Справа № 1306/9156/12
Головуючий у 1 інстанції: Гайдук А.М.
Провадження № 22-ц/783/2923/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Львівської
області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Левика Я.А.

за участі секретаря - Азенко М.В.

з участю:
представника відповідача - Копанського
М.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Український
інноваційний банк» на рішення
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 14 лютого 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Український інноваційний банк» про
визнання додаткового договору
недійсним,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся в суд
з позовом до Публічного акціонерного
товариства «Український інноваційний
банк» про визнання недійсним
Додаткового договору № 1 від 01.12.2006р. до
кредитного договору № 61059 від 27.11.2006р.,
укладеного між ним та відповідачем в
особі директора Дрогобицької філії
Прим’яка М.В.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 27.11.2006р. між ним та відповідачем в
особі директора Дрогобицької філії
Прим’яка М.В. було укладено кредитний
договір № 61059, відповідно до якого
ОСОБА_3 надався кредит на споживчі цілі
розміром 30 000 дол. США строком договору
з 27.11.2006р. по 26.11.2009р. Згодом, під час
розгляду Дрогобицьким міськрайонним
судом справи за позовом ПАТ
«Український інноваційний банк» до
нього про стягнення заборгованості за
вищевказаним кредитним договором, йому
стало відомо про існування Додаткового
договору № 1 від 01.12.2006р. до кредитного
договору № 61059 від 27.11.2006р., за яким
розмір кредиту збільшувався до 55 000
дол. США. Зазначає, що Додатковий
договір він не підписував і нікого не
уповноважував підписувати, на ньому
стоїть не його підпис. Просив
задовольнити його позов на підставі
ст.. 203, 205 ЦК України.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 14 лютого 2014
року позов задоволено та визнано
недійсним додатковий договір № 1 від
01.12.2006р. до кредитного договору № 61059
від 27.11.2006р., укладений між ОСОБА_3 та
акціонерним товариством «Український
інноваційний банк» в особі директора
Дрогобицької філії Прим’яка М.В.

Рішення суду оскаржив відповідач.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_3 Зокрема
зазначає, що у березні 2010 року позивач
звертався до Печерського районного
суду м. Києва про визнання недійсним
кредитного договору № 61059 та
додаткового договору № 1 до даного
кредитного договору і в позовній заяві
вказував про те, що згідно даного
кредитного договору йому було надано
кошти в сумі 55 000 дол. США. Ухвалою
Печерського районного суду м. Києва від
23.04.2010р. даний позов було залишено без
розгляду. Крім цього, як вбачається з
рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 30.08.2010р.,
залишеного без змін ухвалою
Апеляційного суду Львівської області
від 28.10.2011р. у справі за позовом ПАТ
«Український інноваційний банк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором № 61059, ОСОБА_3
дійсно брав кредит у розмірі 55 000 дол.
США. з урахуванням Додаткового
договору. Також зазначає, що позивач
сплачував проценти від суми кредиту - 55
000 дол. США та визнавав той факт, що
одержав кредит у розмірі 55 000 дол. США.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши доводи осіб, які з'явились в
судове засідання, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, передбачених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню: рішення суду підлягає
скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.209 ЦПК
України з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову, з
таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що позивач ОСОБА_3 не підписував
додатковий договір № 1 від 27.11.2006р., тому
він не породжує для нього юридичних
наслідків.

Проте погодитись з таким висновком
суду не можна, оскільки він не
відповідає обставинам справи.

Колегією суддів встановлено, що 27.11.2006
року між АТ «Український інноваційний
банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний
договір № 61059 на 30 000 доларів США на
строк до 26.11.2009 року. На виконання
кредитного договору від 27.11.2006 року між
АТ «Український інноваційний банк» та
ОСОБА_4 укладено договір поруки,
відповідно до якого остання, як
поручитель, взяла на себе зобов'язання
виконати умови кредитного договору у
разі його невиконання ОСОБА_3

30.11.2006 року між цими ж сторонами
укладеного іпотечний договір, згідно
якого ОСОБА_4 для забезпечення
виконання позичальником взятих на себе
зобов'язань відповідно до кредитного
договору передала Іпотекодержателю
належне їй на праві власності майно:
житловий будинок та земельну ділянку.

01.12.2006 року між цими ж сторонами
укладено додатковий договір № 1 до
кредитного договору № 61059 від 27.11.2006
року, відповідно до якого збільшено
суму кредиту до 55 000 доларів США (а.с.13).

