Справа № 0818/3875/2012 2/335/12/2014 Р І Ш Е
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2014 року
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя у складі головуючого судді
Крамаренко І.А., при секретарі
Корягіній Ю.С., за участю представника
позивача ОСОБА_1, представника
відповідача ОСОБА_2, розглянув у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Запоріжжя цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про поділ майна, що є спільною
сумісною власністю подружжя; за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів
за договором комісії та за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання недійсним договору комісії, -
Позивачка ОСОБА_6 звернулася до
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя з позовом до ОСОБА_7 з позовом
про поділ майна, що є спільною сумісною
власністю подружжя, в якому зазначила
Позивачка ОСОБА_3, перебувала у
зареєстрованому шлюбі із відповідачем
ОСОБА_7 з 29.04.1989 р. до 03.10.2010 р.
Від шлюбу у них є син ОСОБА_6, який після
розірвання шлюбу залишився жити разом
Під час шлюбу позивачкою та ОСОБА_7 за
спільні кошти було придбане майно, яке
належить їм на праві спільної сумісної
власності, зокрема, трикімнатна
квартира за адресою: АДРЕСА_1, набута на
підставі договору № 2 від 09.12.2005 року
пайової участі в будівництві житлового
будинку, укладеного між ОСОБА_7
(інвестором) та ТОВ „Форум Інвестбуд" (
фірмою-забудовником ).
29.08.2007 р. управління житлового
господарства Запорізької міської ради
видало на ім'я ОСОБА_7 свідоцтво про
право власності САВ № 549367 на квартиру
за адресою: АДРЕСА_1.
Вказане свідоцтво зареєстроване за
ОСОБА_7 в ОП Запорізьке міжміське бюро
технічної інвентаризації в реєстрі
прав власності на нерухоме майно.
Таким чином, право власності на
квартиру виникло після реєстрації в
реєстрі прав власності на нерухоме
майно свідоцтва про право власності
САВ № 549367 від 29.08.07 р. на ім'я ОСОБА_7.
За ст. 60 ч 1 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності...
Відповідно до ст. 61 ч 1 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
Зважаючи на те, що квартира за адресою:
АДРЕСА_1 придбана під час шлюбу
внаслідок спільних трудових та
грошових витрат їхньої сім'ї, квартира
за законом належить їм на праві
спільної сумісної власності.
Зважаючи на те, що у
правовстановлювальному документі на
нерухоме майно зазначений один з
подружжя і відсутні записи про право
власності на майно іншого з подружжя,
належить визнати, що кожен з них має
право власності на 1/2 частину квартири,
відповідно до ст.69, 70 СК України.
У зв'язку з викладеним просить суд,
поділити в натурі квартиру за адресою:
АДРЕСА_1, яка є спільною сумісною
власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_7, наступним
шляхом: визнати за ОСОБА_3, право
особистої приватної власності на 1/2
частину квартири за адресою: Запоріжжя,
АДРЕСА_2; визнати право особистої
приватної власності за ОСОБА_7 на 1/2
частину квартири за адресою: АДРЕСА_1
Крім того, до суду звернувся ОСОБА_4 з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_7 про стягнення
грошових коштів за договором комісії
від 05.12.2005 року, зазначивши наступне.
05.12.2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було
укладено договір комісії на купівлю
нерухомості. За умовами даного
договору, ОСОБА_7 повинен був придбати
за його кошти нерухомість для ОСОБА_4
Оскільки умовами договору було
передбачено, що відповідач ОСОБА_7 буде
укладати договір з третіми особами від
свого імені щодо дольової участі у
будівництві житлового будинку АДРЕСА_1
м. Запоріжжя, то в договорі зазначено
також порядок передачі майна позивачу
ОСОБА_4 Так, після завершення
будівництва та введення будинку в
експлуатацію, відповідач ОСОБА_7
повинен був отримати свідоцтво про
право власності. Після чого,
зобов'язаний був переоформити вказану
нерухомість на позивача ОСОБА_4 у
встановленому законодавством порядку.
На виконання умов договору комісії від
05.12.2005 року, позивач ОСОБА_4 надавав
відповідачу ОСОБА_7 кошти частинами для
здійснення останнім оплати по договору
№ 2 від 09.12.2005 року пайової участі в
будівництві житлового будинку АДРЕСА_1
м. Запоріжжя, який уклав відповідач
ОСОБА_7, з метою купівлі нерухомості для
позивача. Разом сума коштів, яку було
надано відповідачу ОСОБА_7 склала 183 032
Після введення будинку в експлуатацію
та присвоєння житловому будинку адреси
- АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_7 отримав
29.08.2007 року свідоцтво про право
власності САВ № 549367 та повинен був,
згідно умов договору комісії від 05.12.2005
року, протягом двох місяців, передати
позивачу ОСОБА_4 вказану квартиру
АДРЕСА_1 (зазначений у технічному
паспорті на квартиру як АДРЕСА_1. Проте,
цього здійснено не було, на підставі
чого ОСОБА_4 вимушений був звернутися
до суду.
Рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Запоріжжя від
25.12.2009 року по справі № 2-4936/2009 позовну
заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_7, третя особа - ОП
Запорізьке міжміське бюро технічної
інвентаризації про визнання права
власності, скасування реєстрації
задоволено. Скасовано попередню
реєстрацію права власності на об'єкт
нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, що
набута на підставі договору пайової
участі в будівництві житлового будинку
№ 2 від 09.12.2005 року і зареєстрована за
ОСОБА_7. Визнано за ОСОБА_4 право
власності на квартиру АДРЕСА_1

