АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5609/14
Справа № 641/5432/13-ц
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Даниленка В.М.,
Малінської С.М.

за участі секретаря - Андрійко
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк» на рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 02 червня 2014 року у
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк» до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«ВЕРУС» в особі філії ТОВ «УФА «»ВЕРУС»
у Комінтернівському районі м. Харкова,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ТОВ
«Українське Фінансове Агентство
«ВЕРУС» в особі філії ТОВ «УФА «»ВЕРУС»
у Комінтернівському районі м. Харкова,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» зазначив, що 26 березня 2007
року між ним та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір, за умовами якого
останній отримав кредит у розмірі 4000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою 36% річних за користування
кредитом на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Проте, ОСОБА_2 свої кредитні
зобов'язання перед Банком не виконує,
на вимогу повернути кредит та відсотки
за ним відповідачка не реагує, тому
позивач був змушений звернутися до
суду за захистом своїх прав.

Відповідач ОСОБА_2 позов Банку не
визнав та посилаючись на те, що
позивачем було пропущено строк
позовної давності, так як з моменту
останньої оплати боргу минуло більше
трьох років, просив в позові відмовити.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 02 червня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося на
нього з апеляційною скаргою, в якій, з
посиланням апелянта на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового,
яким позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

Крім того, у своїй апеляційній скарзі
апелянт посилається на те, що
відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
до моменту належного виконання
сторонами зобов'язань. Відповідачем -
ОСОБА_2 не надано до суду доказів на
підтвердження припинення договору про
надання банківських послуг, що
укладений 26.03.2007 року.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу не підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
пропуску Банком строку позовної
давності, що призвело до нарахувань
невиправдано великої суми
заборгованості порівняно з отриманим
кредитом, що є підставою відмови у
позові.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору у
встановлені строки і боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти) у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку, що
встановлені договором, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього
кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, 26 березня 2007 року між
ним та ОСОБА_2 був укладений кредитний
договір, за умовами якого останній
отримав кредит у розмірі 4000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою 36%
річних за користування кредитом на
суму залишку заборгованості за
кредитом.

Згідно Умов та правил надання
банківських послуг, наданих позивачем,
мінімальний обов'язковий платіж - це
розмір боргових зобов'язань
позичальника, які щомісячно підлягають
сплаті позичальником на протязі строку
дії картки.

Так, згідно частини 1 статті 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. 3.1.1 Правил
користування платіжною карткою (далі -
Правила) строк дії картки вказується на
лицевій стороні картки (місяць і рік).
Картка дійсна до останнього
календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що
після закінчення строку дії відповідна
картка продовжується Банком на новий
строк (шляхом надання клієнту картки з
новим строком дії), якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку дії
картки) не надійшла письмова заява
держателя картки щодо закриття
карткового рахунку, а також а умови
наявності грошових коштів на
картковому рахунку для оплати послуг з
виконання операцій по картковому
рахунку, та при дотриманні інших умов
продовження, передбачених договором.

Зі змісту п. 5.4 Правил вбачається, що
строк погашення кредиту у повному
обсязі здійснюється не пізніше
останнього дня місяця, вказаного на
платіжній картці у полі «місяць».

Відповідно до п. 9.4 Умов обслуговування
вбачається, що у разі наявності
перевитрати платіжного ліміту по
картці та непогашення його клієнтом на
протязі шести місяців, картка
закривається.

Згідно п. 3.13 Умов та правил надання
банківських послуг, у випадку, якщо в
строк не пізніше дня закінчення строку
вкладу, Вкладник не заявив Банку про
відмову від продовження строку вкладу,
Договір автоматично вважається
продовженим ще на один строк,
зазначений в Заяві. Договір
продовжується неодноразово без явки
Вкладника до Банку.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
до моменту належного виконання
сторонами зобов'язань.

Разом з тим, зазначення у договорі, що
картка відкрита на невизначений строк,
не свідчить про те, що він не має строку
виконання договору, оскільки п.п. 9.6, 9.7
Умов та правил користування платіжною
карткою передбачено, що у разі
ненадходження грошових коштів на
кредитну карту на погашення
заборгованості протягом трьох місяців
з часу закінчення строку дії карти Банк
починає нараховувати комісію за
користування рахунком, а при нульовому
рахунку на картці на неактивному
рахунку картка закривається. Кредитний
рахунок також закривається при
ненадходженні заробітної плати на
картку протягом 6 місяців та дія
кредитної картки не продовжується.

З матеріалів справи встановлено, що
строк дії картки - три роки, картку
видано 26.03.2007 року.

Представником позивача не
заперечувався той факт, що ОСОБА_2 не
продовжувався строк дії картки та нова
картка йому не видавалась.

Тобто, право вимагати повернення
кредиту у позивача виникло згідно умов
договору у березні 2010 року.

Останній платіж за карткою
відповідачем ОСОБА_2 було зроблено
18.08.2009 року.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Частиною 4 статті 267 ЦК України
передбачено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови від позову.

Оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся
до суду з позовом 29.05.2013 року, то суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку про відмову з цих
підстав у задоволенні позову.

Доводи заявника про те, що строк дії
картки та кредитного договору
продовжено спростовується розділом 3
Правил користування платіжною карткою,
яким передбачено, що карта дійсна до
останнього календарного дня вказаного
місяця та карта продовжується банком
на новий строк шляхом надання клієнту
карти з новим строком дії.

Судом встановлено, що доказів надання
відповідачці картки з новим строком
дії позивачем суду не надано.

Крім того, колегія суддів враховує
правову позицію, висловлену Верховним
судом України в постанові від 19
березня 2014 року (в справі № 6-14 цс 14), а
саме: відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності,
згідно з яким кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, а суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і вирішує
справу на підставі наданих доказів.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, постановлено
з дотриманням вимог матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст. ст.
308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 02 червня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -