Провадження №2/522/2177/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

02.07.2014 року, Приморський районний суд м.
Одеси, у складі:

головуючого судді - Турецького О.С.,

при секретарі - Гасуляк С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Приморського
районного суду м. Одеси, цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості»,
ОСОБА_2 про визнання дій незаконними,
скасування і анулювання запису про
реєстрацію права власності та
поновлення незаконно скасованого і
анульованого запису про реєстрацію
права власності, витребування майна з
чужого незаконного володіння та
усунення перешкод у користуванні
квартирою шляхом виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Приморського районного суду м. Одеси з
вказаним вище позовом, в якому просить
суд визнати дії КП «ОМБТІ та РОН» про
скасування 17.05.2000 р. реєстрації прав
власності за ОСОБА_1 на квартиру
АДРЕСА_1 та дії щодо реєстрації 21.08.2000
року по 1/2 права власності на квартиру
АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -
незаконними; скасувати та анулювати
записи КП «ОМБТІ та РОН» від 17.05.2000 р.
про скасування реєстрації прав
власності за ОСОБА_1 на квартиру
АДРЕСА_1 від 21.08.2000р. про реєстрацію
права власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
квартиру АДРЕСА_1; поновити право
власності за ОСОБА_1 від 24.10.1995 р. на
квартиру АДРЕСА_1; витребувати у
відповідності ч.3 ст. 388 ЦК України від
ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 повернувши її
у власність ОСОБА_1; усунути ОСОБА_1
перешкоди у користуванні квартиру
АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 з
квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що
порушені його права як власника
квартири.

Провадження по вказаній вище заяві
було відкрито 05.08.2013 року.

Свої вимоги позивач обґрунтував
наступним.

Розгляд цивільної справи за первісним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5,
Одеської товарної біржі, приватного
нотаріуса ОСОБА_6 про визнання
недійсним біржового договору
купівлі-продажу № 10767 від 19.10.1995 року
квартири АДРЕСА_1 та довіреностей від 03
жовтня 1995 за № 3403 та від 03 жовтня 1995
року від 16 жовтня 1995 року № 3739 та
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та Приморського
РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області
про виселення, зняття з реєстрації,
зобов'язання зареєструвати, стягнення
моральної шкоди було закінчено
рішенням Апеляційного суду Одеської
області від 07.07.2009 року, яким в
задоволенні первісного позову було
відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_1 -
задоволено частково.

Однак, право власності ОСОБА_1 на
квартиру АДРЕСА_1 було скасовано 17.05.2000
р., на підставі рішенням Жовтневого
районного суду м. Одеси від 16.05.2000 р., яке
не набрало чинності та в передбачені
строки було оскаржене протестом
заступника Голови Одеського обласного
суду та яке в подальшому було
скасовано.

В подальшому, 21.08.2000 р. КП «ОМБТІ та РОН»
зареєструвало по ? частині права
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Далі, як вбачається з договору
купівлі-продажу від 12 березня 2001 р.,
квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом,
виданого Другою одеською державною
нотаріальною конторою 05.03.2001 року,
перейшла у власність ОСОБА_4.

На думку позивача, вказане вище вчинено
з порушенням норм діючого
законодавства України та позбавило
його права власності на квартиру
АДРЕСА_1 закріплене ст. 392 Цивільного
кодексу України.

В судове засідання відповідачі не
з'явилися, про час, дату та місце
розгляду справи були належним чином
повідомлені (ч. 5 ст. 74 ЦПК України), про
причини неявки суд не повідомили, заяв
про розгляд справи за їх відсутністю до
суду не надали.

Позивача, до суду, до судового
засідання, надав заяву, в якій просив
розглядати справу за його відсутністю
заочно, викладене в позовній заяві
підтримує в повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки
визнанні неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено,
що у разі неявки в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі
фіксування судового процесу
звукозаписувальним засобом не
здійснюється.