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 12.06.2012 року
(справа №22- 2395/2012р.) апеляційну скаргу
ОСОБА_3 задоволено. Рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Запоріжжя від 25.12.2009 року по
справі № 2-936/2009 скасоване та ухвалене
нове рішення про відмову у задоволенні
в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про
скасування реєстрації права власності
та визнанні права власності на спірну
квартиру АДРЕСА_1

Ухвалюючи дане рішення, апеляційний
суд Запорізької області встановив, що
ОСОБА_7 з 1989 року по 2010 рік перебував у
шлюбі зі ОСОБА_3 Під час перебування у
шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3,
відповідач ОСОБА_7 отримав свідоцтво
про право власності на дану квартиру
26.07.2007 року на виконання договору
пайової участі в будівництві житлового
будинку від 09.12.2005 року від забудовника
за актом прийому-передачі від 12.07.2007
року. Тому, згідно норми ч.3 ст. 368 ЦК
України, дана квартира є спільною
сумісною власністю подружжя.

Відповідно до рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 03.11.2010 року по справі №
2-7101/2010 шлюб між відповідачами
розірвано.

Виходячи із викладеного, вбачається, що
грошові кошти, отримані від ОСОБА_4
відповідачем ОСОБА_7 для купівлі
квартири також є спільною сумісною
власністю подружжя, згідно до ст. 61 СК
України.

Отже, не виконавши перед позивачем
ОСОБА_4 умови договору комісії від
05.12.2005 року, подружжя ОСОБА_4 порушило
зобов'язання за даним договором. На
підставі цього, позивач ОСОБА_4 просить
повернути йому грошові кошти за
договором комісії та розписками, а
також суму комісійної винагороди у
розмірі 10 000 грн. (п 3.2 договору комісії),
оскільки відповідачем ОСОБА_7 не
виконано умови договору комісії.

Позивач зі свого боку виконав всі
зобов'язання за договором комісії,
передавши відповідачу ОСОБА_7 грошові
кошти за розпискою, а відповідач зі
свого боку порушив зобов'язання щодо
переоформлення квартири. Та оскільки
дана квартира є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, позивач
не має права тепер на неї претендувати.
Тому бажаю отримати назад від
відповідачів грошові кошти, на які була
куплена дана квартира.

Також зазначив, що він зазнав певних
втрат у зв'язку із інфляційними
процесами в економіці країни.

У відповідності до ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення.

Виходячи із цього, сума інфляційних
втрат, яких зазнав ОСОБА_4 невиконанням
умов договору комісії становить
всього: 147 669,93 грн.

На підставі викладеного просить суд,
стягнути зі ОСОБА_7 та ОСОБА_3 солідарно
на користь ОСОБА_4 грошові кошти у
розмірі 330 702 грн. 55 коп.

Крім того, ОСОБА_3 звернулася з позовом
до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання
недійсним договору комісії, в якому
зазначила наступне.

Позивачка вважає, що саме 05.12.2005 р.
договір комісії ОСОБА_7 та ОСОБА_4 не
укладали, а вчинили його значно
пізніше, у грудні 2009 р., коли ОСОБА_7
почав жити з іншою жінкою і виникла
необхідність поділу майна, зокрема,
поділу квартири в елітній новобудові
за адресою: АДРЕСА_1.

