У х в а л а

іменем україни

17 липня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Макарчука М.А.,Маляренка
А.В.,Юровської Г.В., розглянувши в
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, за участі третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог -
обласне комунальне підприємство
Львівської обласної ради «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки» про визнання
договору купівлі-продажу удаваним, за
касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення
апеляційного суду Львівської області
від 4 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23
травня 2008 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 було укладено договір
купівлі-продажу за № 1824 нежитлових
приміщень загальною площею 1081, 2
кв.м., які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1. Продаж вчинено у сумі 159 180 грн
00 коп., грошові кошти були повністю
оплачені покупцем до підписання цього
договору. Позивач зазначив, що спільно
проживає однією сім'єю з ОСОБА_10 (факт
спільного проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу встановлено рішенням
Франківським районним судом м. Львова
від 3 серпня 2011 року), оскільки стосунки
з дружиною перебували у дуже
напружених відносинах через постійні
сварки та скандали, усвідомлюючи
можливість припинення шлюбних
відносин та поділу спільно нажитого
майна, 23 травня 2008 року договір
купівлі-продажу був укладений від
імені ОСОБА_7.

Ураховуючи наведене, просив визнати
удаваним договір купівлі-продажу
нежитлових приміщень від 23 травня 2008
року за № 1824 укладений між ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Скасувати державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 27 травня 2008 року ОСОБА_7 на
спірні нежитлові приміщення. Визнати
право власності на зазначені нежитлові
приміщення за ОСОБА_4 та
зобов'язати БТІ внести відповідні
зміни стосовно визнання права
власності на нежитлові приміщення на
ім'я ОСОБА_4

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 12 грудня 2011 року позов
ОСОБА_4 задоволено.

12 квітня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_8
був укладений договір купівлі-продажу
оскаржуваних нежитлових приміщень
який було посвідчено приватним
нотаріусом та зареєстровано в
Державному реєстрі права власності на
нерухоме майно за ОСОБА_8

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 12 грудня 2011 року, рішенням
апеляційного суду Львівської області
від 4 листопада 2013 року, скасовано. У
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Посилаючись на зазначені обставини,
ОСОБА_8 звернулась до суду касаційної
інстанції та просить рішення
апеляційного суду Львівської області
від 4 листопада 2013 року скасувати,
рішення Франківського районного суду
м. Львова від 12 грудня 2011 року залишити
в силі, обґрунтовуючи свої вимоги
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши
докази у справі й давши їм належну
оцінку, а також, врахувавши обставини
справи, правильно визначився з
характером спірних правовідносин та
правильно виходив із того, що суд
першої інстанції помилково прийшов до
висновку про визнання оскаржуваного
договору удаваним застосувавши ст. 235
ЦК України.

Судами встановлено, що 23 травня 2008 року
між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено
договір купівлі-продажу, посвідчений
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_11,
відповідно до якого ОСОБА_5 та ОСОБА_6
продали, а ОСОБА_7 купив спірні
нежитлові приміщення.

Письмовими розписками ОСОБА_5 та ОСОБА_6
від 23 травня 2008 року підтверджується
проведення повного розрахунку по
договору купівлі-продажу
вищезазначених нежитлових приміщень.
(а. с. 47, 48)

Відповідно до частини першої статті 626
ЦК України договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Ст. 655 ЦК України передбачено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 235 ЦК України удаваним є
правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили.

Аналіз вищезазначених норм права дає
підстави вважати, що при укладанні
договору купівлі-продажу були
дотримані та виконані всі необхідні
умови, які визначенні чинним
законодавством для даного виду
договору, і укладаючи оскаржуваний
договір сторони ОСОБА_7 та ОСОБА_6,
ОСОБА_5 мали на меті укласти саме
договір купівлі-продажу та укладаючи
його жодним чином не мали наміру
приховувати будь-який інший правочин.
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що суд першої інстанції
дійшов до помилкового висновку про
визнання оскаржуваного договору
купівлі-продажу удаваним.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 4 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.А. Макарчук

А.В. Маляренко

Г.В. Юровська