Справа № 314/3814/14-ц
Провадження № 2/314/1146/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( Заочне
рішення)

26 червня 2014 року
м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд
Запорізької області в складі:

головуючого судді Беспалько Т.Д.,

при секретарі Печонкіної В.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Вільнянську справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності за набувальною
давністю

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в якому
посилається на те, що 22 травня 2001 року
вона згідно договору дарування,
посвідченого державним нотаріусом
Вільнянської державної нотаріальної
контори Запорізької області отримала
від ОСОБА_3 в дар квартиру АДРЕСА_1. З
того часу і по теперішній час позивачка
разом із двома дітьми ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає у вищевказаної
квартирі. Добросовісно та безперервно
володіє та відкрито користується даним
нерухомим майном, доглядає за
квартирою, утримує її, постійно робить
в ній поточний та капітальний ремонти,
сплачує кошти за надані комунальні
послуги, електроенергію, воду,
телефонний зв»язок, що підтверджується
відміткою про реєстрацію за місцем
проживання в паспорті позивачки
НОМЕР_1, який виданий 07.05.2002 року
Вільнянським РВ УМВС в Запорізькій
області та квитанціями про сплату
комунальних платежів..

Весною 2001 року позивачка вирішила
продати квартиру. З цієї метою вона
звернулася до громадянки ОСОБА_4, яка
працювала в агентстві нерухомості з
проханням надати їй допомогу в
підготовці відповідних документів.

18 квітня 2005 року позивачка надала
ОСОБА_4 доручення на продаж квартири,
проте згодом 29 червня 2005 року позивачка
скасувала свою довіреність.

24 травня спірна квартира в рахунок
погашення боргу чоловіка позивачки
-ОСОБА_5 в якості застави через ОСОБА_4
була оформлена на відповідача за
договором купівлі- продажу.

Згодом ОСОБА_5 повернув відповідачу
борг, а відповідач надав позивачу
взамін нотаріально посвідчену
довіреність 12.07.2010 року на
розпорядження квартирою АДРЕСА_1 (
приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6).
На теперішній час строк дії
довіреності на розпорядження
квартирою скінчився, а квартира
залишається зареєстрованою за
відповідачем. Відповідач обмежившись
наданням довіреності на розпорядження
квартирою, попросив більше не
турбувати його.

Згідно ст. 344 ч.1 ЦК України « особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п»яти років, набуває право
власності на це майно

( набувальна давність), якщо інше не
встановлено Цивільним Кодексом.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України, правила ст. 344 ЦК
України про набувальну давність
поширюються на випадки, коли володіння
майном розпочалося за три роки до
набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що цивільний Кодекс
набрав чинність з 1 січня 2004 року норми
ст. 344 ЦК України поширюються на
правовідносини, що виникли з 1 січня 2001
року, а відтак визнання за рішенням
суду права власності на нерухоме майно
( ч.4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1
січня 2011 року.

В судовому засіданні позивач
наполягає на позові, відповідач в
судове засідання не з»явився, про час
та місце слухання справи попереджений
належним чином.

Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд
розглядає дану цивільну справу за
наявністю у справі доказів, ухвалює
заочне рішення, позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Заслухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, оскільки
підтверджується наступними
обставинами:

Згідно до вимог ст. 16 ч.1, 2 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Як було встановлено в судовому
засіданні та вбачається із матеріалів
справи 22 травня 2001 року позивачка
ОСОБА_1 згідно договору дарування,
посвідченого державним нотаріусом
Вільнянської державної нотаріальної
контори Запорізької області отримала
від ОСОБА_3 в дар квартиру АДРЕСА_1.

З того часу і по теперішній час
позивачка разом із двома дітьми
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає у
вищевказаної квартирі. Добросовісно та
безперервно володіє та відкрито
користується даним нерухомим майном,
доглядає за квартирою, утримує її,
постійно робить в ній поточний та
капітальний ремонти, сплачує кошти за
надані комунальні послуги,
електроенергію, воду, телефонний
зв»язок, що підтверджується відміткою
про реєстрацію за місцем проживання в
паспорті позивачки НОМЕР_1, який
виданий 07.05.2002 року Вільнянським РВ
УМВС в Запорізькій області та
квитанціями про сплату комунальних
платежів..

Весною 2001 року позивачка вирішила
продати квартиру. З цієї метою вона
звернулася до громадянки ОСОБА_4, яка
працювала в агентстві нерухомості з
проханням надати їй допомогу в
підготовці відповідних документів. 18
квітня 2005 року позивачка надала ОСОБА_4
доручення на продаж квартири, проте
згодом 29 червня 2005 року позивачка
скасувала свою довіреність.

24 травня спірна квартира в рахунок
погашення боргу чоловіка позивачки
-ОСОБА_5 в якості застави через ОСОБА_4
була оформлена на відповідача за
договором купівлі- продажу. Згодом
ОСОБА_5 повернув відповідачу борг, а
відповідач надав позивачу ОСОБА_1
нотаріально посвідчену довіреність
від 12.07.2010 року на розпорядження
квартирою АДРЕСА_1 ( приватний нотаріус
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6). На теперішній час строк
дії довіреності на розпорядження
квартирою скінчився, а квартира
залишається зареєстрованою за
відповідачем. Відповідач обмежившись
наданням довіреності на розпорядження
квартирою, попросив більше не
турбувати його.

Згідно ст. 344 ч.1 ЦК України « особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п»яти років, набуває право
власності на це майно ( набувальна
давність), якщо інше не встановлено
Цивільним Кодексом.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України, правила ст. 344 ЦК
України про набувальну давність
поширюються на випадки, коли володіння
майном розпочалося за три роки до
набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що цивільний Кодекс
набрав чинність з 1 січня 2004 року ( п.1
Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного Кодексу України) норми ст. 344
ЦК України поширюються на
правовідносини, що виникли з 1 січня 2001
року, а відтак визнання за рішенням
суду права власності на нерухоме майно
( ч.4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1
січня 2011 року.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 209, 212-215, 224 ЦПК України,
ст.ст. 16, 344 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності за
набувальною давністю - задовольнити.

Скасувати право власності за ОСОБА_2
на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя:
Т.Д. Беспалько

26.06.2014 року

Суддя : Т. Д.
Беспалько

26.06.2014