Справа № 203/2516/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2014 року
Кіровський районний
суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур
Ф.Ф.

при секретарі - Величко О.М.

за участю: представника позивача -
Слободянюк

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

11 квітня 2014 року ПАТ КБ «Надра»
звернувся до Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості (а.с. 2-4)

Позивач у позовній заяві та
представник позивача у судовому
засіданні в обґрунтування позовних
вимог, посилались на те, що між
позивачем та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 8/2006/840-К/1432-ПР від
05.12.2006 року, за умовами якого, позивач
надав, а відповідач отримав у кредит
грошові кошти у розмірі 69 000 дол. США.
Зобов'язання відповідача за кредитним
договором, забезпечені порукою на
підставі договорів поруки, укладених
між позивачем та іншими відповідачами.
Свої зобов'язання за кредитним
договором відповідач належним чином не
виконав, у зв'язку з чим у нього виникла
заборгованість, яку відповідачі
добровільно не погашають, тому позивач
просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 у рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 8/2006/840-К/1432-ПР від 05.12.2006 року - 5 691 112,43
грн. та стягнути судові витрати (а.с. 2-4)

У судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та
наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні
частково заперечував проти позову, а
саме в частині вимог до поручителів
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 оскільки банком було
пропущено строк пред'явлення вимоги
так як договори поруки припинили свою
дію на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України
(а.с.45-46)

Інші відповідачі судове засідання не
з'явились, про час та день розгляду
справи повідомлялися належним чином,
про причини неявки суд не повідомили
(а.с. 27-29, 36, 41, 43, 55-56, 61-66)

Вислухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали даної цивільної справи, суд
приходить до наступного висновку з
таких підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ 8/2006/840-К/1432-ПР від 05.12.2006 року, за
умовами якого позивач зобов'язався
надати кредит у сумі 69 000 дол. США, а
відповідач зобов'язався повернути
отриманий кредит і сплатити відсотки у
встановленому договором розмірі та
строки, що підтверджується копією
зазначеного договору (а.с. 6-10).

Встановлено, що відповідач отримав від
позивача грошові кошти у розмірі 69 000
дол.США, передбачених умовами
кредитного договору, що
підтверджується копією меморіального
ордеру (а.с. 75)

Також встановлено, що у відповідача
ОСОБА_2 перед позивачем виникла
заборгованість за кредитним договором
№ 8/2006/840-К/1432-ПР від 05.12.2006 року, яка
станом на 26.03.2014 року становила 67 657,09
дол. США, що за курсом НБУ становить 715
135,44 грн., та заборгованості по
відсоткам - 557 458,52 грн., заборгованості
по комісії - 52 739,69 дол.США що за курсом
НБУ становить 254 502,19 грн., пені - 4 090 344,95
грн., штрафів - 72 973, 02 грн., а разом 5 690 414
грн. 12 коп., ці обставини
підтверджуються розрахунками
заборгованості та витягом з офіційного
ресурсу НБУ про курс долара станом на
26.03.2014 року (а.с.5,68 )

Судом встановлено, що між позивачем та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
договір поруки № б/н від 05.12.2006 року, за
умовами якого поручитель зобов'язався
солідарно відповідати перед
кредитором за виконання боржником
своїх обов'язків за кредитним
договором № 8/2006/840-К/1432-ПР від 05.12.2006
року, в тому ж розмірі, що і боржник,
включаючи сплату кредиту, процентів,
нарахованих за користування кредитом,
пені та інших штрафних санкцій, що
підтверджується копією зазначеного
договору (а.с. 11-12).

Встановлено, що між позивачем та
відповідачем ОСОБА_3 було укладено
договір поруки № б/н від 05.12.2006 року, за
умовами якого поручитель зобов'язався
солідарно відповідати перед
кредитором за виконання боржником
своїх обов'язків за кредитним
договором № 8/2006/840-К/1432-ПР від 05.12.2006
року, в тому ж розмірі, що і боржник,
включаючи сплату кредиту, процентів,
нарахованих за користування кредитом,
пені та інших штрафних санкцій, що
підтверджується копією зазначеного
договору (а.с. 13-14).

Встановлено, що 03.10.2008 року позивачем
направлялись вимоги відповідачам щодо
сплати заборгованості по кредитному
договору № 8/2006/840-К/1432-ПР від 05.12.2006 року,
що підтверджується копіями даних
вимог(а.с.76-78)

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Цивільного кодексу України та умовами
укладених між сторонами договорів.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За умовами договору позивач
зобов'язується надати кредит шляхом
видачі готівки через касу. Відповідач
має перед позивачем зобов'язання щодо
своєчасного погашення кредиту та
відсотків за користування кредитом, а
позивач за умовами договору має право у
разі порушення відповідачем будь-якого
із зобов'язань, передбачених умовами
даного договору, на свій розсуд
вимагати від останнього дострокового
повернення кредиту, сплати відсотків
за його користування.