Маючи згоду позивача на заочний
розгляд справи, суд вважає можливим
заочно розглядати справу у відсутності
належно повідомлених відповідачів без
фіксування судового процесу
звукозаписувальним засобом.

З'ясувавши обставини, якими сторони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення, та правовідносини сторін,
що випливають з таких обставин,
вислухавши учасників цивільного
процесу, перевіривши їх доводи
наявними в справі доказами, дослідивши
матеріали справи, надавши їм правову
оцінку, судом встановлено наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Як випливає з матеріалів справи, право
власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1
було скасовано 17.05.2000 р., на підставі
рішення Жовтневого районного суду м.
Одеси від 16.05.2000 р., яке було оскаржене
протестом заступника Голови Одеського
обласного суду.

Розгляд цивільної справи за первісним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5,
Одеської товарної біржі, приватного
нотаріуса ОСОБА_6 про визнання
недійсним біржового договору
купівлі-продажу № 10767 від 19.10.1995 року
квартири АДРЕСА_1 та довіреностей від 03
жовтня 1995 за № 3403 та від 03 жовтня 1995
року від 16 жовтня 1995 року № 3739 та
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та Приморського
РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області
про виселення, зняття з реєстрації,
зобов'язання зареєструвати, стягнення
моральної шкоди було закінчено
рішенням Апеляційного суду Одеської
області від 07.07.2009 року, яким в
задоволенні первісного позову було
відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_1 -
задоволено частково.

Однак, 21.08.2000 р. КП «ОМБТІ та РОН»
зареєструвало по ? частині права
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Далі, як вбачається з договору
купівлі-продажу від 12 березня 2001 року,
квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом,
виданого Другою одеською державною
нотаріальною конторою 05.03.2001 року,
перейшла у власність ОСОБА_4.

Згідно договору купівлі-продажу від
12.03.2006 року АВР № 797010, укладеного між
ОСОБА_4 та ОСОБА_7, остання придбала у
ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_7, в свою чергу, відповідно
договору купівлі-продажу від 16.06.2010
року, продала вищевказану квартиру
ОСОБА_12.

На підставі ухвали Малиновського
районного суду м. Одеси від 19.09.2011 року,
якою було визнано мирову угоду між
ОСОБА_13 та ОСОБА_12, в рахунок
відшкодування майнових збитків у
розмірі 397.500,00 грн., останній передав, а
ОСОБА_13 прийняв у власність квартиру
АДРЕСА_1.

Ухвала від 19.09.2010 року була прийнята
судом на виконання рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 01.12.2010 року про стягнення з ОСОБА_12
на користь ОСОБА_13 боргу у розмірі
397.500,00 грн. та судових витрат у розмірі
1.820,00 грн.

Ухвала Малиновського районного суду м.
Одеси від 19.09.2011 року, ухвалою від 12.11.2012
року Апеляційного суду Одеської
області була скасована, а питання про
визнання мирової угоди було передано
до суду першої інстанції на новий
розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України,
майно не може бути витребувано від
добросовісного набувача, якщо воно
було продане у порядку, встановленому
для виконання судових рішень.

На підставі договору купівлі-продажу
від 08.12.2011 року, ОСОБА_13 передав у
власність ОСОБА_2 спірну квартиру
АДРЕСА_1, яка належала на ой час
продавцю на підставі ухвали
Малиновського районного суду м. Одеси
від 19.09.2011 року, яка набрала чинності
26.09.2011 року.

Судом встановлено, що власником
квартири АДРЕСА_1 на даний час є ОСОБА_2,
дата державної реєстрації права
власності 13.12.2011 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України), якщо
право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Частиною 4 ст. 334 ЦК України визначено,
що права на нерухоме майно, які
підлягають державній реєстрації,
виникають з дня такої реєстрації
відповідно до закону.

У відповідності до ст. 2 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» від
01.07.2004 р., № 1952-ІV, державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 3 розділу II «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону України
від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про
внесення змін до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» та інших
законодавчих актів України» (із
змінами) встановлено, що до 01 січня 2013
року державна реєстрація права
власності на об'єкти нерухомого майна
проводиться реєстраторами бюро
технічної інвентаризації, створеними
до набрання чинності цим Законом та
підключеними до Реєстру прав власності
на нерухоме майно.

