Номер провадження: 22-ц/785/1572/14
Головуючий у першій інстанції Жуган
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Плавич Н.Д.

суддів: Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.

при секретарі - Орловій О.І.

у відкритому судовому засіданні у
присутності представника позивача
ОСОБА_2, представника відповідача
ОСОБА_3

розглянула апеляційну скаргу
представника ОСОБА_4, діє за ордером та
узгодженням,

на рішення Малиновського
районного суду м.Одеси від 13 червня 2013
року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5

про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

в грудні 2012р. позивач ОСОБА_4 звернувся
до відповідача ОСОБА_5 з позовом про
визнання недійсним заповіту, який
складений ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 19
липня 2012 р., посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрований в реєстрі за №3215.

В обґрунтування позовних вимог
позивач, його представник, посилалися
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько
позивача, ОСОБА_6, 1932р.н.

Після смерті батька при зверненні до
державного нотаріуса Сьомої одеської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини позивачу
стало відомо, що за три дні до смерті
його батько заповів квартиру АДРЕСА_1 -
ОСОБА_5. Позивач стверджував, що його
батько ОСОБА_6 тяжко хворів, згідно
даних інформаційно-аналітичного
відділу і амбулаторної карти батько
знаходився під спостереженням лікарів
поліклінічного відділення КУ МКЛ з
2001г., перебував на диспансерному обліку
з діагнозом: ІБС. Стенокардія напруги. 4
ФК. Гіпертонічна хвороба 2 ст.
Атеросклерозний кардіосклероз.
Целебральний атеросклероз. Поширений
остеохондроз хребта. Хронічний
гастрит. Виразкова хвороба ДПК. У 2010г.
батькові встановлений діагноз:
Злоякісне новоутворення шкіри спинки
носа, спостерігався онкологом,
дільничним терапевтом, проходив
лікування в ООД. Висновок ООД від 16.12.11р.
Cr шкіри носа T4 N0M0, 3 ст., кл. гр..4, прогрес
захворювання з руйнуванням носа до
хрящів, паліативна променева терапія.
Mts у печінку. Синдром інтоксикації.
Анемія, що підтверджується листом з КУ
МКЛ № 10 від 22.08.2012р. Про складення
заповіту ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5
позивачу не було відомо. Стверджує, що
ОСОБА_6 заповіту не підписував, якщо і
підписував, то через хворобу не розумів
значення своїх дій. Після смерті
батька залишилася спадщина, квартира
АДРЕСА_1, на яку 23 жовтня 2002 р. батько
позивача, ОСОБА_6, склав заповіт, який
був посвідчений державним нотаріусом
Сьомої одеської державної
нотаріальної контори Михальовою Л.І. та
зареєстрований в реєстрі за № 3 - 4420, за
заповітом на випадок свої смерті
батько, ОСОБА_6, заповів позивачу ОСОБА_4
все своє майно, що на день смерті йому
буде належати. Позивач посилався на те,
що заповіт, який він оскаржує, не
відповідав волі ОСОБА_6, складався в
той час, коли він не усвідомлював
значення своїх дій. Посилаючись на
вказані обставини, позивач просив
задовольнити позов(а.с.6-7).

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
посилався на те, що заповіт повністю
відповідає волевиявленню померлого
ОСОБА_6, при складанні заповіту він
повністю розумів значення своїх дії та
мав змогу керувати ними, заповіт ОСОБА_6
склав за своїм власним бажанням.

В суді 1 інстанції представник позивача
заявляв клопотання про призначення
посмертної судової психіатричної
експертизи. Ухвалою суду 1 інстанції
від 13 червня 2013р. в задоволенні
клопотання про призначення експертизи
відмовлено(а.с.91-92).

Рішенням суду 1 інстанції від 13 червня
2013 р. в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
визнання заповіту недійсним
відмовлено(а.с.94-97).

В апеляційній скарзі представник
позивача просить скасувати рішення
місцевого суду, постановити нове
рішення про задоволення позову,
посилаючись на порушення місцевим
судом вимог матеріального і
процесуального права.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 11.02.2014 р. за клопотанням
представника позивача по справі було
призначено посмертну судову
психіатричну експертизу, проведення
якої доручено експертам Одеської
обласної клінічної психіатричної
лікарні № 1.

