У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,суддів:
Леванчука А.О. Маляренка А.В.Мазур
Л.М.Нагорняка В.А.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до Публічного
акціонерного товариства "Фольксбанк",
Головного управління юстиції України у
Львівській області, приватного
нотаріуса Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
Галицького відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню, за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства "Фольксбанк" на рішення
Галицького районного суду м. Львова від
27 лютого 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 07
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, який неодноразово уточнював в
процесі судового розгляду справи, та
остаточно просив визнати виконавчий
напис, вчинений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 04 березня 2009 року, таким,
що не підлягає виконанню.

В обгрунтування позову позивач
посилався на те, що приватним
нотаріусом вчинено виконавчий напис,
при цьому не надіславши письмової
вимоги про усунення порушень. Крім
цього, виконавчий напис не містить
жодних посилань на ті документи, які б
підтверджували безспірність
заборгованості, документів, які б
підтверджували факт настання
кінцевого терміну виконання
зобов'язань чи факт прострочення
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 27 лютого 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 07 листопада 2013
року, позов задоволено.

Постановлено визнати таким, що не
підлягає виконанню, виконавчий напис,
вчинений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 04 березня 2009 року та
зареєстрований в реєстрі за № 518, яким
звернуто стягнення на транспортний
засіб: легковий седан - В, марки "Хонда
Акорд", 2008 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_6

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі відповідач просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити,
мотивуючи свої доводи порушенням
судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів суду касаційної
інстанції дійшла наступних висновків.

Судами встановлено, що приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 04 березня
2009 року вчинено виконавчий напис, яким
звернуто стягнення на вищевказаний
автомобіль, який належить позивачу.

На підставі вказаного виконавчого
напису 08 грудня 2009 року державним
виконавцем Галицького відділу
державної виконавчої служби винесено
постанову, згідно з якою відкрито
виконавче провадження № 16298501 з
виконання зазначеного виконавчого
напису щодо звернення стягнення на
автомобіль.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий
суд, із висновками якого погодився і
суд апеляційної інстанції, виходив із
того, що у порушення вимог ст. 35 Закону
України "Про іпотеку" банк не повідомив
позивача іпотечним повідомлення про
усунення порушення основного
зобов'язання.

Також місцевий суд виходив з того, що з
матеріалів справи не вбачається, що
здійснюючи напис, нотаріус отримав від
банку первинні бухгалтерські
документи про видачу кредиту і
здійснення часткового погашення, тому
у нотаріуса були відсутні підстави
вважати, що розмір заборгованості
позичальника перед банком, а також суми
пені та відсотків, зазначені в написі, є
безспірними.

Крім зазначеного, місцевий суд виходив
із того, що Законом України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" не передбачено
звернення стягнення на заставлене
майно шляхом вчинення нотаріусом
виконавчого напису, оскільки таке
звернення може бути здійснене виключно
на підставі рішення суду.

Колегія суддів частково погоджується з
висновками судів з огляду на таке.

Відповідно до Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" цей Закон набирає
чинності з 01 січня 2004 року.

Законодавчі та інші нормативно-правові
акти, прийняті до набрання чинності цим
Законом, застосовуються в частині, що
не суперечить цьому Закону.

На день вчинення нотаріусом
виконавчого напису (04 березня 2009 року)
вищевказаний закон не передбачав
такого позасудового звернення
стягнення на предмет застави шляхом
вчинення виконавчого напису нотаріуса
(ст. 26 вищезазначеного Закону).

Звернення стягнення здійснюється на
підставі рішення суду в порядку
встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно із цим
Законом. (ч. 1 ст. 24).

Посилання заявника у касаційній скарзі
на те, що відповідно до ч. 6 ст. 20
Закону України "Про заставу" звернення
стягнення на заставлене майно
здійснюється за рішення суду або
третейського суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
інше не передбачено законом або
договором застави, колегія суддів
вважає необґрунтованими з огляду на
таке.

Колегія суддів дійшла висновку, що
спеціальним законом у цій сфері є саме
Закон України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень",
який на час вчинення виконавчого
напису нотаріуса не передбачав
звернення стягнення на предмет застави
шляхом вчинення виконавчого напису.

Таким чином, цілком обґрунтованими є
висновки судів з приводу того, що
вчинений виконавчий напис нотаріуса не
підлягає виконанню.

Разом з тим знайшли свої підтвердження
доводи заявника з приводу того, що
Закон України "Про іпотеку" на вказані
спірні правовідносини свою дію не
розповсюджує, оскільки Закон України
"Про іпотеку" регулює відносини з
приводу забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном.

Разом із тим колегія суддів дійшла
висновку, що оскільки не може бути
скасоване судове рішення лише з одних
формальних міркувань відповідно до ст.
337 ЦПК України, касаційна скарга
підлягає відхиленню, а оскаржувані
судові рішення підлягають залишенню
без змін.

Проте з мотивувальної частини судових
рішень необхідно виключити посилання
судів на Закон України "Про іпотеку".

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Фольксбанк"
відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 27 лютого 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 07 листопада 2013 року залишити без
змін.

Виключити з мотивувальної частини
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 27 лютого 2013 року та ухвали
апеляційного суду Львівської області
від 07 листопада 2013 року посилання на
Закон України "Про іпотеку".

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:А.О.
Леванчук Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А.
Нагорняк