Номер провадження 2/754/3757/14
Справа №754/6672/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21.07.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва

в складі: головуючого - судді - Панченко
О.М.

при секретарі - Буцко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення
порядку користування житловим
приміщенням та зобов»язання не чинити
перешкод у користуванні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовними вимогами до
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
житловим приміщенням та зобов»язання
не чинити перешкод у користуванні,
мотивуючи свої вимоги тим, що їй на
праві власності належить 1/3 частина
квартири АДРЕСА_1, а відповідачі є
співвласниками іншої 2/3 частин спірної
квартири. Оскільки на даний час у неї з
відповідачами виник спір стосовно
користування спірною квартирою, вона
була вимушена звернутися з даними
позовними вимогами до суду, просила
встановити порядок користування
житловими приміщеннями в спірній
квартирі, виділивши їй в користування
кімнату площею 11,9 кв.м., а відповідачам
по справі в користування житлову
кімнату площею 17,0 кв.м., інші приміщення
(кухню, коридор, ванну кімнату,
вбиральню, комору) залишити у спільному
користуванні сторін. Також просила суд
зобов»язати відповідачів не чинити їй
перешкод в користуванні житловою
кімнатою 11,9 кв.м. та іншими
приміщеннями загального користування.

Позивачка та її представник в судовому
засіданні підтримали вимоги своєї
позовної заяви, просили суд про їх
задоволення в повному обсязі. На
запитання суду позивачка пояснила, що у
неї в наявності є ключі від спірної
квартири, вона може потрапити туди коли
їй це потрібно, їй особисто відповідачі
не чинять перешкод в користуванні
квартирою, проте не дозволяють
постійно проживати в квартирі її
чоловікові, дозволяють перебувати йому
в квартирі з 06 години ранку до 22 години
вечора. Коли вона приходить до спірної
квартири, то користується разом з
відповідачкою ОСОБА_3 кімнатою 11,9 кв.м.
В кімнаті є її та чоловікові речі,
спальне місце та шафа.

Відповідачки по справі та представник
відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судовому
засіданні не визнали пред»явлений до
них позов, зазначивши, що на даний час
всі вони проживають в спірній квартирі.
Позивачка ОСОБА_1 має вільний доступ до
квартири, що перебуває у її та
відповідачів спільній власності, маючи
ключі від вхідних дверей, жодних
перешкод в користуванні позивачкою
квартирою вони не здійснювали і не
здійснюють. Вони не проти її проживання
в квартирі і користування нею, проте не
погоджуються на постійне проживання в
спірній квартирі її чоловіка.
Зауважили, що категорично проти
виділення позивачці в користування
кімнати 11,9 кв.м., оскільки це буде
порушувати їх житлові права як
співвласників спірної квартири.

Вислухавши пояснення позивачки та її
представника, заперечення
відповідачів та представника
відповідачки ОСОБА_2, дослідивши
письмові докази, що містяться в
матеріалах цивільної справи, судом
встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 02.12.2002 року
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
власності в рівних долях позивачці та
відповідачам по справі (а.с. 28),
складається з двох ізольованих кімнат
площею 11,9 кв.м. та 17 кв.м., балкону, кухні,
ванної кімнати, вбиральні та коридору.
Жила площа квартири складає 28,9 кв.м.,
загальна площа 50,54 кв.м. (а.с. 29-30).

На момент розгляду справи згідно
довідки №342 від 06.08.2010 року, виданої ЖЕК
№314, у спірній квартирі зареєстровані 4
особи: позивачка, відповідачі по справі
та ОСОБА_5 - друга донька відповідачки
ОСОБА_2 (а.с . 31). Фактично в квартирі на
даний час проживають відповідачі по
справі.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю, право
приватної власності є непорушним. З
вказаною нормою кореспондуються
положення ст. 358 ЦК України, ст. 150 ЖК
України.

Власник майна відповідно до ст.ст. 317, 319,
325, 383 ЦК України має право володіти,
користуватись та розпоряджатись
належним йому на праві приватної
власності майном на свій розсуд та
вчиняти будь-які дії щодо свого майна,
які не суперечать закону.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК
України, ст. 150 ЖК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Відповідно до частини 3
даної статті кожен із співвласників
має право на надання йому у володіння
та користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Кожний з учасників спільної часткової
власності, згідно із ч.1 ст. 364 ЦК
України, має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Відповідно до ч. 1 п. 14 Постанови Пленуму
ВСУ №20 від 22.12.1995 року «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності»:-
квартира, яка є спільною сумісною
власністю чи спільною частковою
власністю, на вимогу учасника цієї
власності підлягає поділу в натурі,
якщо можливо виділити сторонам
ізольовані жилі та інші приміщення з
самостійними виходами, які можуть
використовуватися як окремі квартири
або які можна переобладнати в такі
квартири. У протилежному випадку може
бути встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
заявлено позов».

В своїх позовних вимогах позивачка
просить суд виділити їй в користування
кімнату, розміром 11,9 кв.м., а
відповідачам - кімнату, розміром 17,0
кв.м. Жила площа квартири, відповідно до
технічного паспорту складає 28,9 кв.м.:3
співвласника = 9,63 кв.м. Тобто, кімната,
яку позивачка просить суд виділити їй у
користування перевищує її частку на 2,27
кв.м. і не відповідає її долі у спільній
частковій власності.

Аналізуючи все вищевикладене, суд
дійшов висновку, що порядок
користування спірною квартирою, який
просить встановити позивачка, значно
погіршить житлові умови відповідачів у
спільній частковій власності, оскільки
кімнати, яка б точно відповідала її
частці, в квартирі немає, тому суд
вважає, що встановлення такого порядку
буде також суперечити інтересам
сторін, тому суд приходить до висновку
про не можливість задоволення позовних
вимог позивачки в цій частині.

Щодо позовних вимог в частині
зобов»язання відповідачів не чинити
позивачці перешкод у користуванні
квартирою та місцями загального
користування, то судом в судовому
засіданні зі слів самої позивачки було
встановлено, що вона маючи ключі від
вхідних дверей квартири вільно
користується нею, може навідуватися до
квартири у любий зручний для неї час,
там є її речі та речі її чоловіка, меблі,
її спальне місце, а тому не знайшли
свого підтвердження в судовому
засідання вимоги про те, що
відповідачами чиняться перешкоди в
користуванні нею спірної квартири.
Вказані обставини підтверджуються
також висновком старшого дільничного
інспектора міліції Деснянського РУ ГУ
МВС України майора міліції Серомята
О.І. за результатами розгляду
матеріалів перевірки по заяві гр.
ОСОБА_2

З огляду на викладене, підстав для
задоволення позовних вимог суд не
вбачає.

Судові витрати компенсуються за
рахунок держави відповідно до ст.88 ЦПК
України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 358, 383 , 391 ЦК України, ст. ст. 10, 15, 60,
212-215 ЦПК України, Постановою Пленуму
ВСУ №20 від 22.12.1995 року «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності», суд,
-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подачі
апеляційної скарги.

Суддя