БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
Справа № 497/1878/14-ц
Провадження № 2/497/704/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у задоволенні заяви про
вжиття заходів до забезпечення позову

"16" липня 2014 р.
м. Болград

Болградський районний суд Одеської
області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря - Бачур А.В.,

без участі сторін,

розглянувши у судовому засіданні в м.
Болград заяву Публічного Акціонерного
товариства «Комерційний Банк «Надра» в
особі Одеського регіонального
Управління ПАТ «КБ «Надра» у справі за
його позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н ОВ И В:

Позивач звернувся до суду з
зазначеним позовом та просить
постановити рішення, яким стягнути на
його користь солідарно з відповідачів
суму заборгованості у розмірі 144 956.28
доларів США, що в еквіваленті за курсом
НБУ складає 1 690 309.24 гривен, у тому числі:

- заборгованість по тілу кредиту - 83
107.13 дол. США (в грн. екв. 969 097.37);

- заборгованість по відсоткам - 47
142.66дол. США (в грн. екв. 549 722.12);

- пеня за прострочення сплати кредиту -
6 282.03 дол. США (в грн. екв. 73 253.63);

- штраф за порушення виконання умов
договору - 8 424.46 дол. США (в грн. екв. 98
236.12) та суму судового збору у розмірі 3
654.00 грн. (а.с.2-5).

Свої вимоги мотивує тим, що
відповідно до умов кредитного договору
№ 05/03/2008/840-К/380 від 26 березня 2008 року,
укладеного між ВАТ «КБ «Надра», нове
повне найменування банку на даний час
згідно з вимогами закону України «Про
акціонерні товариства» № 514-VІ від
17.09.2008 року ПАТ «КБ Надра» та ОСОБА_1,
банк надав останньому кредит у розмірі
84 244.59 доларів США строком до 25 березня
2033 року зі сплатою 12.99 відсотків на
рік.

26 березня 2008 року між ОСОБА_2 та
ВАТ «КБ Надра» правонаступником якого
є ПАТ «КБ Надра» було укладено договір
поруки № 05/03/2008/840-П/380, відповідно до
якого ОСОБА_2 поручилася за належне
виконання взятих на себе зобов'язань,
та разом із позичальником,
відповідачем ОСОБА_1, відповідають
перед позивачем як солідарні боржники.

Оскільки по теперішній час
відповідачі грошові кошти не
повернули, позивач змушений звернутись
до суду за захистом своїх прав та
законних інтересів.

Ухвалою суду від 16.07.2014 року
відкрито провадження по названій
цивільній справі.

Разом з позовною заявою, позивач надав
до суду заяву про вжиття заходів
забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на рухоме та нерухоме
майно, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2

- обмежити відповідачів у праві виїзду
за межі України до виконання ним своїх
зобов'язань шляхом тимчасової відмови
їм у видачі паспортів громадян України
для виїзду за кордон, тимчасового
затримання або вилучення паспортів,
якщо вони були видані раніше (а.с.7-9).

При цьому клопотання щодо забезпечення
доказів шляхом витребування
відомостей щодо наявності
(відсутності) зареєстрованого
нерухомого (рухомого) майна у
відповідачів - позивачем не заявлялося.

Сторони в судовому засіданні були
відсутні.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 153 ЦПК
України заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у розгляді справи.

Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК
України розгляд заяви проводився за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося (ч. 2
ст. 197 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи та докази
наявні в ній, доводи викладені в заяві
позивача про вжиття заходів
забезпечення позову, суд вважає що
заява задоволенню не підлягає.

У поданій заяві позивач посилається на
те, що боржниками не виконуються взяті
зобов'язання за кредитним договором №
05/03/2008/840-К/380 від 26.03.2008 року та як
наслідок у відповідачів перед
позивачем виникла заборгованість у
розмірі 84 244.59 доларів США, і що не
прийняття заходів забезпечення позову
може зробити неможливим виконання
рішення суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов; вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що
види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Положеннями Постанови Пленуму ВСУ від
22.12.2006 року №9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
визначено, що суд має з урахування
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитись, зокрема, в тому, чи
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
застосувати обсяг позовних вимог,
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Будь-яких доказів належності
відповідачам того, чи іншого рухомого
або нерухомого майна позивачем не
надано, а тому у суду відсутні
можливості вирішити питання про арешт
майна, належного відповідачам,
оскільки таке майно не зазначене і не
конкретизовано.

Крім того, вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» громадянину
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадках, передбачених
пунктами 1-9 частини 1 ст.6 Закону.

Разом з тим, в матеріалах справи
відсутні, а також до заяви не додано
об'єктивних даних, які підтверджують
викладені у заяві обставини, а також
дані, які б підтверджували наявність у
відповідачів закордонних паспортів та
намагання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 виїхати за
кордон України.

Водночас, відповідно до ст. 33
Конституції України кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, що встановлюються
законом.

Закон України від 21 січня 1994
року «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України», з
наступними змінами, регулює порядок
здійснення права громадян України на
виїзд з України і в'їзд в Україну,
порядок оформлення документів для
закордонних поїздок, визначає випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері, однак
цим Законом не передбачено за судовим
рішенням тимчасове обмеження виїзду за
кордон боржника у виконавчому
провадженні до виконання зобов'язань
за рішенням суду.

Крім того, стаття 8
зазначеного вище Закону передбачає
право громадянина на оскарження до
суду відмови у виїзді за кордон.

Не передбачено тимчасове
обмеження виїзду за межі України
боржника до виконання ним своїх
зобов'язань перед кредиторами як вид
забезпечення позову і частиною першою
ст. 152 ЦПК України.

Процесуальні питання, пов'язані з
виконанням судових рішень у цивільних
справах, передбачені розділом VI ЦПК
України, проте вирішення питань щодо
тимчасового обмеження громадян у праві
виїзду за межі України при наявності в
боржника у виконавчому провадженні
невиконаних зобов'язань за рішенням
суду, зазначеним розділом ЦПК України
не передбачено.

Враховуючи відсутність такого виду
забезпечення позову у
Цивільно-процесуальному кодексі
України, на норми якого посилається
позивач, та оскільки розгляд питання
про заборону тимчасового виїзду за
межі України боржника не передбачений
Цивільним чи Цивільно-процесуальним
кодексами України, а також те, що
прийнятим засобом забезпечення позову
суд обмежить права та обов'язки
громадянина, передбачені положеннями
Конституції України, суд не вбачає
підстав для задоволення визначеного
заходу забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209 ЦПК України,
Постановою Пленуму ВСУ «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
від 22.12.2006 року № 9, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Публічного
Акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Надра» в особі Одеського
регіонального Управління ПАТ «КБ
«Надра» про вжиття заходів
забезпечення позову у справі за його
позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
через Болградський районний суд
Одеської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня проголошення ухвали. У разі, якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя
С.В.Кодінцева