АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
23 грудня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі:
головуючого - Усика Г.І.
суддів - Нежури В.А., Соколової В.В.
при секретарі - Троц В.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська телекомунікаційна
компанія» на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 24 листопада
2014 року у справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Українська телекомунікаційна
компанія» до ОСОБА_1 про застосування
наслідків порушення грошового
в с т а н о в и л а:
У квітні 2014 року ТОВ «Українська
телекомунікаційна компанія»
звернулося з позовом до ОСОБА_1 про
застосування наслідків порушення
грошового зобов'язання, передбачених ч.
2 ст.625 ЦК України у вигляді нарахованих
інфляційних втрат та трьох процентів
річних, за період з 18.04.2009 р. по 08.08.2011 р. у
розмірі 1 700 956, 90 грн.
Позовні вимоги обґрунтувало тим, ТОВ
«Українська телекомунікаційна
компанія», відповідно до договору про
відступлення права вимоги від 28.01.2009 р.,
укладеного з ПАТ «Акціонерний банк
«Синтез» (АБ «Синтез»), набуло права
вимоги до ОСОБА_1 за укладеним між
відповідачем та АБ «Синтез» договором
кредитної лінії №281107/6 від 28.11.2007 р. на
суму 6 587 750 грн. зі сплатою 18 % річних у
строк до 17.04.2009 р.
В подальшому ТОВ «Українська
телекомунікаційна компанія»,
відповідно до договору від 08.08.2011 р.
відступило ОСОБА_2 право вимоги за
зобов'язаннями, що виникли з договору
кредиту №281107/6 від 28.11.2007 р. на суму 6 587 750
Посилаючись на те, що з початку
набуття 28.01.2009 р. ТОВ «Українська
телекомунікаційна компанія» права
вимоги за договором кредиту №281107/6 від
28.11.2007 р. і до відступлення 08.08.2011 р.
цього права ОСОБА_2, боржник ОСОБА_1 не
виконував взяті на себе зобов'язання за
договором кредиту, позивач в порядку,
передбаченому ч.2 ст.625 ЦК України
просив стягнути з відповідача за
вказаний період нараховані інфляційні
втрати та три проценти річних, що
становить 1 700 956, 90 грн.
Справа №759/6106/14-ц № апеляційного
у суді першої інстанції: Лук’яненко
Л.М. Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Усик Г.І.
Рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 24.11.2014 р. в
задоволені позову ТОВ «Українська
телекомунікаційна компанія»
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ТОВ «Українська телекомунікаційна
компанія» просив рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення його позовних вимог,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Зазначав, що відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції не
взяв до уваги, що в період з 28.01.2009 р. по
08.08.2011 р. позивач був кредитором в
грошовому зобов'язанні за кредитним
договором №281107/6 від 28.11.2007 р., яке не
виконував боржник ОСОБА_1

Оскільки згідно п.1.2 договору
відступлення права вимоги від 08.08.2011 р.
позивач передав новому кредитору
(ОСОБА_2) лише право вимоги на суму
основного зобов'язання (по тілу кредиту
та процентах за його користування) без
передачі додаткових зобов'язань,
передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, то
вважав, що ТОВ «Українська
телекомунікаційна компанія» не вибула
з правовідносин з відповідачем,
оскільки додаткові зобов'язання ОСОБА_1
за прострочення виконання грошового
зобов'язання перед позивачем за період
з 28.01.2009 р. по 08.08.2011 р. не припинилися, і
не були предметом відступлення права
вимоги новому кредитору за договором
від 08.08.2011 р.

В судовому засіданні представник
ТОВ «Українська телекомунікаційна
компанія» просив задовольнити
апеляційну скаргу з наведених у ній
підстав.

ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений за останньою
відомою суду адресою місця проживання.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які приймали участь в
судовому засіданні, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів виходить з
наступного.

Судом першої інстанції
встановлено, що 28.11.2007 р. між
Акціонерним банком «Синтез» та ОСОБА_1
був укладений договір кредитної лінії
№281107/6, відповідно до якого відповідач
отримав кредит в сумі 1 000 000 доларів США
зі сплатою 16 % річних за користування
кредитними коштами, на строк по 27.11.2008 р.

Додатковими угодами №1 від 27.11.2007
р., № 2 від 26.12.2008 р. та № 3 від 28.01.2009 р. до
договору кредиту №281107/6від 28.11.2007 р.,
сторони погодили збільшення
процентної ставки за користування
кредитними коштами починаючи з 27.11.2008
р. до 18% річних в доларах США, в гривні -
20% річних, збільшення строку дії
договору кредиту до 17.04.2009 р., а також,
за погодженням сторін визначено
максимальний ліміт заборгованості за
кредитною лінією на суму 1 013 500 доларів
США та внесено зміни до договору в
частині порядку надання кредиту.

28.01.2009 р. додатковою угодою № 4 АБ
«Синтез» та ОСОБА_1 домовились
перевести заборгованість позичальника
за кредитним договором №281107/6 від 28.11.2007
р. в сумі 1 013 500 доларів США у
заборгованість в гривні за курсом 6,50 за
1 долар США, та погодили, що сума
заборгованості позичальника за
кредитним договором станом на 28.01.2009 р.
складає 6 587 750,00 грн.

28.01.2009 р. між ТОВ «Українська
телекомунікаційна компанія» та АБ
«Синтез» був укладений договір
відступлення права вимоги Б/Н, за яким
товариство прийняло всі права вимоги
за кредитним договором №281107/6 від 28.11.2007
р., укладеного з ОСОБА_1

08.08.2011 р. між ТОВ «Українська
телекомунікаційна компанія» та ОСОБА_2
укладено договір про відступлення
права вимоги Б/Н, відповідно до якого
ТОВ «Українська телекомунікаційна
компанія» за плату відступило
цесіонарію право вимоги за договором
кредитної лінії № 281107/6 від 28.11.2007 р., що
був укладений між ПАТ «Акціонерний
банк «Синтез» та ОСОБА_1 на суму 6 587 750
грн.

08.08.2011 р. ТОВ «Українська
телекомунікаційна компанія» направило
ОСОБА_1 повідомлення про відступлення
права вимоги, яке відповідач отримав
під розписку 09.08.2011 р.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ТОВ «Українська
телекомунікаційна компанія» до ОСОБА_1
про стягнення з грошових коштів за
порушення грошового зобов'язання у
вигляді інфляційних втрат та трьох
відсотків річних, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач не надав
доказів на порушення відповідачем його
прав, що випливають з умов кредитного
договору №281107/6 від 28.11.2007 р., на час
звернення з позовом до суду.

Такий висновок ґрунтується на
матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ч.1 ст.512 ЦК України,
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою, зокрема,
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України, до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.598 цього Кодексу
визначено, що зобов'язання
припиняється частково або в повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

З договору відступлення права
вимоги Б/Н від 28.01.2009 р. убачається, що
ТОВ «Українська телекомунікаційна
компанія» прийняло всі права вимоги за
укладеним договором кредитної лінії
№281107/6 від 28.11.2007 р. між АБ «Синтез» та
ОСОБА_1, зокрема на суму основного
зобов'язання по кредиту на момент його
підписання, що становить 6 587 750,00 грн.

Пунктами 2.3-2.4 цього договору
передбачено, що ТОВ «Українська
телекомунікаційна компанія» вибуває з
будь-яких правовідносин, які склалися
між ним та позичальником, та з моменту
відступлення права вимоги ОСОБА_2
заміщає ТОВ «Українська
телекомунікаційна компанія» у всіх
правовідносинах, які склалися між ТОВ
«Українська телекомунікаційна
компанія» та ОСОБА_1

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За змістом зазначеної норми
закону обов'язок боржника сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення та три проценти річним є
відповідальністю за порушення
основного грошового зобов'язання і є
його невід'ємною частиною, та не може
існувати окремо від нього, а тому з
припиненням основного зобов'язання
припиняється і відповідальність за
його невиконання.

З урахуванням наведеного суд
першої інстанції обгрунтовано
відмовив ТОВ «Українська
телекомунікаційна компанія» в
задоволенні вимог про застосування
наслідків порушення грошового
зобов'язання, яке припинилося з
укладенням договору відступлення
права вимоги від 08.08.2011 р., укладеного
між позивачем та ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому вона
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська телекомунікаційна
компанія» відхилити, а рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 24 листопада 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:
Судді: