Справа № 131/747/14-ц Провадження №
22-ц/772/2104/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Димбіцький Ю. В.Категорія: 43
Доповідач: Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Міхасішина І.В.,
Пащенко Л.В.,

при секретарі: Агеєва Г.В.

за участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на рішення Іллінецького
районного суду Вінницької області від
26.05.2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
повернення безпідставно набутого
майна, -

ВСТАНОВИЛА:

15.04.2014 року ОСОБА_2 звернувся в
Іллінецький районний суд Вінницької
області з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
повернення безпідставно набутого
майна.

Рішенням Іллінецького районного
суду Вінницької області від 26.05.2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені
повністю. Стягнуто солідарно із
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) 16861 (шістнадцять тисяч вісімсот
шістдесят одну) гривню, як безпідставно
набутого майна, а також 243 (двісті сорок
три) гривні 60 коп. сплаченого позивачем
при зверненні до суду судового збору у
справі, а всього, таким чином, 17104
(сімнадцять тисяч сто чотири) гривні 60
коп.

Частково не погоджуючись з
рішенням суду першої інстанції,
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали
апеляційну скаргу, в якій просять
змінити рішення районного суду,
стягнувши з відповідачів на користь
позивача 15 158 гривень, посилаючись на
те, що за даними інтернет ресурсу НБУ на
день прийняття рішення (26.05.2014 р.)
офіційний курс гривні до долара США
становив 11,66 грн. за 1 долар, тому, сума
боргу мала становити: 1 300 доларів США х
11,66 =15 185 грн..

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 309 ЦПК України передбачає
вичерпний перелік підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення.

Частина 1 статті 303 ЦПК України
передбачає, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Підставами для зміни рішення суду
першої інстанції є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у 2003 році
дійшли згоди щодо істотних умов
договору купівлі-продажу належної
відповідачам на той час на праві
користування квартири АДРЕСА_1

На його виконання покупець ОСОБА_2
сплатив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 1300 доларів США
від загальної узгодженої ціни
квартири, решту 1300 доларів США її
вартості він зобов'язувався сплатити
після нотаріального оформлення
договору купівлі-продажу.

Продавці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в свою чергу
на виконання досягнутої домовленості 30
травня 2003 року надали ОСОБА_2
власноручну письмову розписку про
отримання від нього коштів в сумі 1300
доларів США та передачу йому ключів від
квартири, при цьому через відсутність
правовстановлюючих документів на
квартиру вони зобов'язувалися
виготовити технічну документацію на
неї та до 30 грудня 2003 року нотаріально
посвідчити фактично укладений і
виконаний сторонами в повному об'ємі
договір купівлі-продажу (а.с.5).

Через відсутність згоди органу опіки і
піклування укладення договору купівлі
- продажу квартири між сторонами не
відбулось, натомість спори між ними з
цього приводу перейшли у площину
судових справ.

Рішенням Липовецького районного суду
Вінницької області від 25 липня 2012 року
у цивільній справі № 213/1221/12 за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним та стягнення вартості 2/3 частин
квартири в порядку відшкодування шкоди
внаслідок невиконання зобов'язання та
зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про захист права
власності на житло шляхом виселення
особи, що самоправно виселилась було
встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не
заперечували самого факту отримання
ними від ОСОБА_2 коштів в розмірі 1300
доларів США, та встановлені обставини
щодо написання 30 травня 2003 року ОСОБА_3,
ОСОБА_4 розписки, відповідно до якої
вони , одержали від ОСОБА_2 гроші в сумі
1300 доларів США за квартиру, яка повинна
продатися АДРЕСА_1

Вказаним рішенням місцевого суду у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про визнання договору
купівлі- продажу дійсним та стягнення
вартості 2/3 частин квартири в порядку
відшкодування шкоди внаслідок
невиконання зобов'язання було
відмовлено, натомість зустрічний позов
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про
захист права власності на житло шляхом
виселення особи, що самоправно
виселилась було задоволено повністю,
вирішено усунути перешкоди ОСОБА_3,
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в користуванні
квартирою АДРЕСА_1, яка належить їм на
праві власності, шляхом виселення
ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з квартири без
надання іншого житлового приміщення.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 судові
витрати у вигляді судового збору в сумі
107 грн. 30 коп. (а.с.6 - 12).

Рішеннями апеляційного суду
Вінницької області від 21 вересня 2012
року вказане рішення Липовецького
районного суду Вінницької області від
25 липня 2012 року в частині усунення
перешкоди ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у
користуванні квартирою, що належить їм
на праві власності, шляхом виселення
ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із зазначеної
квартири без надання іншого житлового
приміщення та в частині солідарного
стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 107 грн. 30 коп.
витрат по сплаті судового збору було
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_3,
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_7 за
участю третьої особи органу опіки та
піклування Іллінецької міської ради
Вінницької області про захист права
власності на житло шляхом виселення
особи, що самостійно вселилась було
відмовлено (а.с.13 - 16).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 березня 2013
року касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 було задоволено, вказане вище
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 21 вересня 2012 року було
скасовано, а вказане вище рішення
Липовецького районного суду
Вінницької області від 25 липня 2012 року
було залишено в силі (а.с.17 - 19).

