Справа № 740/1053/14 Провадження №
22-ц/795/1149/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Бережняк В.Д. Доповідач - Хромець Н. С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець
Н.С.суддів:Бечка Є.М., Горобець Т.В.при
секретарі:Остапенко Г.С.за
участю:позивача ОСОБА_5, третьої особи
ОСОБА_6

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Чернігові апеляційну
скаргу ОСОБА_5 на рішення Ніжинського
міськрайонного суду Чернігівської
області від 10 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про усунення
перешкод у спілкуванні з внуками та
участі у їх вихованні,

в с т а н о в и в:

У березні 2014 року ОСОБА_5 заявила позов
до ОСОБА_7 про усунення перешкод у
спілкуванні з внуками ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. В
обґрунтування заявлених вимог позивач
посилалась на те, що після розірвання
шлюбі між її сином та невісткою діти
проживають разом з матір'ю, яка створює
штучні перешкоди у спілкуванні з
дітьми.

Рішенням Ніжинського
міськрайонного суду від 10 квітня 2014
року у позові ОСОБА_5 відмовлено з тих
підстав, що рішенням Ніжинського
міськрайонного суду від 13 лютого 2014
року батькові ОСОБА_6 визначено спосіб
спілкування з дітьми та участі у їх
вихованні, який включає можливість
ОСОБА_6 забирати дітей за місцем свого
проживання, то позивач не позбавлена
права спілкуватись з дітьми та брати
участь у їх вихованні внуків в період,
коли вони знаходяться з її сином,
оскільки позивач проживає разом з ним.

В апеляційній скарзі позивач
просить рішення місцевого суду
скасувати, посилаючись на його
незаконність. Позивач вважає, що
вирішення рішенням суду питання про
участь батька у вихованні дітей та
спосіб спілкування з ними не може бути
підставою для відмови у її позові,
оскільки закон, а саме ст. 257 СК України,
надає їй самостійне право спілкуватися
зі своїми внуками і брати участь у їх
вихованні.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду скасуванню з ухваленням нового
рішення про часткове задоволення
позову.

Встановлено, що позивач є бабою
неповнолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_8. Діти
проживають разом зі своєю матір'ю у
АДРЕСА_1. Рішенням Ніжинського
міськрайонного суду від 13 лютого 2014
року відповідача ОСОБА_7 зобов'язано не
чинити перешкод ОСОБА_6(батькові дітей)
у спілкуванні з дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_8
і визначено спосіб участі батька у
вихованні дітей та спілкуванні з ними
шляхом систематичних побачень з дітьми
та змоги ОСОБА_6 забирати дітей за
місцем свого проживання на час
відсутності їх матері у зв'язку з
роботою у м. Києві.

Відмовляючи у позові ОСОБА_5, суд
першої інстанції виходив з того, що
порядок спілкування з дітьми та участі
у їх вихованні визначений вказаним
рішенням суду для батька, разом з яким
проживає і баба дітей, а отже вона має
можливість спілкуватися з внуками та
брати участь у їх вихованні у той час,
коли діти перебувають у батька. Таке
рішення суду не відповідає вимогам
матеріального закону, а саме ст. 257 СК
України, якою передбачене право баби
спілкуватися зі своїми внуками і брати
участь у їх вихованні. Таке право
позивач має незалежно від права батька
спілкуватися зі своїми дітьми і брати
участь у їх вихованні. Отже, посилання
суду на можливість позивача спілкувати
з внуками і брати участь у їх виховані
під час перебування дітей у батька не є
законною підставою для відмови у
позові.

Позивач просить зобов'язати
відповідача не чинити їй перешкод
спілкуванні з внуками і встановити
спосіб участі позивача у вихованні
внуків, дозволивши зустрічі з дітьми по
понеділках, вівторках і п'ятницях з 17 до
20 години без присутності матері, один
раз на місяць (не в час побачення з
батьком) з 10 години суботи до 20 години
неділі за її (позивача) місцем
проживання та 30 календарних днів у
літні місяці без присутності матері.

Висновком органу опіки і
піклування від 03 липня 2014 р. № 2-15/141
рекомендовано визначити ОСОБА_5
наступний спосіб участі у вихованні
внуків: щоп'ятниці з 17-00 год. до 20-00 год.
без присутності матері; один раз на
місяць, не в час побачення дітей з
батьком, з 10-00 до 20-00 год. за місцем
проживання бабуся без присутності
матері; 30 календарних днів у літні
місяці кожного року без присутності
матері.

Такі вимоги позивача не можуть
бути задоволені в повному обсязі, а з
висновком органу опіки і піклування
також неможливо повністю погодитись,
враховуючи наступне.

Як вже зазначалось вище, баба має
право спілкуватись із своїми внуками
та брати участь у їх вихованні.
Відповідно до ч.2 ст. 257 СК України
батьки чи інші особи, з якими
проживають діти, не мають права
перешкоджати у здійсненні бабою своїх
прав щодо виховання внуків.

Щодо способу участі позивача у
вихованні внуків, то суд вважає, що ці
вимоги підлягають частковому
задоволенню, а саме встановленням для
позивача наступного способу
спілкування та часті у вихованні
внуків: у першу та третю п'ятницю
щомісяця з 17-00 до 20-00 години без
присутності матері; у четверту суботу
щомісяця з 10-00 до 20-00 години за місцем
проживання баби ( АДРЕСА_2) без
присутності матері. Визначаючи такий
спосіб спілкування позивача з внуками
та її участі у їх вихованні, суд бере до
уваги, що ОСОБА_9 виповнилось 11 років,
вона відвідує школу, має приділяти
увагу навчанню, зокрема виконанню
домашніх завдань, для чого необхідні
підручники та інші шкільні
приналежності, які знаходяться за
місцем постійного проживання дитини, а
переміщення їх до місця проживання
позивача будуть створювати додаткові
труднощі для дитини та перешкоджати
повноцінному навчальному процесу.
ОСОБА_8 ще виповнилось п'яти років,
тривале перебування дитини такого віку
поза межами постійного місця
проживання не є доцільним, може
викликати певний дискомфорт та
вплинути негативно на психологічний
стан дитини. Крім того, суд враховує і
те, що певний час діти, відповідно до
рішення Ніжинського міськрайонного
суду від 13 лютого 2014 р., мають
перебувати з батьком також без
присутності матері. Задоволення вимог
ОСОБА_5 у повному обсязі призведе до
порушення прав матері.

Вимога про надання права
позивачеві забирати дітей на 30
календарних днів у літні місяці щороку
не може бути задоволена, зважаючи на те,
що такий строк є надто тривалим для
залишення дітей такого віку без
матері, що батькам необхідно мати
можливість планувати літній
відпочинок дітей та їх оздоровлення, а
також враховуючи викладені вище
обставини та положення ч.1 ст. 3 і ч. 9
Конвенції про права дитини від 20
листопада 1989 року, відповідно до яких в
усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини, у тому
числі і при вирішенні судом питань про
права батьків та інших осіб щодо дітей.

Керуючись ст.ст. 18, 19, 257, 258
Сімейного кодексу України, ст.ст. 303, 307,
309 п.п. 3, 4, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
.

Рішення Ніжинського
міськрайонного суду Чернігівської
області від 10 квітня 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Визначити для ОСОБА_5 наступний
порядок спілкування та участі у
вихованні внуків ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, і
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 :

у першу та третю п'ятницю щомісяця
з 17-00 до 20-00 години без присутності
матері; у четверту суботу щомісяця з
10-00 до 20-00 години за місцем проживання
ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3) без присутності
матері з обов'язковим поверненням
дітей до постійного місця проживання.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: