22-ц/775/573/2014(м)
Головуючий у 1-ій інстанції
Суддя-доповідач
22 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
головуючого Ігнатоля
суддів Попової
С.А., Мироненко І.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі апеляційну
скаргу Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції в
Донецькій області на ухвалу Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 18 березня 2014 року у справі
за скаргою ОСОБА_3, зацікавлена особа
Жовтневий відділ державної виконавчої
служби Маріупольського міського
управління юстиції в Донецькій
області, на незаконні дії державного
виконавця Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції в Донецькій області та
скасування постанови Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції в Донецькій області від 24
лютого 2014 року про відкриття
виконавчого провадження, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 18 березня 2014 року скаргу
ОСОБА_3 на дії та рішення державного
виконавця Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського МУЮ у Донецькій
області по відкриттю провадження,
Не погоджуючись з ухвалою, Жовтневий
ВДВС Маріупольського МУЮ оскаржив її в
апеляційному порядку. Апелянт просить
скасувати ухвалу суду, посилаючись на
те, що суд першої інстанції неповно
з'ясував обставини справи та
постановив ухвалу з порушенням норм
матеріального права.
Заявник ОСОБА_3 надала до суду письмові
заперечення проти доводів апеляційної
Відповідно до положень ч.2 ст. 305 УПК
України апеляційний суд розглянув
справу за відсутності заявника ОСОБА_3.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ Гаврилової Г.О.,
заперечення представника заявника
ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що остання підлягає
Відповідно вимог ст.312 ЦПК України
розглянувши апеляційну скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд: 1) відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без зміни, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону; 2)
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування; 3) скасовує
ухвалу і передає питання на новий
розгляд до суду першої інстанції, якщо
останній порушив порядок, встановлений
За положеннями до ч.2 ст. 303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.
При розгляді справи судом першої
інстанції встановлено, що 19 лютого 2013
року Жовтневим районним судом м.
Маріуполя був виданий виконавчий лист
№ 2/263/9/2013 від 01 жовтня 2013 року про
усунення перешкод в користуванні
ОСОБА_6 належним їй 27/50 частками
домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом
зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 знести
огорожу, встановлену впритул до
фасадної стіни вказаного
домоволодіння, на відстань 1 м в бік
Державним виконавцем Жовтневим ВДВС
Маріупольського МУЮ Гавриловою Г.О. 24
лютого 2014 року винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 42191703, яка зобов'язує ОСОБА_3 провести
певні дії з її власністю.
Задовольняючи вимоги заявника, суд
першої інстанції виходив з того, що у
державного виконавця не було правових
підстав для відкриття виконавчого
провадження, оскільки виконавчий лист
не відповідав вимогам закону. Зокрема,
рішення суду ухвалене проти кількох
відповідачів, проте, у виконавчому
листі не зазначено розмежувань в якій
частині кожному із боржників необхідно
виконати рішення чи їх обов'язок є
солідарним.

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком, оскільки суд дійшов
його з порушенням норм матеріального
та процесуального права.

Відповідно до частини п'ятої статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. У пункті 9 частини
третьої статті 129 Конституції України
до основних засад судочинства
віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Отже, виконання судових рішень у
цивільних справах є складовою права на
справедливий суд та однією з
процесуальних гарантій доступу до
суду, що передбачено статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

Питання судового контролю за
виконанням судових рішень
врегульовано положеннями ст. 383 ЦПК
України, згідно яких сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду зі скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначені Законом України «Про
виконавче провадження».

Так, відповідно до ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії по виконанню рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а по виконанню рішення не
майнового характеру - у двомісячний
строк.

Згідно ст. 26 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим ст. 18 цього
закону.

Положеннями ч.2 ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
якщо рішення ухвалено на користь
кількох позивачів або проти кількох
відповідачів, а також якщо належить
передати майно, що перебуває в кількох
місцях, у виконавчому документі
зазначаються один боржник та один
стягувач, а також визначається в якій
частині необхідно виконати таке
рішення, або зазначається, що обов'язок
чи право стягнення є солідарним.

Зі змісту виконавчого листа, виданого
на підставі рішення апеляційного суду
Донецької області від 01 жовтня 2013 року,
вбачається, що суд зобов'язав ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 усунути перешкоди в
користуванні ОСОБА_7 належними їй 27/50
частки домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом
знесення огорожі, встановленої впритул
до фасадної стіни вказаного
домоволодіння, на відстань 1 м в бік
АДРЕСА_1.

Отже, судом чітко визначено в якій
частині воно підлягає виконанню, а
саме: зобов'язання усунути перешкоди
шляхом знесення огорожі на певну
відстань. При цьому судом не
зазначалося, що обов'язок є солідарним,
не встановлювалися конкретні частки.

Натомість, вирішуючи справу, суд першої
інстанції на наведені обставини та
вимоги закону належної уваги не
звернув, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що ухвала суду щодо
задоволення скарги ОСОБА_3 на дії
державного виконавця Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ та скасування
постанови про відкриття провадження
від 24 лютого 2014 року підлягає
скасуванню, оскільки прийнята з
порушенням процесуального та
матеріального права. У задоволені
скарги ОСОБА_3 на дії державного
виконавця Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ та скасування
постанови про відкриття провадження
від 24 лютого 2014 року слід відмовити.

Згідно роз'яснень, наданих у п. 19
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах», судові
витрати, пов'язані з розглядом скарги,
покладаються судом на заявника, якщо
було постановлено рішення про відмову
в задоволенні його скарги, або на
відділ державної виконавчої служби,
якщо було постановлено ухвалу про
задоволення скарги заявника (ст. 388 ЦПК).
Розподіл таких судових витрат
здійснюється судом незалежно від того,
чи оскаржуються рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, оскільки відповідно
до ч.2 ст. 4 Закону України «Про державну
виконавчу службу» державний
виконавець є представником влади і
здійснює примусове виконання судових
рішень, постановлених іменем України,
та рішень інших органів (посадових
осіб), виконання яких покладено на
державну виконавчу службу, у порядку,
передбаченому законом.

За таких підстав, з урахуванням
положень ст.388 ЦПК України, із заявника
ОСОБА_3 на користь Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ підлягають
стягненню судові витрати по сплаті
судового збору за розгляд апеляційної
скарги в сумі 121 гривні 80 копійок.

Керуючись ст.ст.307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції в Донецькій області
задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 18
березня 2014 року скасувати.

В задоволені скарги ОСОБА_3 про
визнання незаконними дій державного
виконавця Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції в Донецькій області та
скасування постанови Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції в Донецькій області від 24
лютого 2014 року про відкриття
виконавчого провадження, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції в
Донецькій області судові витрати в
сумі 121 гривні 80 копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.Г. Ігнатоля

Судді:
С.А. Попова

І.П. Мироненко