Ухвала

іменем україни

10 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Амеліна В.І., Остапчука
Д.О., -

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ольвія-Юг», третя особа - ОСОБА_8, про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу автомобіля, визнання
права власності та витребування
автомобіля, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду
Одеської області від 19 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, товариства з обмеженою
відповідальністю «Ольвія-Юг» про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу автомобіля, визнання
права власності та витребування
автомобіля.

Зазначала, що перебуває у
зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5, під
час якого у 2006 році ними за спільні
кошти було придбано автомобіль -
вантажний сідловий тягач Е марки MAN
модель F 2000, 1997 року випуску, який є
спільним майном подружжя.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 без її
згоди і повідомлення розпорядився
майном на власний розсуд, а саме
відчужив спірний автомобіль
відповідачам, ОСОБА_4 просила позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 15 січня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 19 червня 2014 року, зазначене
рішення міського суду скасовано й
позов задоволено.

Визнано недійсним договір комісії від
29 липня 2011 року, укладений між ОСОБА_5,
товариством з обмеженою
відповідальністю «Ольвія-Юг» та ОСОБА_6

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу автомобіля вантажного
сідлового тягача Е марки MAN модель F 2000,
1997 року випуску, укладений 29 липня 2011
року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на підставі
довідки-рахунку № 887467, виданої
товариством з обмеженою
відповідальністю «Ольвія-Юг».

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ
частину автомобіля вантажного
сідлового тягача Е марки MAN модель F 2000,
1997 року випуску.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6
суму коштів отриману від продажу
вказаного автомобіля в розмірі 42 431 грн.

Витребувано у ОСОБА_7 автомобіль
вантажний сідловий тягач Е марки MAN
модель F 2000, 1997 року випуску.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
рішення апеляційного суду скасувати й
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, яке було помилково
скасовано, мотивуючи свої вимоги
неправильним застосуванням судом норм
матеріального права й порушенням норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Скасовуючи рішення та задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_4, суд апеляційної
інстанції дійшов вірного по суті
висновку про обґрунтованість таких
вимог, оскільки спірний автомобіль є
спільним майном подружжя ОСОБА_4, й у
порушення вимог ст. 65 СК України був
відчужений відповідачами без
передбаченої законом згоди позивача,
як співвласниці спірного майна.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками, оскільки вони узгоджуються
з матеріалами та обставинами справи.

Суд апеляційної інстанції правильно
визначив характер спірних
правовідносин й вірно застосував
положення норм матеріального права,
зокрема ст. ст. 60, 63, 65, 69 СК України та ст.
ст. 203, 215, 388 ЦК України, й оцінивши усі
забрані у справі докази, дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
правових підстав для задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_6 на
увагу не заслуговують й висновків суду
не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не
свідчать про те, що апеляційним судом
при розгляді даної справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, наведені у
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 19 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.О.
Савченко

В.І. Амелін

Д.О. Остапчук