Саме па підставі договору комісії від
05.12.2005 р. і було ухвалене рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 25.12.09 р. у цивільній
справі № 2- 4936/2009, за яким ОСОБА_7 передав
своєму батьку ОСОБА_4 у приватну
власність трикімнатну квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, набуту нами за
спільні кошти сім'ї на підставі
договору № 2 від 09.12.2005 року пайової
участі в будівництві житлового
будинку, укладеному між ОСОБА_7
(інвестором) та ТОВ „Форум Інвестбуд" (
фірмою- забудовником ), та приховав від
поділу майно, яке належить їм на праві
спільної сумісної власності.

Також вважає, що договір комісії від
05.12.2005 р. не відповідає вимогам діючого
законодавства, є недійсним правочином.

Договір комісії від 05.12.2005 р. є також
фіктивним договором, укладеним без
наміру створити правові наслідки, які в
ньому обумовлені, відповідно до ст. 234
ЦК України.

Надані суду розписки, про які йдеться в
рішенні суду: від 15.12.2005 року на суму 73
487,78 грн, від 29.03.2006 року на суму 41 700 грн,
від 27.04.2006 року на суму 4 754, 84 грн, від
26.05.2006року на суму 19 000 грн, від
30.05.2006року на суму 27 200 грн. від
13.07.2007року на суму 6 890 грн, від 20.08.2007року
на суму 10 000 грн., вважає
сфальсифікованими сторонами. На
розписках відсутній її підпис.
Розписки не містять достовірної
інформації та доказів їх написання у
вказаний в розписках час та не містять
доказів передачі ОСОБА_4 ОСОБА_7
вказаних в розписках грошових коштів,
про наявність у ОСОБА_4 у вказаний час
зазначених в розписках грошових коштів
тощо.

Ці обставини встановлені рішенням
апеляційного суду Запорізької області
від 12.06.2012 р. у цивільній справі
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя № 2-4936/2009, через що не
підлягають доказуванню за приписами
ст. 61 ч. 3 ЦПК України.

У зв'язку з чим, просить суд, визнати
недійсним з моменту укладення договір
комісії від 05.12.2005 р., укладений між
ОСОБА_4 та ОСОБА_7.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та її
представник, ОСОБА_6 позов про поділ
майна та позов про визнання договору
комісії недійсним підтримали та
просять їх задовольнити. Проти
задоволення позову ОСОБА_4 про
стягнення грошових коштів за договором
комісії, заперечували, просили
відмовити у його задоволенні, надавши
письмові заперечення.

Представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5
заперечували проти задоволення позову
про поділ майна та просили відмовити у
його задоволенні, зазначивши, що у 2011
року вже вирішувалося питання щодо
розподілу майна подружжя, про що було
ухвалено рішення суду, та сторони не
заперечували проти того, що інше майно
відсутнє. Також заперечували проти
позову про визнання договору комісії
недійсним, просили відмовити у його
задоволенні, надавши письмові
заперечення. Позов про стягнення
грошових коштів за договором комісії
підтримали та просять задовольнити
його у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, оцінивши
докази у сукупності, суд дійшов до
наступного висновку.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за заявою
фізичних або юридичних осіб, у межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів, наданих сторонами й іншими
особами, що беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_3,
перебувала у зареєстрованому шлюбі із
ОСОБА_7 з 29.04.1989 р. до 03.11.2010 р. Від шлюбу
мають сина ОСОБА_6, який після
розірвання шлюбу залишився жити разом
з матір'ю, що підтверджується:
свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1
виданого 29.04.1989 року відділом ЗАГС
міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий
запис № 1018; рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 03.11.2010 р. про розірвання
шлюбу; свідоцтвом про народження сина
ОСОБА_6 НОМЕР_2 виданого 23.06.1990 року
Орджонікідзевським відділом ЗАГС
м.Запоріжжя, актовий запис № 709. (а.с. 6, 7,
8)

Під час шлюбу подружжям ОСОБА_6 за
спільні кошти було придбано майно, яке
належить їм на праві спільної сумісної
власності, а саме: трикімнатну квартира
за адресою: АДРЕСА_1, яку було набуто на
підставі договору № 2 від 09.12.2005 року
пайової участі в будівництві житлового
будинку, укладеного між ОСОБА_7
(інвестором) та ТОВ „Форум Інвестбуд" (
фірмою-забудовником ).

Згідно свідоцтва про право власності
на нерухоме майно виданого 29.08.2007 року
управлінням житлового господарства
Запорізької міської ради, право
власності на квартиру АДРЕСА_1 м.
Запоріжжя належить ОСОБА_7 на підставі
рішення виконавчого комітету
Запорізької міської ради від 26.07.2007
року (а.с.53).

Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
виданого 05.09.2007 року ОП ЗМБТІ, власником
зазначеної вартири є відповідач ОСОБА_7
(а.с.54)

Відповідно до ст. 331 ЦК України (в
редакції 2003 р.), право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Таким чином, відповідно до приписів
зазначеної норми права, право
власності на квартиру виникло після
реєстрації в реєстрі прав власності на
нерухоме майно свідоцтва про право
власності САВ № 549367 від 29.08.2007року на
ОСОБА_7.

Також встановлено, що рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 25.12.2009 року позовні
вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання
права власності, скасування реєстрації
було задоволено. Скасовано попередню
реєстрацію права власності на об'єкт
нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1,
яка зареєстрована за ОСОБА_7. Визнано за
ОСОБА_4 права власності на зазначену
квартиру.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 12.06.2012 року,
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 25.12.2009 року по цій
справі - скасовано та ухвалено нове
рішення наступного змісту: У
задоволенні позову ОСОБА_4 - відмовити.
У визнанні за ОСОБА_4 права власності на
вказану квартиру - відмовити. (у
судовому засіданні була оглянута
цивільна справа №2-4936/09).

Таким чином, доводи представників
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що питання про
розподіл майна подружжя вже вирішено у
2011 році та вказана квартира не підлягає
розподілу, є безпідставними, оскільки
на момент ухвалення рішення 03.10.2011 року,
як вбачається з викладеного, спірна
квартира перебувала у власності іншої
особи, а саме: ОСОБА_4

За ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Таким чином, враховуючи викладене,
квартира за адресою: АДРЕСА_1 придбана
під час шлюбу внаслідок спільних
трудових та грошових витрат сім'ї
ОСОБА_4 та за законом належить позивачу
та відповідачу на праві спільної
сумісної власності.

Крім того, ухвалюючи вищевказане
рішення від 12.06.2012 року, апеляційний суд
Запорізької області встановив, що
ОСОБА_7 з 1989 року по 2010 рік перебував у
шлюбі зі ОСОБА_3 Під час перебування у
шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3,
відповідач ОСОБА_7 отримав свідоцтво
про право власності на дану квартиру
26.07.2007 року на виконання договору
пайової участі в будівництві житлового
будинку від 09.12.2005 року від забудовника
за актом прийому-передачі від 12.07.2007
року. Тому, згідно норми ч.3 ст. 368 ЦК
України, дана квартира є спільною
сумісною власністю подружжя.

Згідно ч.1 ст. 69 СК України, дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

За змістом ч.1 ст. 70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними... "

Таким чином, враховуючи викладене,
позовні вимоги ОСОБА_3 про поділ майна,
що є спільною сумісною власністю, є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, а вказана
квартира підлягає поділу по ? частині
кожному з подружжя.

Разом з тим, судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер, що підтверджується свідоцтвом
про смерть НОМЕР_3 виданого 14.03.2013 року
міським відділом ДРАЦС реєстраційної
служби Запорізького міського
управління юстиції, актовий запис №1250.

Відповідно до спадкової справи №146-2013
до майна померлого ОСОБА_7,
спадкоємцями першої черги є: батько
померлого - ОСОБА_4; мати померлого -
ОСОБА_5; син померлого - ОСОБА_6, які
звернулися до нотаріальної контори з
відповідними заявами у строк,
встановлений законом.

Крім того, вказаних осіб, ухвалою суду
від 13.11.2013 року було залучено до участі
у зазначеній справі, як
правонаступників.

Враховуючи викладене, частина спірної
квартири, яка належить ОСОБА_7, підлягає
поділу між спадкоємцями, виходячи зі
ст. 1278 ЦК України, якою передбачено, що
частки кожного спадкоємця є рівними.

Щодо позову ОСОБА_4 про стягнення
грошових коштів за договором комісії
від 05.12.2005 року та позову ОСОБА_3 про
визнання договору комісії від 05.12.2005
року недійсним, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено що 05.12.2005 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було укладено договір
комісії на купівлю нерухомості (а.с.32-33).
За умовами даного договору, ОСОБА_7
повинен був придбати за його кошти
нерухомість для ОСОБА_4 Оскільки
умовами договору було передбачено, що
відповідач ОСОБА_7 буде укладати
договір з третіми особами від свого
імені щодо дольової участі у
будівництві житлового будинку АДРЕСА_1
м. Запоріжжя, то в договорі зазначено
також порядок передачі майна позивачу
ОСОБА_4 Так, після завершення
будівництва та введення будинку в
експлуатацію, відповідач ОСОБА_7
повинен був отримати свідоцтво про
право власності. Після чого,
зобов'язаний був переоформити вказану
нерухомість на позивача ОСОБА_4 у
встановленому законодавством порядку.

