Справа №490/4216/13-ц 02.07.2014 02.07.2014 02.07.2014
Провадження № 22ц-/784/1453/14
Головуючий у 1-й інстанції Алєйніков
Доповідач апеляційного суду
У Х В А Л А

Іменем
України

2 липня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Довжук Т.С., Шаманської
Н.О.,

при секретарі судового
засідання Богуславській О.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідачки ОСОБА_4,

представника відповідачки
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними
скаргами

ОСОБА_2 і ОСОБА_4

на
рішення

Центрального районного суду м.
Миколаєва від 7 лютого 2014 року

за
позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права
власності на частку у спільному майні,

та
позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виділ в натурі
(поділ) нежитлового приміщення,

В С Т А Н О В
И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_6, якого під час
розгляду спору замінено на ОСОБА_4, про
припинення права власності на ? частину
літньої кухні В-1 з виплатою 6250 грн.
відповідачці.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач
вказував, що за рішенням суду було
проведено реальний поділ
домоволодіння АДРЕСА_1. Літня кухня літ
В-1 поділена реально не була.
Посилаючись на те, що кухня
знаходиться в користування його
матері, яка до поділу подарувала йому
частку у будинку, там знаходиться котел
для опалення та інші комунікації для
обігріву та водопостачання його
частини будинку, позивач просив
припинити право власності
відповідачки на ? частину спірного
приміщення з виплатою їй компенсації
частки, вартість якої він перерахував
на відповідний рахунок.

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулася із
позовом до ОСОБА_2 про виділ в натурі
(поділ) по першому варіанту проведеної
судової експертизи спірного
приміщення (а.с. 126).

Ухвалою суду від 6 лютого 2014 року,
постановленою в судовому засіданні,
позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 7 лютого 2014 року, в
якому виправлена описка ухвалою того ж
суду від 16 травня 2014 року у вступній
частині судового рішення, в
задоволенні обох позовів відмовлено.

Позивач та відповідачка в своїх
апеляційних скаргах просять скасувати
рішення суду та ухвалити нові рішення,
про задоволення відповідно їх позовних
вимог.

На думку ОСОБА_2, суд не врахував
обставини, викладені ним в позовній
заяві та висловлені при розгляді спору
в суді, а також те, що кухня є
другорядною частиною головної речі, на
яку може бути припинена частка у праві
власності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначає,
що висновки суду про те, що кухня не
підлягає поділу є необґрунтованими та
порушує її права на користування річчю,
відносно якої не визначено порядку
користування.

Сторони направили до апеляційного суду
письмові заперечення на апеляційні
скарги один одного.

Колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що спірне
приміщення, є господарською будівлею
яка належить до житлового будинку
АДРЕСА_1. Рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 9 червня
2011 року, ухваленого по спору між
колишнім власником ? частини будинку,
ОСОБА_6 і ОСОБА_2, про поділ будинку, він
поділений разом з господарськими
будівлями і спорудами. Спірне
приміщення за рішенням суду виділено в
користування по ? частині кожному
власнику (а.с. 12-13). Рішення не оскаржено
сторонами. Після рішення суду, а саме 21
грудня 2012 року ОСОБА_6 подарував свою
частку ОСОБА_4 За договором, їй
подаровані приміщення, що належали
дарувальнику на підставі вказаного
рішення суду.

Встановивши, що літня кухня літ. В-1 не є
самостійним об'єктом права власності,
суд обґрунтовано відмовив в
задоволенні двох позовів.

Доводи в апеляційних скаргах
суперечать викладеним обставинам
справи та вимогам матеріального права,
а висновки суду відповідають вимогам
ЦК України, в тому числі і ст. 186 ЦК
України.

Так, головна річ та належна є
відокремленими одна від одної
різнорідні речі. Різниця між ними
полягає в тому, що головна річ може бути
використана за призначенням і без
належності, а належність за загальним
для неї призначенням без головної речі
використовуватися не може. Головна річ
наділена самостійним значенням, а
належність лише виконує допоміжну
роль.

За правовим статусом, будинок та
господарські споруди є одним об'єктом
права власності, в якому головною річчю
є житловий будинок, а господарські та
побутові будівлі та споруди є його
приналежністю (ст. 186 ЦК).

Сторони вважають, що літня кухня є
окремою річчю. Між тим, вказана споруда
не є самостійним об'єктом права
власності, а за всіма
правовстановлюючими та технічними
документами, є належною до житлового
будинку господарською спорудою.

За такого, спірна споруда не може бути
поділена, та на неї не може бути визнано
право власності, як на окремий об'єкт.
Тим більше, що питання поділу споруди,
розглядалося в межах позову про поділ
будинку.

За викладеного, колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 303,308,315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційній скарги ОСОБА_2 і ОСОБА_4
відхилити, а рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 7 лютого
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили може
бути оскаржена в касаційному порядку .

Головуючий:

Судді: