Справа № 2-14/11 Провадження №
22-ц/772/1812/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Кравець В.І.Категорія:
47Доповідач: Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Берегового О.Ю.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю відповідачки, апелянтки
ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3, його
представника, адвоката ОСОБА_4,
відповідачки ОСОБА_5, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Вінниці, в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_5,

ОСОБА_2, ОСОБА_6,

за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо

предмета спору, на
стороні відповідачів Гайсинської
міської ра-

ди Вінницької області
про встановлення порядку користування

земельною ділянкою
співвласників садиби,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Гайсин-ського районного суду
Вінницької області від 26 грудня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2010 року ОСОБА_3 звернувся в
Гайсинський районний суд Вінницької
області з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2,
ОСОБА_6, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, на стороні
відповідачів Гайсинської міської ради
Вінницької області про встановлення
порядку користування земельною
ділянкою садиби АДРЕСА_1 ( т. 1, а. с. 2-3 ),
мотивуючи його тим, що сторони у справі
є співвласниками будинку, де він мешкає
та де йому належать 11/25 частки житла.
Відповідачам належить решта часток
будинку, розташованого на земельній
ділянці площею 1086 кв.м. Рішенням
Гайсинського районного суду
Вінницької області від 13 червня 1979 року
уже було встановлено порядок
користування присадибною земельною
ділянкою між ним ( позивачем ) та ОСОБА_8
- матір'ю відповідачок ОСОБА_2, ОСОБА_5,
однак дане судове рішення судовим
виконавцем не було виконане через
супротив ОСОБА_8, яка фактично
відмовилася від розподілу земельної
ділянки та знищила межові знаки у
вигляді дерев'яних кілків. Цей факт
підтверджується актом судового
виконавця Гайсинського районного суду
від 18 вересня 1979 року. До цього часу
порядок користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 не встановлений,
співвласниками уже стали інші особи -
правонаступники, спадкоємці, які також
не погоджуються на мирний розподіл
присадибної земельної ділянки.
Враховуючи, що строки для примусового
виконання рішення суду від 13 червня 1979
року збігли, поновити їх неможливо, та
те, що співвласниками є уже інші особи,
ОСОБА_3 змушений звернутися з даним
позовом до суду.

Ухвалами Гайсинського районного суду
Вінницької області від 06 квітня, 22
жовтня 2010 року ( т. 1, а. с. 32, 102 ) до участі
у справі в якості співвідпові-дачів
залучені співвласники спірної садиби
ОСОБА_6 та ОСОБА_2, в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, на стороні
відповідачів - Гайсинська міська рада
Вінницької області.

Рішенням 20 сесії 6 скликання
Гайсинської міської ради Вінницької
області від 24 грудня 2012 року ( т. 1, а. с. 238
) за садибою сторін у справі АДРЕСА_1 у
відповідності до кадастрового плану
закріплена земельна ділянка площею 0,0982
га.

Рішенням Гайсинського районного суду
Вінницької області від 26 грудня 2013 року
позов задоволено повністю ( т. 2, а. с. 74-76
). Встановлено порядок користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею
0,0982 га між співвласниками будинку
відповідно до висновку експерта
Вінницького відділення КНДІСЕ від 28
жовтня 2013 року № 549/550/ 13-21. У
користування ОСОБА_3 виделена земельна
ділянка площею 0,0432 га, де під будівлями
знаходиться 0,01105 га, під двором - 0,0307 га,
у спільному користуванні - 0,00145 га.

У користування ОСОБА_5 виділена
земельна ділянка пло-щею 0,0236 га, де під
будівлями знаходиться 0,0082 га, під
двором - 0,00725 га, у спільному
користуванні - 0,00815 га.

У користування ОСОБА_2виділена
земельна ділянка площею 0,0157 га, де під
будівлями знаходиться 0,0033 га, під
двором - 0,00545 га, у спільному
користуванні - 0,00695 га.

У користування ОСОБА_6 виділена
земельна ділянка площею 0,0157 га, де під
будівлями знаходиться 0,0042 га, під
двором - 0,00545 га, у спільному
користуванні - 0,00695 га.

Конфігурація та межі земельних
ділянок, що виділяються ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_2, ОСОБА_6 визначаються згідно
кадастрового плану та опису довжин меж
у додатку до висновку експерта
Вінницького відділення КНДІСЕ від 28
жовтня 2013 року № 549/550/13-21.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6
(кожного окремо) на користь ОСОБА_3 по
514,91 гривень у відшкодування витрат з
оплати експертизи, 09,50 гривень - витрат
з оплати судового збору; інші витрати
віднесені на сторони у справі в обсязі
понесених сум.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у
справі, відповідачка ОСОБА_2
оскаржує його в апеляційному порядку,
просить скасувати дане рішення суду
першої інстанції, ухвалити нове
рішення про відмову у позові ОСОБА_3
Апелянтка посилається на порушення
судом норм матеріально-го та
процесуального права, наявність
судового рішення з цього ж питання від
13 червня 1979 року, що набрало законної
сили, ( т. 2, а. с. 82 ).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
і заперечення на скаргу осіб, які
беруть участь у справі, представника
позивача, адвоката ОСОБА_4, дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши в
сукупності наявні в ній дока-зи,
перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторо-ни
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Умовами
обгрунтованості є повне і всебічне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, доведеність тих обставин,
які суд вважає встановленими,
відповідність виснов-ків суду
обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції
відповідає цим вимогам.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив з того, що кожна із
сторін у справі володіє на праві
власності частиною житлового будинку
АДРЕСА_1: ОСОБА_3 - 11/25 частками,
ОСОБА_5 - 6/25, ОСОБА_2 - 4/25, ОСОБА_6 - 4/25
часток, останні двоє володіють та
управляють вказаними частинами
нерухомості як спадкоємці, хоча своє
право власності по даний час в
установленому порядку не
зареєстрували.

Рішенням Гайсинського районного суду
Вінницької області від 13 червня 1979 року
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_8 про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою між співвласниками
будинку АДРЕСА_1 був задоволений і
такий порядок визначений, однак дане
рішення суду залишилося невиконаним
остаточно у зв'язку з незго-дою,
перешкоджанням у його виконанні ОСОБА_8
- спадкодавиці тепе-рішніх
відповідачів.

Суд першої інстанції врахував, що
рішенням 20 сесії 6 скликання
Гайсин-ської міської ради Вінницької
області від 24 грудня 2012 року ( т. 1, а. с. 238
) за садибою сторін у справі АДРЕСА_1 у
відповідності до кадастрового плану
закріплена земельна ділянка площею 0,0982
га.

Позов ОСОБА_3 задоволений за
використання висновку повторної
судової будівельно-технічної
експертизи від 28 жовтня 2013 року
№ 549/550/ 13-21, виготовленого з
врахуванням кадастрового плану садиби.
Цим висновком встановлений єдиний
варіант порядку користування
земельною ділянкою садиби, розмір якої
визначений рішенням Гайсинської
міської ради площею 0,0982 га. Такий
варіант вирішення спору по суті є
найбільш оптималь-ним для використання
з врахуванням розташування
господарських будівель і споруд,
складності конфігурації земельної
ділянки та її невеликого розміру з
огляду на наявність чотирьох
співвласників.

Висновки суду першої інстанції,
викладені в оскаржуваному рішенні від
26 грудня 2013 року, є обгрунтованими,
вірними та справедливим, такими, що
відповідають чинним нормам
матеріального і процесуального права.

Оскаржуючи рішення Гайсинського
районного суду Вінницької області від
26 грудня 2013 року, відповідачка ОСОБА_2
посилається лише на одну обставину:
наявність судового рішення від 13
червня 1979 року, яке ніким не
оспорювалося і в установленому порядку
не скасоване.

Колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що мотиви
апеля-ційної скарги не заслуговують на
увагу, оскільки не спростовують
правильних висновків суду першої
інстанції; вони не відповідають
фактичним обставинам справи та
спрямовані, насамперед, на уникнення
встановлення такого справедливого
порядку користування присадибною
земельною ділянкою, який відповідатиме
часткам власників у нерухомому майні.

Враховуючи норми ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
згідно яких обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини,
наявність рішення Гайсинського
районного суду Вінницької області від
13 вересня 1979 року не є перешкодою для
вирішення судом порушеного ОСОБА_3
спору.

Враховуючи, що рішення суду від 13
червня 1979 року стосувалося інших осіб,
а ніж учасники даного судового спору,
предмет спору за своїми розмірами є
фактично іншим, тому це рішення не
впливає на законність і
обгрунтованість ухваленого і
оскаржуваного ОСОБА_2 в даний час
судового рішення від 26 грудня 2013
року.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що
апеляційний суд відхиляє апеля-ційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції, ухвалюючи 26
грудня 2013 року рішення про задово-лення
позову ОСОБА_3, встановив дійсні
правовідносини, що склалися між
сторонами, правильно визначив закон,
який їх регулює, повно та всебічно
дослідив і оцінив фактичні обставини у
справі, подані сторонами докази. Судом
вірно застосовано норми матеріального
права, не порушено вимог
процесуального права. Суд ухвалив
рішення, виходячи з доводів і
заперечень сторін, з врахуванням
принципу їх змагальності та
диспозитивності цивільного
судочинства. Відповідно до положень ст.
212 ЦПК України судове рішення належним
чином мотивовано, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги судова
колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319,
324, 325 ЦПК Украї- ни, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Гайсинського районного суду
Вінницької області від 26 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголо-шення, однак вона може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:

Судді: