Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П.
(доповідача),

суддів: Ігнатюка Б.Ю. і Мацунича М.В.,

при секретарі: Саварина Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Виноградівського районного суду від 26
березня 2014 р. за позовом публічного
акціонерного товариства «ПриватБанк»
до ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення, -

в с т а н о в и л а :

у лютому 2014 р. ПАТ «КБ ПриватБанк»
(надалі - Банк) звернулося у суд із
позовом до ОСОБА_2, у якому просило в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором звернути
стягнення на предмет іпотеки шляхом
укладення від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом із іншою особою-покупцем, із
отриманням витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, з
реєстрацією правочину купівлі-продажу
предмету іпотеки в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, з
отриманням кадастрового номеру
земельної ділянки та отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях, незалежно від форм
власності й підпорядкування, і
можливістю здійснення ним усіх,
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу іпотеки, виселити відповідача
та інших осіб, які зареєстровані або
проживають у будинку.

На обґрунтування Банк зазначав, що 12.12.05
р. уклав із ОСОБА_2 договір № MKV0GK00005109, за
яким останній отримав кредит у розмірі
15000 грн. терміном по 11.12.15 р. р. зі сплатою
21% річних.

Зобов'язання були забезпечені
договором іпотеки № MKV0GK00005109 від 12.12.05
р., згідно з яким ОСОБА_2 надав в іпотеку
житловий будинок загальною площею 37.30
кв. м, розташований в АДРЕСА_1,
обумовлена сторонами вартість якого
складає 25000 грн.

Відповідач своїх зобов'язань не
виконав, через що станом на 27.01.14 р.
загальна сума заборгованості склала
22751.20 грн.

Рішенням Виноградівського районного
суду від 26.03.14 р. позов задоволено
повністю (а.с.55-58).

Апелянт просить скасувати це рішення
та ухвалити нове про відмову в позові.
Доводить про порушення судом норм
матеріального та процесуального права
(ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та
ст. 215 ЦПК України).

Суд першої інстанції виходив з
невиконання відповідачем узятих на
себе кредитних зобов'язань.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а рішення - зміні,
з таких мотивів.

За правилами ст. 303 ч.1 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦПК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог закону.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені законом
або договором (ч.1 ст. 611 ЦК України).

Заборгованість ОСОБА_2 за договором про
надання споживчого кредиту № MKV0GK00005109
від 12.12.05 р. повністю доведена. Згідно з
розрахунком загальна сума такої станом
на 27.01.05 р. складає 22751.20 грн. (а.с.10-19).

Апелянт цього факту не заперечив і не
спростував.

У зв'язку зі співмірністю розміру
заборгованості(22751.20 грн.) із вартістю
переданого в іпотеку майна (25000) суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про дострокове звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Однак, суд першої інстанції ухвалюючи
рішення, не врахував роз'яснення,
викладені в п.42 Постанови Пленуму ВССУ
від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних відносин», у зв'язку з чим
ухвалив рішення, резолютивна частина
якого не повністю відповідає вимогам
ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», а саме: в ній не
зазначено початкову ціну продажу
предмета іпотеки.

Як роз'яснив Пленум ВССУ, резолютивна
частина рішення суду в разі
задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки має
відповідати вимогам як статті 39 Закону
України "Про іпотеку", так і положенням
пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК.
Зокрема, у ньому в обов'язковому
порядку має зазначатись: загальний
розмір вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; спосіб
реалізації предмета іпотеки - шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу шляхом
надання права іпотекодержателю на
продаж предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації (при цьому суд
може зазначити, що початкова ціна
встановлюється на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій).

Доводи апелянта, що в іпотечному
будинку він проживає разом із двома
неповнолітніми дітьми, в підтвердження
чого надав довідку виконкому
Дротинської сільської ради про те, що
ОСОБА_2, житель АДРЕСА_1, має такий склад
сім`ї: ОСОБА_3 - син, 1998 р. народження, і
ОСОБА_4 - син, 2004 р. народження, не
заслуговують на увагу, оскільки згідно
з довідками ДМС Виноградівського РВ
ГУДМС України в Закарпатській області
в АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_5 -
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_5, і
ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_6. Сам ОСОБА_2
значиться зареєстрованим за адресою:
АДРЕСА_2 (а.с.45-46).

У контексті наведеного колегія суддів
вважає необхідним доповнити
резолютивну частину оскарженого
судового рішення.

Керуючись ст. 39 Закону України «Про
іпотеку», ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 303 ч.1, 307
ч.1 п.3, 309 ч.1 п.4, ч.2, ч.3, 313, 314 ч.2,316, 317, 319 ЦПК
України, -

в и р і ш и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

2. Рішення Виноградівського районного
суду від 26 березня 2014 р. змінити,
доповнивши абзац другий резолютивної
сатини цього рішення словами: «за
початковою ціною на рівні, не нижчому
за звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій».

3. Решту рішення залишити без змін.

4. Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: