Справа № 2-2826/11
Провадження № 2/522/1557/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернулась
до Приморського районного суду м. Одеси
з позовом до ОСОБА_2, приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, за участі
третьої особи приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання заповіту
недійсним, оскільки правочин,
укладений громадянином хоч і
дієздатним, але таким, який перебував
на момент його укладення в стані, у
якому він не міг розуміти значення
своїх дій або керувати ними, може бути
визнано судом недійсним.

Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує,
що її батьку, ОСОБА_5, на підставі
договору купівлі-продажу, належала
квартира АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що
06.05.2008 року ОСОБА_5 заповів їй усе своє
майно. Після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2
у віці 67 років, позивач звернулась із
заявою про відкриття спадщини до
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
від якої дізналась, що спадкову справу
за заповітом ОСОБА_5 вже відкрито цим
нотаріусом, оскільки померлий 12.08.2010
року заповів своє майно іншій особі -
ОСОБА_2

Позивач зазначає, що в останні роки
життя її батько - ОСОБА_5 мав
хворобливий стан, внаслідок чого у
нього почастішали випадки
несприйняття дійсних подій,
сплутаності свідомості, в результаті
чого на протязі 2010 року до дня смерті
він перебував на лікуванні та постійно
приймав лікарський засіб трамадол.

Таким чином, позивач стверджує про те,
що на день посвідчення заповіту на
користь ОСОБА_2, у її батька
спостерігався процес психічного
розладу, а тому його волевиявлення у
цей час не було вільним.

За клопотанням представника позивача,
судом було вжито заходи забезпечення
позову, а саме ухвалою від 26.11.2010 року
було накладено арешт на квартиру
АДРЕСА_1

Ухвалами суду від 03.02.2011 року було
витребувано з Першої Одеської
державної нотаріальної контори м.
Одеси та у приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 відомості про відкриття
спадщини та копію спадкової справи, яка
відкрилась після смерті ОСОБА_5, а у
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_3 -
документи чи їх завірені копії, які
стали підставою для посвідчення
заповіту від 12.08.2010 року ОСОБА_5,
відповідно до якого спадкоємцем є
ОСОБА_2

Відповідно до ухвали суду від 25.07.2011
року, витребувано у Віськово-медичного
клінічного центру Південного регіону
та у Одеського обласного онкологічного
диспансеру завірену належним чином
копію карти хворого ОСОБА_5 за час його
перебування на лікуванні за період
2008-2010 років включно; витребувано з
Одеської міської поліклініки №12
належним чином завірену копію карти
амбулаторного хворого ОСОБА_5, з КУ
«Одеська міська станція швидкої
медичної допомоги» завірені належним
чином карти викликів швидкої медичної
допомоги для надання останньої у 2008-2010
роках ОСОБА_5

13.10.2011 року судом задоволено клопотання
позивача та відповідною ухвалою
призначено судово-почеркознавчу
експертизу для дослідження заповіту
ОСОБА_5, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 12.08.2010
року, висновок даної експертизи було
складено 30.01.2012 року за №15234/02 експертом
Одеського НДСІЕ ОСОБА_7

Ухвалою суду від 06.04.2012 року було
призначено повторну
судово-почеркознавчу експертизу.
Повідомленням №3574/02 від 08.06.2012 року
справу було повернуто до суду без
проведення експертизи у зв'язку з не
оплатою проведення експертизи та не
наданням додаткових матеріалів, які
просив надати судовий експерт у
клопотанні від 17.04.2012 року.

Відповідно до ухвали від 27.11.2012 року,
виключено приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 з числа відповідачів та
залучено його у якості третьої особи.

За клопотанням представника позивача,
ухвалою суду від 27.02.2013 року було знову
призначено повторну
судово-почеркознавчу експертизу та
перед експертами поставлено наступні
запитання: чи виконано рукописний
текст на заповіті (два примірники) від
ОСОБА_5, посвідченому приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 12.08.2010
року, ОСОБА_5 або іншою особою?; чи
виконано рукописний текст на заповіті
(два примірники) від ОСОБА_5,
посвідченому приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 12.08.2010 року,навмисно
зміненим почерком?; чи виконано
рукописний текст на заповіті (два
примірники) від ОСОБА_5, посвідченому
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
12.08.2010 року, у незвичних умовах під
впливом збиваючих факторів (природних,
штучних)?; чи перебувала особа, яка
виконала рукописний текст на заповіті
(два примірники) від ОСОБА_5,
посвідченому приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 12.08.2010 року, у
незвичайному стані?; особою якої статі
виконано рукописний текст на заповіті
(два примірники) від ОСОБА_5,
посвідченому приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 12.08.2010 року?; до якої групи
за віком належить виконавець належить
виконавець рукописного тексту на
заповіті (два примірники) від ОСОБА_5,
посвідченому приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 12.08.2010 року?; чи виконано
підпис на заповіті (два примірники) від
ОСОБА_5, посвідченому приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 12.08.2010
року, від імені якої він зазначений, або
іншою особою?; чи виконано підпис на
заповіті (два примірники) від ОСОБА_5,
посвідченому приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 12.08.2010 року, в незвичних
умовах під впливом збивальних факторів
(природних, штучних)?; чи перебувала
особа, яка виконала підпис на заповіті
(два примірники) від ОСОБА_5,
посвідченому приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 12.08.2010 року, у
незвичайному стані? На виконання
вищевказаної ухвали, від
Науково-дослідного
екпертно-криміналістичного центру
Головного управління МВС України в м.
Києві до суду надійшов висновок
експерта №50/тдд, складений 25.04.2014 року
(далі за текстом - Висновок експерта
№50/тдд від 25.04.2014 року).

Ухвалою суду від 23.10.2013 року частково
задоволено клопотання представника
позивача про забезпечення позову, а
саме заборонено Головному управлінню
державної міграційної служби в
Одеській області та її підрозділам
реєструвати будь-яких осіб, в тому
числі малолітніх дітей, в квартирі
АДРЕСА_1.

Також, ухвалою суду від 23.10.2013 року
залучено в якості свідка лікаря
(медичного працівника) Комунальної
установи «Міська поліклініка №12» -
ОСОБА_8

В судових засіданнях представники
ОСОБА_1 підтримували позов і наполягали
на його задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнавав, просив у
його задоволенні відмовити,
посилаючись на те, що на час
посвідчення заповіту на користь
ОСОБА_2, ОСОБА_5 не перебував у стані,
який міг би свідчити про те, що його
волевиявлення у цей час не було
вільним, а позивачем, в свою чергу, не
доведено зворотного належними та
допустимими доказами.

Приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 у судовому
засіданні позов не визнавав, просив у
його задоволенні відмовити.

Третя особа - приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 до суду не з'явився та не
скористався своїм право на надання
пояснень щодо вказаного позову.

Суд вислухавши пояснення сторін,
розглянувши і дослідивши матеріали
справи, вважає, що заявлений позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
договору купівлі-продажу від 25.10.2010
року, ОСОБА_5 набув у власність
двокімнатну квартиру під АДРЕСА_1
загальною площею 60,8 кв.м., житловою
площею 38,0 кв.м.

ОСОБА_5 заповів усе своє майно, де б воно
не було та з чого воно не складалося, і
взагалі, все те, що день смерті буде
йому належати і на що він за законом
буде мати право, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
про що свідчить заповіт, посвідчений 06
травня 2008 року державним нотаріусом
Першої державної нотаріальної контори
та зареєстрований в реєстрі за №6-435, а
також витяг про реєстрацію в
Спадковому реєстрі №14400319 від 06.05.2008
року.

Матеріалами справи підтверджується, що
ОСОБА_1 30.06.2000 року зареєструвала шлюб
із ОСОБА_10, внаслідок чого змінила своє
дівоче прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Відповідно до Заповіту від 12 серпня 2010
року, який посвідчено приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 12.08.2010 року
та зареєстровано в реєстрі за №775,
ОСОБА_5 заповів ОСОБА_2 квартиру
АДРЕСА_1. На вказаному заповіті
міститься підпис від імені ОСОБА_5 та
рукописний текст від його імені.
Вищевказаний заповіт було
зареєстровано в Спадковому реєстрі,
про що свідчить відповідний витяг
№24466874 від 12.08.2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що
підтверджується Свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданим 05.10.2010 року Першим
Приморським відділом РАЦС Одеського
міського управління юстиції.

11.10.2010 року до приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 звернулась ОСОБА_2 із
заявою про прийняття спадщини після
померлого ОСОБА_5, яка складається із
квартири АДРЕСА_1, на підставі заповіту
від 12 серпня 2010 року за реєстровим
номером №775, який посвідчено приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 Вказані
обставини підтверджуються також
інформаційною довідкою з Єдиного
реєстру спеціальних бланків
нотаріальних документів за
ідентифікатором №29591415 від 11.10.2010 року.

19.11.2010 року до приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 звернулась позивач із
заявою про прийняття спадщини за
законом, яка залишилась після
померлого ОСОБА_5 та складається із
квартири АДРЕСА_1 та іншого майна, яке
перебувало у власності померлого.

Відповідно до листа Комунальної
установи «Міський психіатричний
диспансер» від 20.04.2011 року №239, суд було
повідомлено про те, що ОСОБА_5 до
вказаної установи за медичною
допомогою не звертався.

Разом із супровідним листом
Віськово-медичного клінічного центру
Південного регіону від 04.08.2011 року за
вих. №2104, до суду надійшли копії
епікризів з історій хвороби ОСОБА_5, із
листом від 10.08.2011 року за вих. №251 з КУ
«Міська поліклініка №12» - картка
амбулаторного хворого ОСОБА_5, з яких
вбачається, що у останній хворів
урологічними захворюваннями.

Відповідно до висновку провідного
судового експерта ОНДІСЕ ОСОБА_7 №15234/02,
який складено 30.01.2012 року, експертом
було зроблено такі висновки: вирішити
питання, чи виконані підписи від імені
ОСОБА_5 у двох примірниках заповіту від
12.08.2010 року самим ОСОБА_5 або іншої
особою не є можливим; на виконавця
рукописних записів у двох примірниках
заповіту від 12.08.2010 року під час їх
виконання найвірогідніше, впливали
переважно збиваючи природні фактори,
до яких можливо віднести як внутрішні
(хворобливий стан, дія фармпрепаратів,
похилий або старечий вік, стан
хвилювання), так і зовнішні (незручна
поза при письмі); встановити конкретно
у даному випадку стать та вік виконавця
рукописних записів у двох примірниках
заповіту від 12.08.2010 року неможливо;
неможливо також надати висновки з
питань» Чи виконано рукописні записи і
двох примірниках заповіту від 12.08.2010
ОСОБА_5 або іншою особою?».

Згідно до висновку судових експертів
Науково-дослідного
екпертно-криміналістичного центру
Головного управління МВС України в м.
Києві, вирішити «чи виконані підписи на
заповіті від 06.05.2008 року, підписаного
ОСОБА_5, та на заповіті від 12.10.2010 року
однією особою?» не виявилось можливим;
рукописні написи на заповіті від 06.05.2008
року підписаного ОСОБА_5, та на заповіті
від 12.08.2010 року ймовірно виконані
однією особою; на особу, яка виконувала
рукописний текст на заповіті від 12.08.2010
року впливали збиваючі фактори
природного характеру (до яких
відносять причини, які не пов'язані з
бажанням виконавця змінити почерк і
частіше за все створені зовнішньою
обстановкою письма) до яких, ймовірніше
за все, можна віднести як внутрішні
(хворобливий стан, дія фармпрепаратів)
так і зовнішні (наприклад незручна поза
при письмі); питання «особою якої статі
виконано рукописний текст на заповіті
від 12.08.2010 року?» та ««особою якої
вікової групи було виконано рукописний
текст на заповіті від 12.08.2010 року?» не
вирішувались у зв'язку з відсутністю
методики дослідження.

Відповідно до письмових пояснень
представника позивача від 04.03.2014 року,
останній стверджує, що в період часу
2008-2010 рік включно ОСОБА_5 не переносив
хвороб, які могли вплинути на роботу
головного мозку або центральної
нервової системи, на обліку в
спеціалізованих медичних установах з
цього приводу не знаходився.

Згідно до ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу;
способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути, зокрема, визнання
правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно до ч.ч. 2, 3, 5 ЦК України, особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 225 ЦК України передбачено,
що правочин, який дієздатна фізична
особа вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України,
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно до ч. 1 ст. 1234 ЦК України, право
на заповіт має фізична особа з повною
цивільною дієздатністю.

Частиною 2 ст. 1257 ЦК України
передбачено, що за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Позивачка ОСОБА_1 не довела, а суд не
встановив, що ОСОБА_5 вчинил
оспорюваний заповіт від 12.08.2010 року у
момент, коли він не усвідомлював
значення своїх дій та (або) не міг
керувати ними, а також, що
волевиявлення ОСОБА_5 не було вільним і
не відповідало його волі

Відтак, правові підстави для
задоволення позову про визнання
заповіту недійсним відсутні.

Відповідно до ч.ч. 1,3 статті 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 ЦПК України.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Частинами 2,3 статті 10 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частина 1 ст. 11 ЦПК України встановлює,
що суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
ЦПК України, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, суд робить висновок,
що представлені суду матеріали ні яким
чином не доказують законність позовних
вимог позивача.

Відповідно до норм ч.1ст.58 ЦПК України:
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Вимоги ч.2 ст.59 ЦПК України зазначає, що
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З урахуванням встановленого суд вважає
позов необґрунтованим і недоведеним,
залишає його без задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 74, 130, 208, 209, 212,
213-215, 217 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через
Приморський районний суд м. Одеси
шляхом подачі в 10 ти денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя

03.07.2014