Розділом 5 кредитного договору №
8/2006/840-К/1432-ПР від 05.12.2006 року,
передбачено відповідальність перед
позивачем у вигляді сплати пені та
штрафних санкцій у відповідних
випадках порушення зобов'язань,
передбачених умовами даного договору.

Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України
передбачено, що боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

На підставі ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК
України у разі, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Отже, у банка настає право вимоги від
позичальника виконання основного
зобов'язання не з моменту закінчення
строку дії договору, а з моменту
прострочення повернення чергової
частини грошових коштів.

Відповідно до п.3.3 кредитного договору
позивальник повертає кредит та сплачує
банку передбачені договором платежі
щомісячно до 10 числа кожного місяця.

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя, що також
зазначено у п. 24 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин».

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг
позовної давності починається
заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Оскільки умовами договору встановлені
окремі самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником
частинами, то початок позовної
давності для стягнення цих платежів
необхідно обчислювати з моменту
(місяця, дня) невиконання позичальником
кожного із цих зобов'язань. Зазначене
суттєво впливає на початок строку
виконання зобов'язання, при
правильному визначенні якого починає
обчислюватись строк пред'явлення вимог
до поручителя.

Крім того, пред'явивши вимогу про
дострокове стягнення кредитної
заборгованості, при тому що в договорі
поруки не зазначено про строк його дії
згідно зі ст. 252 ЦК України, кредитор,
банк, змінив строк виконання основного
зобов'язання і зобов'язаний був
пред'явити вимогу до поручителя
протягом шести місяців з цієї дати.

Суд враховує, що згідно зі ст. 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи всі докази дослідженні у
судовому засіданні, суп при розгляді
позовних вимог позивача до поручителів
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виходив з того, що з
матеріалів справи вбачається, що
останнє погашення за кредитним
договором № 8/2006/840-К/1432-ПР від 05.12.2006
року відповідачем ОСОБА_2 відбулося
11.04.2007 року (а.с.72), тобто строк виконання
кожного щомісячного зобов'язання
спливає у відповідне число останнього
місяця строку, в даному випадку - це
11.05.2007 року. Проте вимога про дострокове
погашення кредиту була направлена
позичальнику та поручителям лише 03.10.2008
року, а позов вперше пред'явлено 13.04.2009
року (а.с.269-471,79-80) (що є основним в
обчисленні строку), тобто після
шестимісячного строку для пред'явлення
вимоги до поручителів, тому суд
приходить до висновку, що в цій частині
позовних вимог необхідно відмовити.

Вирішуючи вимоги позивача до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 8/2006/840-К/1432-ПР від 05.12.2006 року, та
приймаючи до уваги, що у судовому
засіданні знайшов підтвердження факт
невиконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань
за кредитним договором щодо сплати
кредиту та процентів за користування
кредитом, а також факт наявності у
позивача, за умовами укладеного між
ними договору, права вимагати
дострокового повернення кредиту та
сплати процентів за користування
кредитом, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню в цій
частині, та вважає за можливе стягнути
з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» у рахунок
повернення заборгованості за
кредитним договором № 8/2006/840-К/1432-ПР від
05.12.2006 року - 5 690 414 грн. 12 коп., яка
складається з заборгованості за
кредитом - 715 135,44 грн., заборгованості по
відсоткам - 557 458,52 грн., заборгованості
по комісії - 254 502,19 грн., пені - 4 090 344,95
грн., штрафів - 72 973, 02 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК
України, суд вважає за необхідне судові
витрати понесені позивачем (а.с.1)
покласти на відповідача ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 14, 509, 526, 527, 610, 1054 ЦК України, ст.ст.
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра» у
рахунок повернення заборгованості за
кредитним договором № 8/2006/840-К/1432-ПР від
05.12.2006 року - 5 690 414 грн. 12 коп., яка
складається з заборгованості за
кредитом - 715 135,44 грн., заборгованості по
відсоткам - 557 458,52 грн., заборгованості
по комісії - 254 502,19 грн., пені - 4 090 344,95
грн., штрафів - 72 973, 02 грн. та у рахунок
повернення судових витрат - 3 654 грн., а
разом - 5 694 068 грн. 12 коп.

Публічному акціонерному
товариству «Комерційний банк «Надра» у
задоволені іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Ф.Ф. Маймур