У х в а л а

7 липня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Коротуна В.М.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Касьяна О.П.,

Попович
О.В., Штелик С.П.

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Київської районної державної
адміністрації Одеської міської ради,
Одеської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи:
управління земельних ресурсів
Одеської міської ради, ОСОБА_9, про
визнання свідоцтва, договору
купівлі-продажу недійсними; за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: Київська районна
адміністрація Одеської міської ради,
Одеська міська рада, управління
земельних ресурсів Одеської міської
ради, про визнання права власності; за
позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_4, Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради, треті особи: Одеська
міська рада, управління земельних
ресурсів Одеської міської ради, про
визнання права сумісної власності на
земельну ділянку,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Київської районної
державної адміністрації Одеської
міської ради, Одеської міської ради,
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про визнання свідоцтва, договору
купівлі-продажу недійсними.

ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_4 про визнання права
власності.

ОСОБА_9 звернулася до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_4, Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради про визнання права
сумісної власності на земельну
ділянку.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 19 квітня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області

від 25 вересня 2013 року, позов ОСОБА_4
задоволено. Визнано недійсним
свідоцтво про право власності від 04
червня

2000 року на домоволодіння по АДРЕСА_1 з
моменту його видачі. Визнано недійсним
рішення Одеської міської ради від 26
липня

2002 року з моменту його прийняття.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу від 22 серпня 2002 року
домоволодіння по АДРЕСА_1.

Скасовано реєстрацію договору
купівлі-продажу від 22 серпня

2002 року домоволодіння по АДРЕСА_1.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу від 22 серпня 2002 року
земельної ділянки площею 0,625 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано недійсним державний акт серії
ОД № 026841, виданий 25 грудня 2003
року про право власності на земельну
ділянку площею 0,625 га, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1. У задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено. У задоволенні
позову ОСОБА_9 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 березня 2014
року касаційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7,

ОСОБА_6, ОСОБА_5 задоволено частково.
Ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 25 вересня 2013 року в частині
позову ОСОБА_4 про визнання свідоцтва
недійсним, визнання договору купівлі
продажу недійсним скасовано, справу у
цій частині передано на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05 березня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

ОСОБА_3 посилається на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції ст. ст. 15, 16, 316, 373 ЦК України.

На підтвердження своїх доводів заявник
долучив до заяви:

- Рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 жовтня 2012 року
у справі за позовом про визнання
незаконними та скасування
розпоряджень, визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельну ділянку, договорів
купівлі-продажу земельних ділянок,
визнання права власності, повернення
землі;

- Рішення Верховного Суду України
від 21 травня 2008 року у справі за позовом
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою;

- Рішення Верховного Суду України
від 24 вересня 2008 року у справі за
позовом про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди;

- Рішення Верховного Суду України
від 18 серпня 2010 року у справі за позовом
про припинення права власності на
земельну ділянку;

- Рішення Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 червня 2011 року
у справі за позовом про визнання
недійсним рішення та державного акту
на право приватної власності на
земельну ділянку, зобов'язання вчинити
певні дії та за зустрічним позовом про
скасування державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку, зобов'язання вчинити певні
дії;

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах потрібно розуміти
такі, де тотожними є предмет спору,
підстави позову, зміст позовних вимог
та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту доданих до заяви рішення
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 жовтня 2012 року,
рішення Верховного Суду України від 21
травня 2008 року, рішення Верховного Суду
України від 24 вересня 2008 року, рішення
Верховного Суду України від 18 серпня 2010
року, рішення Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 червня 2011
року, на які посилається заявник, не
вбачається неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
оскільки вищевказані судові рішення
касаційної інстанції ухвалено у
справах, де предмет спору, зміст
позовних вимог не є тотожними та
ухвалені у справах за різних
встановлених судами фактичних
обставин, тому в допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним
Судом України справи за позовом ОСОБА_4
до Київської районної державної
адміністрації Одеської міської ради,
Одеської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи:
управління земельних ресурсів
Одеської міської ради, ОСОБА_9, про
визнання свідоцтва, договору купівлі
продажу недійсними; за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи:
Київська районна адміністрація
Одеської міської ради, Одеська міська
рада, управління земельних ресурсів
Одеської міської ради, про визнання
права власності; за позовом ОСОБА_9 до
ОСОБА_4, Київської районної
адміністрації Одеської міської ради,
треті особи: Одеська міська рада,
управління земельних ресурсів
Одеської міської ради, про визнання
права сумісної власності на земельну
ділянку, за заявою ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 березня 2014
року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.М. Коротун

Судді: М.В.
Дем'яносов

О.В. Попович

О.П. Касьян

С.П. Штелик