Справа № 182/933/14-ц
Провадження № 2/0182/1678/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.05.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Рунчевої О.В., при
секретарі Снєгульській В.М., за участю
прокурора Проць О.А., представника
позивача ОСОБА_1, представника
відповідача ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Нікополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у
справах дітей Нікопольської міської
ради про позбавлення батьківських
прав,-

В С Т А Н
О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах
дітей Нікопольської міської ради про
позбавлення батьківських прав,
посилаючись на наступні обставини.

З 29.04.1995 року по 15.04.2003 року вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4 Від шлюбу мають дитину: доньку
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Весь цей час дитина проживала разом з
нею і виховувалась нею без будь - якої
участі з боку батька: педагогічної,
матеріальної, грошової, посильної
трудової або якої-небудь іншої. ЇЇ
дочка фактично не пам'ятає і не знає
свого батька, оскільки всі ці роки її
батько не виявляв ніякого інтересу до
своєї дитини, не дбав про неї і навіть
не бачився і не спілкувався з нею.
ОСОБА_4 повністю ухиляється від
виховання та матеріального утримання
дочки, не цікавиться станом її здоров'я.
Це проявлялося на протязі як
знаходження дитини в дитячому садку,
так і під час навчання в загальній
школі та технікумі.

На теперішній час вона планую вийти
заміж. ЇЇ майбутній чоловік допомагає
їй як морально так і матеріально
виховувати доньку, з часу коли вона ще
відвідувала дитячий садок, тому він має
повне законне бажання удочерити
дитину, тим більше що сама дочка його
називає батьком вже на протязі більше 10
років. Даний факт безсумнівно можуть
підтвердити її родичі та знайомі, тим
більше беззаперечно всі сусіди
будинку, де вони мешкаємо.

Кілька років ОСОБА_4 не платив аліменти,
поки вона не подала позов до суду.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29.06.2005 року у справі № 2-9393/05
з ОСОБА_4 на її користь стягувались
аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у
розмірі 1/4 частки з усіх видів
заробітку (доходу) щомісячно починаючи
з 30.05.2005 року і до досягнення дочкою
повноліття.

3 метою ухилення від сплати аліментів
шляхом їх зменшення, рішенням
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 15.06.2011
року у справі № 2-2524/11 зменшено розмір
аліментів з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів
заробітку (доходу) ОСОБА_4, але не менше
30 відсотків прожиткового мінімуму на
дитину певного віку щомісячно
починаючи з 15.06.2011 року і до повноліття
дитини. Незважаючи на зменшення частки
розміру аліментів, ОСОБА_4 продовжує
ухилятись від сплати аліментів, вимоги
постанови суду не виконуються.

А далі ОСОБА_4 й зовсім перестав
сплачувати аліменти, що
підтверджується довідкою ВДВС
Нікопольського МРУЮ від 28.11.13 за № 2185,
згідно якої станом на 01.11.2013 року
рахується заборгованість в сумі 13484,77
грн.

27.01.2014 року на адресу Нікопольського
міськрайонного суду нею направлена
позовна заява про стягнення аліментів
з Відповідача на утримання дитини. З
цього випливає висновок, що відповідач
не відчуває ніяких батьківських
почуттів до доньки ОСОБА_5. Він не
цікавиться долею їхньої дитини.

На адресу ВДВС Нікопольського МРУЮ нею
неодноразово направлялися листи (№ 4/2012
від 20.06.12, № 08/2013 від 13.09.13, № 15/2013 від
31.10.13) з проханням повідомити шляхи та
механізм стягнення наявної
заборгованості, так як вирішити
питання з відповідачем у добровільному
порядку не вважається можливим.

У разі наявності заборгованості з
оплати аліментів у розмірі, що в
сукупному розмірі перевищує суму
аліментів за півроку, державний
виконавець може звернутися до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності за злісне ухилення
від оплати аліментів (ч. 10 ст. 74 Закону
України «Про виконавче провадження).
При злісному ухиленні батьків від
сплати аліментів вони підлягають
притягненню до кримінальної
відповідальності, згідно зі ст. 164
Кримінального кодексу України. В
даному випадку - всі ознаки злочину в
наявності. На підставі зазначеного,
листом від 31.10.13 за № 15/2013 вона
звернулась до ВДВС Нікопольського МРУЮ
та Головного управління юстиції
Дніпропетровської області з проханням
дати вказівку підлеглим очолюваних
ними підрозділів підготувати та
направити відповідний лист до
правоохоронних органів.

Кожна дитина має право знати своїх
батьків і право на їх піклування.
Дитина має право на рівень життя,
необхідний йому для належного
забезпечення фізичного, розумового,
духовного, морального і соціального
розвитку; причому обоє батьків несуть
однакову і спільну відповідальність за
виховання та розвитку своєї дитини.
Кожна дитина має право на виховання
своїми батьками, забезпечення його
інтересів, всебічний розвиток; дитина
має право на спілкування з обома
батьками, на одержання утримання від
обох своїх батьків, причому розірвання
шлюбу батьків не впливають на права
дитини.

Таким чином, злісно ухиляючись на
протязі низки років від виконання
своїх батьківських обов'язків своєю
неучастю у розвитку та вихованні
їхньої дитини, ОСОБА_4 грубо порушив і
порушує законні права та інтереси
доньки, чим завдавав і завдає значної
шкоди її фізичному, душевному та
моральному розвитку.