Таким чином, суд першої інстанції вірно
дійшов висновку, що зазначені
позивачем в обґрунтування позовних
вимог обставини повністю доведені ним
зазначеними вище і дослідженими в
судовому засіданні письмовими
доказами, при цьому вони в жодній мірі
не спростовані відповідачами
будь-якими належними допустимими
доказами, оскільки надані ОСОБА_3
письмові докази щодо матеріального
стану та умов проживання відповідачів
не стосуються предмету доказування в
межах позовних вимог ОСОБА_2

Відтак за нормами правового
регулювання предмету спору ст.1212 ЦК
України відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4
зобов'язані повернути ОСОБА_2 суму
боргу, що еквівалентно набутим ними від
нього у 2003 році 1300 доларів США, оскільки
підстава, на якій вони були набуті,
згодом відпала остаточно в силу
приписів ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 березня 2013 року.

При цьому, суд першої інстанції законно
вважає, що позивач ОСОБА_2 не
пропустив встановленого ст.257 ЦК
України загального строку позовної
давності у три роки, позаяк в силу ст.261
ЦК України перебіг такого строку для
нього почався від дня винесення
остаточного судового рішення у
цивільно-правовому спорі щодо права
власності на квартиру АДРЕСА_1, яким
стала ухвала Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, винесена 27 березня
2013 року.

Оскільки відповідачі відмовилися
добровільно повернути ОСОБА_2
безпідставно набуте ними майно у виді
еквівалентних сумі 1300 доларів США
грошових коштів, позов ОСОБА_2
задоволено та стягнуто солідарно із
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 16861
грн., як безпідставно набутого майна, а
також 243 грн. 60 коп. сплаченого
позивачем при зверненні до суду
судового збору у справі, а всього, таким
чином, 17104 грн. 60 коп.

Однак, колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції про
розмір безпідставно набутого
відповідачами майна у виді
еквівалентних на день подання позову
сумі 1300 доларів США грошових коштів в
розмірі 16861 грн., оскільки вимоги ч. 2. ст.
533 ЦПК України передбачають, що якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно - правовим актом.

Правова позиція Верховного Суду
України закріплена у відповідних
судових рішеннях (справи від 25
листопада 2009 р. № 6-19596 св 07, від 2 червня
2010 р. 6-14192 св 09 та ін. ) та позиція
Верховного Суду закріплена у
роз'ясненнях, що містяться у п. 14
постанови його Пленуму від 18 грудня 2009
р. № 14 «Про судове рішення у цивільній
справі», в якому зазначається, що
оскільки ч. 1 ст. 192 ЦК визначає законним
платіжним засобом, обов'язковим до
приймання за номінальною вартістю на
всій території України, грошову
одиницю України - гривню, то при
задоволенні позову про стягнення
грошових сум суди повинні зазначати в
резолютивній частині рішення розмір
суми, що підлягає стягненню, грошову
одиницю України - гривні (з наведенням
розрахунків з переведенням іноземної
валюти (яка була предметом позики) в
українську за курсом, встановленим
Національним банком України на день
ухвалення рішення).

Колегія суддів, вважає, що необхідно
солідарно стягнути з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 15 319, 85
(п'ятнадцять тисяч триста
дев'ятнадцять) гривень 85 копійок, що
еквівалентно 1300 доларів США на день
винесення рішення суду 08 липня 2014 року
(08.07.2014 1 USD = 11.7845 UAH ), як безпідставно
набутого майна, а також 243 (двісті сорок
три) гривні 60 коп. сплаченого позивачем
при зверненні до суду судового збору у
справі, а всього, таким чином, 15 563
(п'ятнадцять тисяч п'ятсот шістдесят
три) гривні 45 коп..

Розглядаючи спір, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
однак порушив норми матеріального
права, що стали підставою для зміни
рішення, а тому апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315,
316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Іллінецького районного суду
Вінницької області від 26.05.2014 року
змінити, виклавши другий абзац
резолютивної частини в наступній
редакції:

Стягнути солідарно з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 15 319, 85
(п'ятнадцять тисяч триста
дев'ятнадцять) гривень 85 копійок, що
еквівалентно 1300 доларів США, як
безпідставно набутого майна, а також 243
(двісті сорок три) гривні 60 коп.
сплаченого позивачем при зверненні до
суду судового збору у справі, а всього,
таким чином, 15 563 (п'ятнадцять тисяч
п'ятсот шістдесят три) гривні 45 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Голота Л.О.

Судді:
Міхасішина І.В.

Пащенко Л.В.