УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,Маляренка
А.В., Писаної Т.О.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом публічного акціонерного
товариства «Інноваційно-промисловий
банк» до ОСОБА_6 про розірвання
договору та стягнення заборгованості
за кредитним договором, за касаційною
скаргою ОСОБА_6, яка діє через
представника ОСОБА_7, на рішення
апеляційного суду Київської області
від 19 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Інноваційно-промисловий
банк» (далі - ПАТ «Інпромбанк»)
звернулось до суду із позовом до ОСОБА_6
про розірвання договору та стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 01
березня 2013 року позов ПАТ «Інпромбанк»
задоволено. Розірвано укладений між
сторонами кредитний договір № 37-2008 від
25 лютого 2008 року. Стягнуто з ОСОБА_6
на користь ПАТ «Інпромбанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 3 113 001,74 грн, штраф у розмірі 239
790,00 грн. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 19 лютого 2014 року рішення
суду першої інстанції змінено в
частині стягнення заборгованості за
кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_6
на користь ПАТ «Інпромбанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 381 530,33 грн. У решті рішення
залишено без змін.

У касаційній скарзі представник
ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить вказане
рішення апеляційного суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення апеляційного суду
частково вказаним вимогам не
відповідає.

Судами встановлено, що між ВАТ
«Інпромбанк» (правонаступником якого є
ПАТ «Інпромбанк»), в особі філії
«Київська дирекція Відкритого
акціонерного товариства
«Інноваційно-промисловий банк», та
ОСОБА_6 25 лютого 2008 року був
укладений кредитний договір № 37-2008,
відповідно до умов якого та з
урахуванням договорів про внесення
змін до нього, позивач відкрив
відповідачу відновлювану відкличну
кредитну лінію на споживчі потреби з
наданням окремими частинами (траншами)
з лімітом кредитування у розмірі 300 000,00
дол. США до 25 лютого 2013 року зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 13 % річних.

На підставі постанови Правління НБУ
від 29 лютого 2012 року № 72 «Про
відкликання банківської ліцензії та
призначення ліквідатора ПАТ
«Інпромбанк» з 02 березня 2012 року
Національним банком України
відкликано банківську ліцензію та
ініційовано процедуру ліквідації ПАТ
«Інпромбанк». Ліквідатором ПАТ
«Інпромбанк» призначено Галабурду О.В.

Станом на 08 грудня 2012 року
заборгованість відповідача перед
банком становить 389 466,00 дол. США, з яких:
300 000,00 дол. США - заборгованість за
кредитом; 89 466,00 дол. США -
заборгованість зі сплати відсотків за
користування кредитом.

Змінюючи рішення місцевого суду в
частині розміру присудженої до
стягнення суми апеляційний суд з
урахуванням наданого ліквідатором ПАТ
«Інпромбанк» до матеріалів справи
розрахунку вірно встановив суму
заборгованості відповідача за
кредитними зобов'язаннями перед
позивачем у розмірі 388079,57грн, що є
еквівалентом 48552,43 дол. США, та яка
складається із 38265,55 дол. простроченої
заборгованості та 10286,88 дол.
простроченої заборгованості за
процентами.

Апеляційним судом також вірно
встановлено, що відповідач з вимогами
про зарахування однорідних вимог ні до
суду ні до банку не зверталась, доказів
щодо внесення на належні їй рахунки 01
березня 2012 року грошові кошти у розмірі
7298934,29грн саме на погашення кредитної
заборгованості не надала. Тому
апеляційний суд правомірно
задовольнив вимоги про стягнення
основної кредитної заборгованості з
урахуванням несплачених процентів.

Залишаючи без змін рішення місцевого
суду в частині стягнення штрафу у
розмірі 10 % від суми одержаного кредиту
відповідно до п. 5.3 кредитного договору,
апеляційний суд погодився з висновком
місцевого суду щодо не вчинення
відповідачем жодних дій на погашення
кредитної заборгованості, що не
відповідає матеріалам справи.

Так, відповідач, заперечуючи проти
позовних вимог, вказувала на те, що
неодноразово зверталася до позивача
щодо дострокового виконання
зобов'язань за кредитним договором №
37-2008 від 25 лютого 2008 року, як це
передбачено у п. 6.2 вказаного договору,
за рахунок належних їй коштів, які
знаходяться на банківських рахунках
ПАТ «Інпромбанк» (а.с. 61-63).

Згідно з вимогами статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 614 ЦК
України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Аналіз положень ст. 614 ЦК України дає
підстави для висновку про те, що,
установлюючи презумпцію вини особи,
яка порушила зобов'язання, ЦК України
покладає на неї обов'язок довести
відсутність своєї вини.

Особа звільняється від
відповідальності лише у тому випадку,
коли доведе відсутність своєї вини у
порушенні зобов'язання.

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку, суд у порушення вимог ст. 214 ЦПК
України не звернув уваги на
вищевказані заперечення відповідача
та не дав їм оцінки, разом з тим
встановлення цих обставин має значення
для встановлення вини відповідача у
порушенні зобов'язання та наявності
підстав для покладення на неї
відповідальності за порушення цього
зобов'язання.

Оскільки вказані порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, можуть бути усунені
апеляційним судом, то оскаржуване
рішення апеляційного в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення штрафу відповідно до ст. 338
ЦПК України підлягає скасуванню з
передачею справи у цій частині на новий
розгляд до цього ж суду.

У решті оскаржуване рішення
апеляційного суду необхідно залишити
без змін, оскільки у цій частині справа
розглянута судом з дотриманням вимог
цивільного процесуального закону,
всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані
обставини справи, надана їм належна
оцінка.

Керуючись статтями 336, 337, 338, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, яка діє через
представника ОСОБА_7, задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 19 лютого 2014 року в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення штрафу скасувати, справу в
цій частині передати на новий розгляд
до апеляційного суду.

У решті рішення апеляційного суду
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:
А.О. Леванчук А.В. Маляренко В.А.
Нагорняк Т.О. Писана