Відповідно до висновку в Акті №150 від
28.03.2014 року комісійної посмертної
судово-психіатричної експертизи,
ОСОБА_6, 1932 року народження, на момент
підписання заповіту 19.07.2012р. в повному
обсязі не усвідомлював значення своїх
дій та не міг керувати ними. Акт комісії
приєднаний до матеріалів справи.

В апеляційному суді представник
позивача підтримав доводи апеляційної
скарги і висновок експертизи, просив
задовольнити апеляційну скаргу з
врахуванням висновку експертизи,
постановити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Представник відповідача надала свої
заперечення, вважає рішення місцевого
суду законним і обґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю - доповідача, доводи
скарги, заперечення на неї, дав оцінку
висновку експертизи, який приєднаний
до справи, заслухавши спеціаліста
ОСОБА_9, кандидата медичних наук,
лікаря, судово - психіатричного
експерта, колегія дійшла висновку
апеляційну скаргу задовольнити з
наступних підстав.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов`язковою підставою
для скасування рішення.

Відмовивши в задоволенні позову
ОСОБА_4, суд 1 інстанції виходив з того,
що з аналізу досліджених доказів,
медичної документації, пояснень
свідків, встановлено, що ОСОБА_6, в
момент складання заповіту, мав вільне
волевиявлення, розумів значення своїх
дій та міг ними керувати.

Колегія не погоджується з вказаним
висновком місцевого суду.

Позивач ОСОБА_4, при зверненні до суду,
просив визнати недійсним заповіт від
19.07.2012р., складений його батьком, ОСОБА_6
на користь відповідача ОСОБА_5,
посилаючись на те, що в момент
складання заповіту, його батько, тяжка
хвора людина, не усвідомлював значення
своїх дій і не міг керувати ними (ст.225
ЦК України).

Таким чином, правовідносини, що виникли
по справі, регулюються вимогами ст. 225
ЦК України, роз'ясненнями, які
містяться в п. 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9
„Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними".

Заповіт як односторонній правочин
підпорядковується загальним правилам
ЦК України щодо недійсності
правочинів. Недійсними є заповіти: в
яких волевиявлення заповідача не було
вільним і не відповідало його волі;
складені особою, яка не мала на це права
(особа не має необхідного обсягу
цивільної дієздатності для складання
заповіту); складені з порушенням вимог
щодо його форми та посвідчення.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин,
вчинений дієздатною фізичною особою в
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій і(або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України
визначено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Відповідно до роз'яснень п.16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.2009 N 9 „Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними", правила статті
225 ЦК поширюються на ті випадки, коли
фізичну особу не визнано недієздатною,
однак у момент вчинення правочину
особа перебувала в такому стані, коли
вона не могла усвідомлювати значення
своїх дій та (або) не могла керувати
ними (тимчасовий психічний розлад,
нервове потрясіння тощо). Для
визначення наявності такого стану на
момент укладення правочину суд
відповідно до статті 145 ЦПК України
зобов'язаний призначити
судово-психіатричну експертизу за
клопотанням хоча б однієї зі сторін.
Справи про визнання правочину
недійсним із цих підстав вирішуються з
урахуванням як висновку
судово-психіатричної експертизи, так і
інших доказів відповідно до статті 212
ЦПК. Таким чином, для визнання
правочину недійсним необхідна саме
наявність того факту, що особа в момент
складання заповіту не усвідомлювала
значення своїх дій та не могла керувати
ними. Ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 11.02.2014р. по справі
була призначена посмертна судова
психіатрична експертиза(а.с.206-207).
Відповідно до висновку в Акті №150 від
28.03.2014р. ОСОБА_6 «абсолютно не міг
розуміти значення своїх дій і керувати
ними під час складання заповіту, який
було складено 19 липня 2012р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу, зареєстрованого в реєстрі
№3215»(а.с.213-232).

Висновок експертизи був оцінений
колегією разом з іншими доказами по
справі.

Звернута увага на те, що заповіт на
користь позивача ОСОБА_5 заповідачем
ОСОБА_6 складений ІНФОРМАЦІЯ_2, через
три дні, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер (а.с.8).

