У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.

суддів: Завгородньої
І.М., Іваненко Ю.Г.,

Кафідової О.В.,
Колодійчука В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 вересня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№ 37» про поновлення на роботі,
стягнення коштів за час вимушеного
прогулу,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№ 37» про поновлення на роботі на посаді
бухгалтера та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з 19
вересня 2013 року до дня поновлення на
роботі, який на день уточнень позовних
вимог становив 25 259 грн 85 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 03
квітня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді
бухгалтера в комунальному
підприємстві «Житлово-експлуатаційне
підприємство № 37»
Дніпропетровської міської ради.

Стягнуто з комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№ 37» Дніпропетровської міської ради на
користь ОСОБА_3 середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
19 вересня 2013 року до дня поновлення
на роботі, який на день уточнень
позовних вимог становить 25 259 грн 85 коп.

Вирішено питання про судові витрати на
користь держави.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19
червня 2014 року рішення Жовтневого
районного суду м.
Дніпропетровська від 03 квітня 2014 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 вересня 2014
року касаційну скаргу ОСОБА_3
відхилено, рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19 червня
2014 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справа надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 вересня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права щодо ознайомлення
працівника з наказом про поновлення
його на роботі, що потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах.

На підтвердження своїх доводів
скаржник долучив до заяви ухвалу
Вищого адміністративного суду України
від 06 лютого 2014 року.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 Цивільного процесуального кодексу
України», заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Неоднакове
застосування одних і тих самих норм
матеріального права полягає, зокрема: у
різному тлумаченні судами змісту і
сутності правових норм, що призвело до
різних висновків про наявність чи
відсутність суб'єктивних прав та
обов'язків учасників відповідних
правовідносин; у різному застосуванні
правил конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням юридичної сили цих
правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за
змістом судових рішень означає, що суд
(суди) касаційної інстанції при
розгляді двох або більше справ за
подібних правовідносин при однаковому
їх матеріально-правовому регулюванні
дійшов (дійшли) неоднакових правових
висновків.

Зі змісту доданих до заяви судових
рішень вбачається, що вони
постановлені у судових справах,
правовідносини в яких є подібними до
тих, які виникли у даній цивільній
справі, отже доводи скаржника містять
ознаки, які згідно вимог ч. 1 ст. 355 ЦПК
України є підставами для перегляду
судового рішення.

Оскільки наведені заявником доводи
містять ознаки, які згідно з вимогами
вищевказаної норми є підставами для
перегляду судових рішень, справу слід
допустити до провадження Верховного
Суду України.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Допустити справу за позовом ОСОБА_3 до
комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№ 37» про поновлення на роботі,
стягнення коштів за час вимушеного
прогулу, за заявою ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 вересня 2014
року до провадження Верховного Суду
України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
І.М. Завгородня

Ю.Г.
Іваненко

О.В.
Кафідова

В.М.
Колодійчук