Номер провадження: 22-ц/785/6042/14
Головуючий у першій інстанції Поліщук
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Кравця Ю.І., Журавльова О.Г.,

за участю секретаря - Счастлівцевої
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
відомостей такими, що не відповідають
дійсності та принижують честь і
гідність, зобов»язання спростувати ці
відомості, відшкодування матеріальної
та моральної шкоди за апеляційною
скаргою ОСОБА_3, подану через
представника ОСОБА_5, на рішення
Малиновського районного суду м.Одеси
від 14 травня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання
відомостей такими, що не відповідають
дійсності та принижують честь і
гідність, зобов'язання спростувати ці
відомості, відшкодування матеріальної
шкоди у розмірі 919,17 грн. на лікування,
моральної шкоди у розмірі 50000 грн.,
судових витрат.

Позивачка посилалася на те, що в
провадженні Приморського районного
суду м. Одеси знаходиться цивільна
справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
ОСОБА_6 про стягнення матеріальних
збитків та моральної шкоди та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за
участю третьої особи ОСОБА_6 про
визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право
користування квартирою, зобов'язання
ОСОБА_4 не чинити перешкоди в
користуванні квартирою, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

В ході розгляду вказаної справи ОСОБА_4
23.04.2013 року подав до суду письмові
пояснення на позов, в яких поширюється
негативна інформація щодо ОСОБА_3, що не
відповідає дійсності та принижує її
гідність і честь.

Тому позивачка оскаржує такі
твердження відповідача, викладені в
його письмових поясненнях до
Приморського райсуду міста Одеси від 23
квітня 2013 року, а саме: 1) що така
поведінка з боку ОСОБА_3
регламентується ст. 356 Кримінального
кодексу України, як самоуправство….
однак на шляху до омріяної мети -
позбавити мене всього, ОСОБА_3, навіть
не зважає на санкцію цієї статті; 2) що
порушуючи норми чинного законодавства
ОСОБА_3 робить все можливе, щоб він
зазнав шалених матеріальних збитків та
моральної шкоди; 3) відповідачка
обдурила його в черговий раз та не
стала погоджуватися з висунутими ним
умовами мирової угоди; 4) «також я хочу
проаналізувати надані ОСОБА_3 письмові
докази та вказати, що ці свідчення були
зроблені на прохання ОСОБА_3 та за
матеріальну винагороду кожному хто це
зробив; 5) «таким чином звернення до
міської поліклініки № 21 є приводом для
подання позову про відшкодування
моральної шкоди; 6) «а один чек на суму 192
грн.07 копійок від 17.06.11 року під
корегований на ксероксі. Таким чином,
дані ксерокопії чеків завідомо надані
з неправдивою інформацією»; 7) «До суду
надано зазвичай підроблену ОСОБА_3
копію документу…»; 8) «Надана ОСОБА_3
ухвала про відкриття провадження у
справі № 2/ 152212881/11 ….. тільки
підтверджує той факт, що остання
спроможна піти на все заради
матеріального збагачення; 9) «Окрім
цього ОСОБА_3 надано до суду ксерокопії
паспортів на телевізор «VJS« та пральну
машину « LG» які були кориговані за
допомогою ксероксу». Крім того, ОСОБА_4
було направлено на адресу її керівника,
ректора Одеської національної
академії харчових технологій ОСОБА_8
два листи від 10.10.2012 року та 08.11.2012 року у
яких він розповсюджував негативну та
недостовірну інформацію про те, що
позивачка нібито перешкоджає
відповідачу в отриманні його речей та
не повідомляє йому про їх
місцезнаходження». Далі в позові
ОСОБА_9 вказує, що зазначені вище
відомості не відповідають дійсності, є
свідомим наклепом, який ґрунтується на
надуманих фактах, принижують і
ганьблять її честь і гідність,в значній
мірі підривають її авторитет, як
людини, громадянина, а також
компрометують її в очах оточуючих з
точки зору загальновизнаних правил
співжиття та принципів людської
моралі, що наносить їй суттєву шкоду та
завдає моральних страждань.

В позові ОСОБА_3 просить суд:

1. Визнати відомості, які викладені в
письмових поясненнях ОСОБА_4 від 23.04.2013
року до Приморського районного суду
(цивільна справа № 2/1522/12720/11, суддя
Шенцева О.П.), таким, що не відповідають
дійсності та принижують її честь і
гідність.

