АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 602/290/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Сенюх М.З. Провадження №
22-ц/789/842/14 Доповідач - Бершадська
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Фащевська М.М.

з участю сторін - представника
апелянта ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Лановецького районного суду
від 16 червня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на утримання повнолітнього
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500
грн. щомісячно, посилаючись на те, що
дитина знаходиться на її утриманні,
продовжує навчання в Державному
навчальному закладі "Тернопільське
вище професійне училище технологій та
дизайну", потребує матеріальної
допомоги, а відповідач не допомагає в
добровільному порядку.

В подальшому ОСОБА_2 змінила свої
позовні вимоги і просила стягнути з
відповідача аліменти в її користь на
утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/6
частини всіх видів заробітку,
починаючи з дати подання позову та до
закінчення навчання - 30 червня 2015 року.

Рішенням Лановецького районного суду
від 16 червня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання повнолітнього
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6
частини всіх видів заробітку
щомісячно на період навчання в
Державному навчальному закладі
"Тернопільське вище професійне училище
технологій та дизайну", але не довше 16
березня 2019 року, починаючи з 1 квітня 2014
року.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення скасувати і ухвалити нове, яким
позов задовольнити частково, стягнувши
з нього 1/8 частини всіх видів заробітку
щомісячно на період навчання сина до 30
червня 2015 року, посилаючись на
незаконність і необгрунтованість
рішення, порушення судом норм
процесуального права, неправильного
застосування норм матеріального права.

Апелянт зазначив, що син ОСОБА_6 отримує
стипендію, не бажав проживати в
гуртожитку, а він має на утриманні
малолітню дочку від другого шлюбу та не
ухиляється від сплати аліментів.

В судовому засіданні представник
апелянта апеляційну скаргу підтримав,
зіславшись на обставини, викладені в
ній.

Представник ОСОБА_3 апеляційної скарги
не визнав, вважає рішення суду законним
та обгрунтованим і підтримав подане
заперечення, в яких зазначив, що у
зв"язку з навчанням сина ОСОБА_6 в
училищі значно збільшились витрати на
його утримання, а саме: по проїзду,
навчанню (підручники, прилади) і
проживанню - на харчування та одяг
більше витрачається, ніж раніше, коли
син проживав вдома і ходив у школу.
Довідка учбового закладу свідчить, що
він перебуває на неповному
матеріальному забезпеченні. Стягнення
аліментів в розмірі 1/6 не
перевищуватиме 50% заробітку
відповідача.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 як
батько повнолітнього ОСОБА_6, який на
даний час навчається в учбовому
закладі та потребує матеріальної
допомоги, зобов'язаний утримувати
дитину до закінчення нею навчання,
оскільки він може надавати таку
допомогу.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв"язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов"язані утримувати її до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, якщо вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає
розмір аліментів на повнолітніх дочку,
сина у твердій грошовій сумі і (або) у
частці від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Судом встановлено, що у сторін від
шлюбу є син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає разом з позивачкою і
знаходиться на її утриманні.

ОСОБА_6 навчається в Державному
навчальному закладі "Тернопільське
вище професійне училище технологій та
дизайну" на неповному державному
забезпеченні, в гуртожитку не проживає,
безкоштовним харчуванням не
забезпечений.

Таким чином, вірним є висновком суду, що
у зв"язку з навчанням ОСОБА_6 потребує
матеріальної допомоги.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4
працює трактористом агрофірми ПСП
"Горинь", щомісячно отримує заробітну
плату, отримує дохід від земельного
паю.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1
ОСОБА_4 уклав шлюб із ОСОБА_7, від якого
мають дочку - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно пояснень представників сторін,
ОСОБА_4 сплачував аліменти за рішенням
суду в користь ОСОБА_2 на утримання
двох синів в розмірі 1/3 частини
заробітку і старшому ОСОБА_6
виповнилося 18 років.

Враховуючи матеріальне становище
сторін, те, що відповідач є чоловіком
молодого, працездатного віку,крім
заробітку отримує дохід від земельного
паю, суд вірно визначив розмір
аліментів в розмірі 1/6 частини всіх
видів заробітку, з врахуванням того , що
у апелянта на утриманні перебуває ще
двоє неповнолітніх дітей.

Доводи апелянта про помилковий
висновок суду про те, що згідно довідки
виконавчого комітету Лановецької
міської ради ОСОБА_6 проживає разом з
мамою і знаходиться на її утриманні,
оскільки студент ОСОБА_6 проживає на
квартирі у с.Байківці не заслуговують
уваги суду, тому що проживання ОСОБА_6
під час навчання в с.Байківці (по
близькості знаходження навчального
закладу) не спростовує факту
перебування його на утриманні матері,
позивачки по справі.

Та обставина що ОСОБА_6 отримує
стипендію в сумі 275 грн. не свідчить про
покращення його матеріального стану
(зменшення витрат на його утримання),
оскільки після закінчення школи у
зв"язку навчанням в іншому населеному
пункті зростають витрати на одяг,
харчування та навчання.

Посилання апелянта на те, що навчальний
заклад забезпечує гуртожитком і що
ОСОБА_6 відмовився від проживання в
гуртожитку не заслуговує уваги суду,
тому що це не доводить безоплатного
проживання в ньому.

Апелянт не надав суду доказів про
неможливість надання утримання сину в
такому розмірі.

Виключити з резолютивної частини
рішення слова "але не довше 16 березня 2019
року" як зайві.

Таким чином, рішення суду відповідає
вимогам закону і підстав для його
скасування з мотивів, наведених в
апеляційній скарзі, колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК
України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Лановецького районного суду
від 16 червня 2014 року залишити без змін.

Виключити з резолютивної частини
рішення слова "але не довше 16 березня 2019
року".

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Г.В. Бершадська