Ухвала

іменем україни

16 липня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С.,
Дербенцевої Т.П.,

Колодійчука В.М.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до приватного
сільськогосподарського підприємства
«Мрія» про припинення договору оренди
землі шляхом його розірвання та
вилучення земельної ділянки за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 3 квітня 2014 року,

встановила:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до приватного
сільськогосподарського підприємства
«Мрія» (далі -

ПСП «Мрія») про припинення договору
оренди землі шляхом його розірвання та
вилучення земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначала, що
успадкувала земельну ділянку площею
5,048 га з цільовим призначенням - для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка знаходиться на території
Богданівської сільської ради
Межівського району Дніпропетровської
області та передана у строкове платне
користування ПСП «Мрія» на підставі
договору оренди землі від 1 січня 2011
року, укладеного між спадкодавцем
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та
відповідачем.

Вказувала, що за умовами зазначеного
договору перехід права власності на
орендовану земельну ділянку до другої
особи є підставою розірвання договору.

Рішенням Межівського районного суду
Дніпропетровської області від 5 грудня
2013 року позов задоволено частково.

Припинено дію договору оренди землі
від 1 січня 2011 року, укладеного між
ОСОБА_4 та ПСП «Мрія», який пройшов
державну реєстрацію 26 червня 2012 року,
шляхом його розірвання.

Вилучено земельну ділянку для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва площею 5,048 га, яка
розташована на території
Богданівської сільської ради
Межівського району Дніпропетровської
області та посвідчена державним актом
на право приватної власності на землю,
із користування ПСП «Мрія» та
зобов'язано передати вказану земельну
ділянку ОСОБА_3 У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 3 квітня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні
заявленого позову.

У касаційній скарзі позивач ОСОБА_3
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні
позову, апеляційний суд виходив із
того, що розірвання договору оренди
землі в односторонньому порядку не
допускається.

Крім того, під урожай 2014 року ПСП «Мрія»
на спірну земельну ділянку вже
витрачено 1835,81 грн.

Проте з таким висновком погодитися не
можна, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 1
січня 2011 року між ОСОБА_4, як власником
земельної ділянки, та ПСП «Мрія» було
укладено договір оренди землі, за
умовами якого ОСОБА_4 передала належну
їй на праві власності земельну ділянку
площею 5,048 га, яка знаходиться на
території Богданівської сільської
ради Межівського району
Дніпропетровської області, строком на
10 років. Даний договір зареєстровано в
установленому законом порядку.

У п. 28 вказаного договору сторони
погодили, що перехід права власності на
орендовану земельну ділянку до другої
особи, а також реорганізація юридичної
особи-орендаря є підставою для зміни
умов або розірвання договору.

Установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4
померла.

Згідно зі свідоцтвом про право на
спадщину за заповітом від 4 вересня 2012
року ОСОБА_3 є власником спірної
земельної ділянки.

Частинами 1, 2 ст. 651 ЦК України
передбачено, що зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Згідно ч. 4 ст. 32 Закону України «Про
оренду землі», який є спеціальним
законом і має пріоритет перед іншими
законами в застосуванні даних
правовідносин, передбачено, що перехід
права власності на орендовану земельну
ділянку до іншої особи, а також
реорганізація юридичної
особи-орендаря не є підставою для зміни
умов або розірвання договору, якщо інше
не передбачено договором оренди землі.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 зазначала,
що не бажає продовжувати дію спірного
договору, а перехід до неї права
власності на спірну земельну ділянку є
підставою для припинення договору
оренди шляхом його розірвання.

Вирішуючи спір, апеляційний суд не
врахував, що позивачка як новий власник
земельної ділянки скористалася своїм
правом на розірвання договору оренди,
передбаченим п. 28 договору, а посилання
суду на витрати, понесені відповідачем,
та неможливість розірвання договору у
односторонньому порядку, не можуть
бути підставою для відмови в
задоволенні позову.

Крім того, поза увагою суду залишилися
положення ст. 627 ЦК України, згідно з
якою сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції дав оцінку наданим сторонами
доказам та дійшов правильного
правового висновку, що умовами
договору оренди землі передбачено його
розірвання у разі переходу права
власності на орендовану земельну
ділянку до другої особи.

Оскільки під час дослідження доказів
та встановлення фактів у справі судом
першої інстанції не були порушені
норми процесуального права, тому
рішення суду відповідає вимогам
матеріального права.

Проте всупереч статей 303, 316 ЦПК України
апеляційний суд переоцінив наявні в
справі докази, не витребував нових, не
навів належних доказів на спростування
висновків суду першої інстанції та
скасував законне рішення суду першої
інстанції.

Установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції
відповідно до ч. 1 ст. 339 ЦПК України

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 3 квітня

2014 року скасувати, рішення Межівського
районного суду Дніпропетровської
області від 5 грудня 2013 року залишити в
силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В. С. Висоцька

Т.П. Дербенцева

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська