У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
Фаловської І.М., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про поділ майна, та за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4
про поділ майна, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 19
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 21 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із указаним позовом, в якому, з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, просила поділити між
сторонами майно набуте за час шлюбу, а
саме: цех по переробці
сільськогосподарських продуктів, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 по Ѕ
частині кожному, посилаючись на те, що
вказане майно було придбане під час
шлюбу, а отже кожен з подружжя має право
на половину цього майна, яке в
добровільному порядку відповідач
відмовляється поділити.

Під час розгляду справи ОСОБА_5
звернувся до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_4, в якому, з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, просив поділити між
сторонами майна набуте за час шлюбу, а
саме: грошові кошти в сумі 762074 грн 47 коп.
в рівних частинах кожному, що становить
по 381037 грн 24 коп., посилаючись на те, що
вказані кошти були набуті сторонами за
час шлюбу і ОСОБА_4 добровільно не бажає
їх поділити.

Рішенням Дарницького районного суду
м. Києва від 19 березня 2014 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду м. Києва від 21 травня 2014 року,
первісний та зустрічний позови
задоволені.

В порядку поділу майна подружжя
визнано право власності на Ѕ
частини цеху по переробці
сільськогосподарських продуктів, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 за
ОСОБА_4 та Ѕ частини за ОСОБА_5

В порядку поділу майна подружжя
визнано за ОСОБА_7 право власності на Ѕ
частину грошових коштів в сумі 381037 грн
24 коп. та визнано за ОСОБА_4 право
власності на Ѕ частину грошових коштів
в сумі 381037 грн 24 коп., отриманих ОСОБА_4
після розірвання договору
купівлі-продажу цінних паперів від 26
квітня 2007 року в сумі 762074 грн 47 коп.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_6 просить скасувати рішення
Дарницького районного суду м. Києва
від 19 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 21 травня
2014 року в частині задоволення
зустрічного позову, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 19
березня 2014 року та ухвали апеляційного
суду м. Києва від 21 травня 2014 року,
оскільки судові рішення законні та
обґрунтовані.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, задовольняючи позовні
вимоги за зустрічним позовом, виходив з
того, що грошові кошти набуті подружжям
за час шлюбу є спільним майном
подружжя. При цьому суди правильно
визнали необґрунтованими доводи про
закриття провадження у справі,
оскільки дані вимоги про поділ
грошових коштів заявлені за договором
№ 25/А; Б-47 від 26 квітня 2007 року, в той час
як провадження у справі було закрито у
зв'язку з відмовою від позову ОСОБА_5 до
ОСОБА_4 про поділ майна, де позивачем
були заявлені вимоги про поділ
грошових коштів за договором № 29/с; Б-48
від 26 квітня 2007 року

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, а відповідно
до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судами норм процессуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 19 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 21 травня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С.
Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська