УХВАЛА

17 вересня 2014 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Притуляк С.А. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою.

Розглянувши подану позовну заяву, суд вважає, що вона не може бути прийнята до провадження, так як не відповідає вимогам ст. 119, 120 Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною 5 статті 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Статтею 24 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що реквізити документів на переказ готівки та особливості їх оформлення встановлюються Національним банком України.

Позивачем була долучена до позовної заяви квитанція про сплату судового збору, який не відповідає приписам п. 1.3. розділу 4 «Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні», яка була затверджена постановою Правління НБУ № 174 від 01.06.2011 року, згідно якої, касові документи мають містити такі обов'язкові реквізити, зокрема, підпис працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію. При цьому, з урахуванням положень документ, що підтверджує сплату судового збору має містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором, що відповідає положенням інформаційного листа Державної судової адміністрації України №12-6621/11 від 10.11.2011 року.

Разом із тим, на підтвердження сплати судового збору, позивач має право надати до суду підтвердження (довідку) органу Державної казначейської служби України, в якій має бути зазначено, що відповідно до наданої позивачем квитанції, судовий збір перераховано до державного бюджету України, що відповідає положенню інформаційного листа Вищого Господарського суду України № 01-06/1260/2012 від 17.09.2012 року «Про оформлення платіжних документів на перерахування судового збору».

Отже, надана позивачем квитанція не є належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Разом з цим суд розяснює, що, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше, заява вважається неподаною і повертається позивачу. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню позивача з нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82, 119, 120, 121, 208-210 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про судовий збір», Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», ст. 24 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 1.3 «Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні», суд -

УХВАЛИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - залишити без руху, для усунення вказаних в ухвалі недоліків, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Притуляк

17.09.2014