Заочним рішенням Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 30 серпня 2010р., у справі за
позовом Акціонерного товариства
«Український інноваційний банк» до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про солідарне
стягнення в користь банку 446 694,28 грн.
заборгованості за кредитними
зобов'язаннями, залишеного без змін
ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
у Львівській області від 28 серпня 2011р.,
встановлено, що існують правові
підстави стягнення з ОСОБА_3
заборгованості за кредитним договором
№ 61059 від 27.11.2006р. та додатковим
договором № 1 від 01.12.2006р. (справа №
2-259/90, провадження № 22ц-4660/11).

У вказаній справі в ухвалі апеляційної
інстанції від 08 серпня 2011р. зроблено
правовий висновок про те, що доводи
апелянта ОСОБА_3, що він не підписував
додатковий договір про збільшення суми
кредиту не знайшли підтвердження і
спростовуються змістом його позовної
заяви від 15.03.2010р. до Печерського
районного суду м. Києва про визнання
недійсним кредитного договору від 27
листопада 2006р. лише з підстав укладення
його в іноземній валюті, у якій він
ствердив, що 01 грудня 2006р. з ним був
укладений Додатковий договір та
збільшено розмір кредиту до 55000 доларів
США і не вказував, що він його не
підписував (а.с.68, справа № 2-259/10,
провадження № 22ц-4660/11).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, щодо якої
встановлено ці обставини.

Доводи позивача ОСОБА_3 у даній справі,
що Додатковий договір № 1 до кредитного
договору № 61059 від 27 листопада 2006р. є
недійсним з підстав, що він його не
підписував, також не знайшли
підтвердження та спростовуються
матеріалами кредитної справи ОСОБА_3 №
61059, копія якої долучена до матеріалів
цивільної справи.

Зокрема, підпис ОСОБА_3 на документах,
які він надавав банку для одержання
кредиту, а саме: в довідці про сплату
єдиного податку від 20.03.2006р. (а.26) в
свідоцтві про державну реєстрацію
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_3 від 13.06.2009р. з його фотографією,
виданою Дрогобицькою державною
районною адміністрацією (а.25), у заяві
ОСОБА_3 від 27 листопада 2006р. на ім'я
директора Дрогобицької філії АТ
«Укрінбанк» про надання кредиту в сумі
30 тис. дол. США (а.3), в анкеті
позичальника на отримання споживчого
кредиту від 27.11.2006р. (а.4-9), в графіку
зниження заборгованості згідно
кредитного договору № 61059 від 27.11.2006р.,
який є додатком до цього договору (а.18) є
ідентичними між собою та відповідають
підпису ОСОБА_3 на оригіналі Кредитного
договору № 61059 від 27 листопада 2006р.
(а.12-17) та на Додатковому договорі від 01
грудня 2006р. (а.19), що містяться в
оригіналі кредитної справи, у
цивільній справі № 2-259/10, провадження
22ц-4260, а також повністю відповідають
підпису ОСОБА_3 на копії Додаткового
договору № 1, який ОСОБА_3 долучив до
своїх позовних вимог у даній справі №
1306/9156/12, провадження 22ц/783/2923/14 заяви у
даній справі (а.с.8).

Проте суд першої інстанції цих
обставин не врахував і правової оцінки
їм не надав.

Відмінність підпису від імені ОСОБА_3
на копії кредитного договору № 61059,
який він долучив до своєї позовної
заяви, у даній справі від підпису на
копії Додаткового договору № 1, який
ним долучено до даної справи,
представник банку пояснює тим, що один
із примірників копії Кредитного
договору № 61059 був виданий
позичальнику ОСОБА_3 без його підпису,
вчиненого у присутності працівника
банку під час підписання договору.

Враховуючи наведене, а також неподання
позивачем ОСОБА_3 належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх позовних вимог, колегія суддів
вважає, що рішення суду не може
залишатись в силі і підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п. 3 ч.1 ст. 309, ч.2 ст.
314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

в и р і ш и
л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Український
інноваційний банк» задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 14 лютого 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Український інноваційний банк» про
визнання недійсним додаткового
договору № 1 від 01.12.2006р. до кредитного
договору № 61059 від 27.11.2006р., укладеного
між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним
товариством «Український інноваційний
банк» в особі директора Дрогобицької
філії Прим’яка М.В. - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ з дня набрання рішенням
апеляційного суду законної сили.

Головуючий
Т.Г. Мусіна

Судді:
І.В. Бермес

Я.А. Левик