Згідно зі ст. 164, 165 Сімейного Кодексу
України, «батьки (один з них) можуть
бути позбавлені батьківських прав,
якщо вони ухиляються від виконання
обов'язків батьків, у тому числі за
ухилення від сплати аліментів». При
цьому «ухилення від виконання
батьківських обов'язків передбачає
систематичне, тобто неодноразове
невиконання батьківського обов'язку,
відсутність турботи про своїх дітей, в
чому б воно не виражалося (не годують,
не забезпечують необхідної одягом,
медичною допомогою, словом, нічого не
роблять для задоволення життєво
важливих потреб дитини ... ». Зазначений
нормативний документ виділяє як
різновид ухилення від виконання
батьківських обов'язків ухилення від
сплати аліментів. При цьому не
обов'язково, щоб цей факт був
підтверджений вироком суду (ст. 164 КК
України). Достатньо переконатися в
постійному прагненні ухилитися від
сплати аліментів, матеріальної
підтримки своїх дітей».

З 1 вересня 2011 року їхня донька ОСОБА_5
навчається на денному відділенні
Нікопольського технікуму Національної
металургійної академії України, що
підтверджується довідкою зазначеного
закладу № 760 від 04.11.13, у зв'язку з чим
потребує матеріальної допомоги
батьків. Дохід ОСОБА_4 дозволяє йому
надавати матеріальну допомогу своїй
дитині, але добровільно він цього не
робить. Навчання в НТ НМетАУ
закінчується 30.06.2014 року.

Згідно копії договору № 127/11-12 від 01.09.2011
року вартість навчання складала 14700
грн. Вона сама повністю оплачувала
навчання дочки в технікумі. Від її
батька на допомогу в навчанні не було
отримано жодної копійки, дитина не
отримувала навіть моральної підтримки
з його боку.

Обов'язок батьків матеріально
забезпечувати своїх дітей передбачена
статтею 180 Сімейного кодексу України.
Закон покладає на батьків утримувати
своїх неповнолітніх дітей, тобто дітей,
яким не виповнилося 18 років. Обов'язок
утримувати своїх дітей виникає з
моменту їх народження і зберігається
до досягнення дітьми повноліття. Лише
після досягнення повноліття діти
втрачають право на утримання.

Обов'язок утримувати дитину покладено
в рівній мірі, як на матір, так і на
батька, причому, обов'язок особистий,
індивідуальний, а не солідарний. Батьки
зобов'язані утримувати свою дитину
незалежно від того, одружені вони чи ні,
розірваний їхній шлюб чи ні. Обов'язок з
утримання зберігається і в разі
позбавлення батьківських прав
.Визнання батьків або одного з них
недієздатним не припиняє їх обов'язку
утримувати своєї неповнолітньої
дитини. У такому випадку стягнення
аліментів здійснюється з їх пенсії або
іншого доходу на загальних підставах.

ОСОБА_4 знав щодо аліментних
зобов'язань, про виконавче провадження,
про відповідальність за несвоєчасну
сплату аліментів, однак ухилявся від
добровільної виплати заборгованості
аліментів у зазначеній державним
виконавцем розмірі, тобто навмисне не
бажав виконувати рішення суду та
постанову державного виконавця, чим і
створив таку заборгованість.

Вочевидь, що ніякими судовими актами,
ніякими постановами державних
виконавців або правоохоронних органів
неможливо змусити ОСОБА_4 любити свою
дитину і піклуватися про неї, якщо він
сам цього не бажає і не відчуває до
своєї дитини батьківських почуттів. У
такій ситуації єдиним способом
реального судового захисту її дитини
залишається лише позбавлення ОСОБА_4
батьківських прав. Така людина, будучи
неповноцінним з моральної точки зору,
відмовляючись від виконання своїх
батьківських обов'язків, фактично
відмовляється і від своєї дитини, і з
цієї причини підлягає позбавленню
батьківських прав.

Впевнена, що задовольняючи заявлену
позовну вимогу про позбавлення такого
«біологічного батька» батьківських
прав, суд насамперед захистить
порушені законні права та інтереси її
неповнолітньої доньки ОСОБА_5.

На підставі викладеного просить
позбавити Відповідача батьківських
прав відносно доньки - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Розгляд справи
здійснювати за її присутності або
присутності її уповноваженого
представника. Компенсувати за рахунок
Відповідача її витрати, пов'язані з
оплатою держмита.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2
проти позовних вимог заперечував та
пояснив суду, що оскільки дитина
досягла повноліття його довіритель не
може бути позбавлений батьківських
прав.

Вислухавши представника позивача,
представника відповідача, думку
прокурора, яка вважала, що для
позбавлення батьківських прав
відповідача відсутні підстави,
оскільки дитина досягла повноліття суд
прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач з
відповідачем перебували у
зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 1995
року по 15 квітня 2003 року (а.с.9-10). Від
шлюбу сторони мають повнолітню дитину -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 30.03.2007 року
№ 3 із змінами, внесеними згідно з
Постановою Верховного суду № 20 від
19.12.2008 року „Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" особи можуть бути
позбавлені батьківських прав лише щодо
дитини, яка не досягла вісімнадцяти
років, і тільки з підстав, передбачених
ст. 164 СК.

Оскільки на теперішній час ОСОБА_5
досягла повноліття суд вважає, що у
задоволенні позову необхідно
відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 214-215 ЦПК України,
п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду
України від 30.03.2007 року № 3 із змінами,
внесеними згідно з Постановою
Верховного суду № 20 від 19.12.2008 року
„Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав", суд-

В И
Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах
дітей Нікопольської міської ради про
позбавлення батьківських прав
відмовити у повному обсязі.

На рішення може бути подана апеляція до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення через
Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області.

Суддя: О. В. Рунчева