З тексту заповіту від 19 липня 2012р.
вбачається, що цей документ був
складений у присутності двох свідків:
ОСОБА_10 і ОСОБА_11, які також підписали
текст заповіту (а.с.10-13). Колегія вважає,
що участь вказаних осіб в процедурі
оформлення заповіту лише є
підтвердженням тому, що ОСОБА_6 не міг
самостійно розібратися в наслідках
одностороннього правочину, який він
підписував.

Представником позивача надана довідка
з БФ «Хесед Шаарей Ціон» від 08.07.2012 року
за № 221, в якій зазначено, що відповідач
по справі ОСОБА_5, у період з 19.10.2011 року
по 31.12.2011 року надавала послуги
індивідуального догляду за
підопічними особами, що перебувають на
обліку у БФ «Хесед Шаарей Ціон», а саме
ОСОБА_5, у період з 19.10.2011 року по 31.12.2011
року надавала послуги індивідуального
догляду за ОСОБА_6. Також в зазначеній
довідці вказано, що, як безпосередньо
працівники організації, так і всі інші
особи, що надають послуги підопічним
від імені організації, попереджаються
про заборону будь - яких неформальних
стосунків, в тому числі й таких дій, як
отримувати чи дарувати подарунки, що
мають матеріальну цінність,
успадковувати житло та інше майно
підопічних. ( Довідка приєднана до
справі.).

В ході розгляду справи в апеляційному
суді представник відповідача надала
свої зауваження щодо висновку
експертизи і представила суду висновок
фахівця №2 від 02.06.2014р. за яким надана
наукова оцінка акта комісійної
посмертної судової психіатричної
експертизи №150 від 28.03.2014р. щодо ОСОБА_6,
1932р.н. (Наукова оцінка приєднана до
матеріалів справи).

За клопотання представника
відповідача в судовому засіданні був
допитаний фахівець, який складав
вищевказаний висновок, ОСОБА_9, який
виклав окрему думку щодо висновку
експертизи. Заслухавши пояснення і
позицію фахівця ОСОБА_9, колегія вважає,
що його пояснення не спростовують
висновок експертизи.

Після ознайомлення сторін і їх
представників з висновком експертизи
будь-яких клопотань щодо повторної або
додаткової експертизи не надходило,
висновок експертизи виконано
фахівцями - експертами в складі
чотирьох осіб, даний висновок експерти
зробили на підставі ретельного,
повного та всебічного дослідження
матеріалів справи, роздруківки
протоколу судового засідання, в якому
зафіксовані показання сторін, свідків,
історії хвороби ОСОБА_6 Висновок
дослідження фахівця має право на
існування, але доказом психічного
стану ОСОБА_6 на час складання заповіту
може бути лише висновок експерта, який
відповідає вимогам Закону України «
Про судову експертизу» і який оцінений
з іншими доказами по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за
позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його внутрішній волі.

Згідно зі ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно з ч.1ст.60
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Оцінюючи зібрані
по справі докази в їх сукупності,
колегія суддів вважає, що обставини, за
яких був посвідчений заповіт ОСОБА_6
від 19.07.2012 року, не дають підстав
вважати, що волевиявлення заповідача
було вільним і відповідало його
внутрішній волі. Представником
відповідача не доведено, що дійсне
волевиявлення заповідача було
спрямоване на передачу всього майна
саме відповідачу, колегія суддів
дійшла висновку про наявність
передбачених законом підстав для
визнання заповіту недійсним.

Оскільки висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи та були невірно застосовані
норми матеріального права, суд
апеляційної інстанції на підставі ч.1
п.п.3,4 ст. 309 ЦПК України скасовує
рішення суду 1 інстанції від 13 червня 2013
р., ухвалює нове рішення про
задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 303, 307ч1п2,309ч1п.п.3,4, 314ч2,
316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4,
діє за ордером та узгодженням,
задовольнити, рішення Малиновського
районного суду м.Одеси від 13 червня 2013р.
по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5
про визнання заповіту недійсним
скасувати.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа -
приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, про
визнання заповіту недійсним
задовольнити.

Визнати недійсним заповіт, складений
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 19 липня 2012р.,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 зареєстрований в
реєстрі за №3215.

Рішення набирає чинності з
моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Судді апедляційного суду
Одеської області:
Плавич Н.Д.

Ващенко Л.Г.

/ Вадовська Л.М.