УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Червинської М.Є.,
Лесько А.О., Черненко
В.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа -
Перша Запорізька державна нотаріальна
контора, про встановлення факту
прийняття спадщини, визнання права
власності у порядку спадкування за
законом за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Заводського районного суду
м. Запоріжжя від 27 січня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 26 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько
ОСОБА_8, після смерті якого залишилося
спадкове майно - будинок АДРЕСА_1
після смерті батька були - ОСОБА_9
(дружина спадкодавця), вона та її сестра
ОСОБА_10 Із заявами про прийняття
спадщини після смерті батька
ніхто до нотаріальної контори не
звертався. Однак, на час смерті
ОСОБА_8 мати ОСОБА_9 та вона, згідно
статті 549 ЦК УРСР фактично прийняли
спадщину, оскільки проживали в
спірному будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 року
померла мати ОСОБА_9 Після її смерті
залишилося спадкове майно у вигляді Ѕ
частини вищевказаного будинку, який
вона успадкувала після смерті чоловіка
ОСОБА_8 До нотаріальної контори з
заявами про прийняття спадщини
звернулися вона та відповідачі, які є
спадкоємцями за правом представлення
після смерті їх матері ОСОБА_10
Нотаріальна контора відмовила їй у
видачі свідоцтва про право на спадщину
у зв'язку із відсутністю документів, що
підтверджують право власності на
спадкове майно, у тому числі після
померлого у 1991 році батька. З
урахуванням викладеного ОСОБА_8
просила встановити факт прийняття
спадщини після смерті батька ОСОБА_8 та
визнати за нею право власності на Ѕ
частину будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька, на ј частину будинку - після
смерті матері.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 27 січня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 26 березня 2014 року,
позов ОСОБА_4 задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ
частину будинку АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року. У
задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати в частині відмови в позові
зазначені судові рішення, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, та передати
справу в цій частині на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
судових рішень в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР у
редакції 1963 року спадкоємство
здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР в
редакції 1963 року для прийняття
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв, не допускається прийняття
спадщини під умовою або застереженням,
прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він фактичного
вступив в управління або володіння
спадковим майном або якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини, зазначені дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Суд першої інстанції відмовляючи в
позові в частині встановлення факту
прийняття позивачем спадщини після
смерті батька ОСОБА_8 та визнання за
ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину
спірного будинку в порядку спадкування
за законом після смерті батька, з
висновками якого погодився
апеляційний суд, обґрунтовано виходив
із того, що позивач не надала належних
та допустимих доказів прийняття нею
спадщини після смерті батька ОСОБА_8,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 27 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області
від 26 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
М.Є. Червинська

А.О. Лесько

В.А. Черненко