Тобто, на момент виникнення спірних
правовідносин бюро технічної
інвентаризації на основі
законодавства були делеговані владні
повноваження у сфері суспільних
відносин, пов'язаних зі здійсненням від
імені держави дій щодо реєстрації прав
власності на нерухоме майно.

З 01 січня 2013 року запровадився новий
порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно, припинено доступ
реєстраторів бюро технічної
інвентаризації до Реєстру прав
власності на нерухоме майно та почала
функціонувати нова система органів
державної реєстрації прав. Таким чином,
бюро технічної інвентаризації були
позбавлені делегованих державою
повноважень щодо державної реєстрації
прав на нерухоме майно.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», систему
органів державної реєстрації прав
становить спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади з
питань державної реєстрації прав -
Міністерство юстиції України, що
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державної реєстрації
прав, та його територіальні органи, які
є органами державної реєстрації прав.
Відповідно до п.п. 10 п. 4 Положення про
Державну реєстраційну службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 р., № 401/211, Державна
реєстраційна служба України
відповідно до покладених на неї
завдань здійснює державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно
відповідно до закону.

Що стосується поновлення права
власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1
та вчинення певних дій щодо внесення
відомостей про державну реєстрацію
прав, слід зазначити наступне.

Договір купівлі-продажу вищевказаної
квартири був вчинений 19.10.1995 року на
Одеській товарній біржі без
нотаріального посвідчення, тобто під
час дії Цивільного кодексу УРСР 1963
року, який на той час регулював
купівлю-продаж майна.

Договір не посвідчувався нотаріусом на
підставі ст. 15 Закону України «Про
товарну біржу», а саме: угоди,
зареєстровані на біржі, не підлягають
нотаріальному посвідченню

Відповідно до ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» від 01.07.2004 року, державна
реєстрація прав є обов'язковою.
Інформація про права на нерухоме майно
та їх обтяження підлягає внесенню до
Державного реєстру прав. Державна
реєстрація прав проводиться на
підставі договорів, укладених у
порядку, встановленому законом.

Згідно ч.1 ст. 182 ЦК УРСР від 1963 року,
(діяв на момент укладення договору),
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Таким чином, ОСОБА_1, у розумінні ст. 220
ЦК УРСР від 1963 року, не був власником
квартири АДРЕСА_1.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Статтею 391 ЦК України визначено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Частиною 1 статті 321 ЦК України
встановлено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України,
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено,
що правом власності є право особи на
річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Виходячи з вищевикладеного,
законодавцем чітко визначено, що
будь-які дії щодо усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження майном має право вчиняти
власним майна.

Також, слід зазначити, що цивільним
законодавством України не
передбаченого такого способу захисту
цивільних прав та інтересів як
поновлення права власності.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1
необґрунтовані, не засновані на нормах
діючого законодавства України та
задоволенню не підлягає повністю.

На підставі ст. ст. 3-4, 6-8, 10-11, 15, 59-60, 109,
208-209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Комунального
підприємства «Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості»,
ОСОБА_2 про визнання дій незаконними,
скасування і анулювання запису про
реєстрацію права власності та
поновлення незаконно скасованого і
анульованого запису про реєстрацію
права власності, витребування майна з
чужого незаконного володіння та
усунення перешкод у користуванні
квартирою шляхом виселення - залишити
без задоволення.

Заява про перегляд заочного рішення,
може бути подана відповідачем до
Приморського районного суду м. Одеси
протягом 10-ти днів, після отримання
копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
рішення суду може бути оскаржено в
апеляційний суд Одеської області через
Приморський районний суд м. Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення ухвали про відмову в
задоволенні заяви про перегляд
заочного рішення.

Суддя:
О.С.Турецький

02 липня 2014 року