Як зазначив позивач ОСОБА_4, на
виконання умов договору комісії від
05.12.2005 року, надавав відповідачу ОСОБА_7
кошти частинами для здійснення
останнім оплати по договору № 2 від
09.12.2005 року пайової участі в
будівництві житлового будинку АДРЕСА_1
м. Запоріжжя, який уклав відповідач
ОСОБА_7, з метою купівлі нерухомості для
позивача. Разом сума коштів, яку було
надано відповідачу ОСОБА_7 склала 183 032
грн. 62 коп.

На підтвердження передачи коштів
позивач надав копії розписок: від 15.12.2005
року на суму 73 487,78 грн.; від 29.03.2006 року
на суму 41 700 грн.; від 27.04.2006 року на суму 4
754, 84 грн.; від 26.05.2006 року на суму 19 000
грн.; від 30.05.2006 року на суму 27 200 грн.;
від 13.07.2007 року на суму 6 890 грн.; від
20.08.2007 року на суму 10 000 грн. (а.с. 34-40)

Однак, зазначені розписки не містять
достовірної інформації та доказів їх
написання у вказаний в розписках час та
не містять доказів передачі ОСОБА_4
ОСОБА_7 вказаних в розписках грошових
коштів, про наявність у ОСОБА_4 у
вказаний час зазначених в розписках
грошових коштів тощо.

Ці обставини встановлені рішенням
апеляційного суду Запорізької області
від 12.06.2012 р. у цивільній справі
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя № 2-4936/2009 за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_7, третя особа - ОП Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації про визнання права
власності (на спірну квартиру),
скасування реєстрації, та не
підлягають доказуванню за приписами ч.3
ст. 61 ЦПК України.

Крім того, згідно розписки підписаною
ОСОБА_4 (а.с.250), вбачається: ОСОБА_4
заявив, що є безгрошовими розписки
(вищезазначені) ОСОБА_7 про отримання
від нього грошей за договором комісії
від 05.12.2005 року та спірна квартира
придбана за гроші сім'ї ОСОБА_7 для його
сім'ї та він не передавав гроші ОСОБА_7
на придбання квартири по договору
комісії від 05.12.2005 року.

ОСОБА_4 стверджує, що дану розписку він
не підписував, однак суд критично
ставиться до вказаних тверджень,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

За клопотанням представника ОСОБА_4
було призначено технічну та
почеркознавчу експертизу вказаної
розписки. Однак зазначену експертизу
проведено не було, оскільки ОСОБА_4 не
оплачено витрати за її проведення.

Таким чином, договір комісії від 05.12.2005
р. є фіктивним договором, укладеним без
наміру створити правові наслідки, які в
ньому обумовлені. Відповідно до ст. 234
ЦК України, фіктивним є правочин, який
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином. Фіктивний правочин
визнається судом недійсним. Правові
наслідки визнання фіктивного
правочину недійсним встановлюються
законами.

Відповідно до ст. 236 ЦК України,
нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

Крім того, про фіктивність договору
комісії від 05.12.2005 року свідчить
відсутність доказів виконання
договору сторонами, які визначені
нормами глави 69 ЦК України (комісія).

На підставі викладеного, суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання
договору комісії від 05.12.2005 р. недійсним
з часу укладення, обґрунтованими,
доведеними та такими, що підлягають
задоволенню, внаслідок чого позов
ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів
за договором комісії від 05.12.2005 року -
слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 234, 236 ЦК України, ст.
ст. 60, 61, 69, 70 СУ України, ст. ст. 10, 11, 60, 61,
208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И
В :

Позов ОСОБА_3 про поділ майна, що є
спільною сумісною власністю подружжя
та про визнання недійсним договору
комісії - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6
частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6
частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/6
частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати договір комісії від 05.12.2005 року
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 -
недійсним з моменту його вчинення.

Позов ОСОБА_4 про стягнення грошових
коштів за договором комісії від 05.12.2005
року - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний
строк з дня проголошення рішення,
апеляційної скарги.

Суддя
І.А.Крамаренко