2. Зобов'язати ОСОБА_4 підготувати та
направити письмове звернення до
Приморського районного суду м. Одеси
(суддя Шенцева) у якому спростувати
недостовірні відомості.

3. Визнати відомості, що вона
перешкоджає ОСОБА_4 в отриманні його
речей та не повідомляє йому про їх
місцезнаходження, які викладені в
листах від 10.10.2012 року та 08.11.2012 року
направлених на адресу ректора Одеської
національної академії харчових
технологій ОСОБА_8, такими, що не
відповідають дійсності.

4. Зобов'язати ОСОБА_4 підготувати та
направити письмове звернення на ім'я
ректора Одеської національної
академії харчових технологій ОСОБА_8 у
якому спростувати недостовірні
відомості.

5. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10
моральну шкоду у розмірі 50000 гривень.

6. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10
витрати на лікування на загальну суму
919,17 гривень.

7. Стягнути з ОСОБА_4 на її користь
витрати на правову допомогу у сумі 4000
гривень.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 14 травня 2014 року в
задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі, поданій через
представника ОСОБА_5, позивачка просить
рішення суду скасувати, тому що воно
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Справа в суді апеляційної інстанції
розглянута на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України у відсутності відповідача,
який належним чином повідомлений про
час та місце судового розгляду, що
підтверджується розпискою про
отримання судової повістки про виклик.

Заслухавши суддю-доповідача,
доводи апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Конституцією України кожному
гарантується право на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх
поглядів і переконань /стаття 34/.

В постанові № 1 Пленуму Верховного Суду
України від 27 лютого 2009 року «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної чи
юридичної особи» в п. 17 зазначено, що
інформація, зазначена у позовній заяві
чи іншій заяві, адресованій суду, а
також в процесуальних документах /
заперечення на позов, апеляційних чи
інших скаргах тощо/, може бути
підставою для захисту гідності, честі
чи ділової репутації, за винятком
випадків, коли ця інформація була
визначена підставою пред»явленого
позову і стосувалася його предмета,
була доказом у справі, а так само
предметом апеляційного чи іншого
перегляду в порядку, встановленому
процесуальним законом.

Відповідно до статей 94, 277 ЦК України
фізична чи юридична особа, особисті
немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї
недостовірної інформації, має право на
відповідь, а також на спростування цієї
інформації.

Згідно з положеннями ст. 277 і ст. 10 ЦПК
України обов»язок довести, що поширена
інформація є достовірною, покладається
на відповідача, проте позивач має право
подати докази недостовірності
поширеної інформації. Позивач повинен
довести факт поширення інформації
відповідачем, а також те, що внаслідок
цього було порушено його особисті
немайнові права.

При вирішенні питання про визнання
поширеної інформації недостовірною
необхідно визначити характер такої
інформації та з»ясувати, чи є вона
фактичним твердженням, чи оціночним
судженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 471 Закону України
«Про інформацію» оціночним судженням,
за винятком образи чи наклепу, є
висловлювання, які не містять
фактичних даних, зокрема критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані, з огляду на
характер використання мовних засобів,
зокрема гіпербол, алегорій, сатири.
Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК
України не є предметом судового
захисту оціночні судження, думки,
переконання, критична оцінка певних
фактів і недоліків, які, будучи
вираженням суб»єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності /на відміну від перевірки
істотних фактів/ і спростувати, що
відповідає прецедентній судовій
практиці Європейського суду з прав
людини при тлумаченні положень ст. 10
Конвенції.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_3 просила
визнати відомості, викладені в
письмових поясненнях ОСОБА_4 від 23.04.2013
року до Приморського районного суду м.
Одеси по цивільній справі № 2/1522/12720/11 за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про
стягнення матеріальних збитків,
моральної шкоди, та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа
ОСОБА_6, про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, зобов»язання не чинити
перешкод в користуванні квартирою,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, та в двох листах від 10.10.2012 року,
08.11.2012 року, направлених відповідачем
за її місцем роботи, такими, що не
відповідають дійсності та принижують
гідність і честь, зобов»язати
спростувати ці відомості та стягнути
витрати на лікування у розмірі 919,17 грн.,
моральну шкоду у розмірі 50000 грн.,
судові витрати.

Позивачка вважає, саме інформація в
письмових поясненнях відповідача від
23.04.2013 року по іншій цивільній справі до
Приморського районного суду м. Одеси
про: 1) «така поведінка з боку ОСОБА_3
регламентується ст. 356 Кримінального
кодексу України, як самоуправство….
однак на шляху до омріяної мети -
позбавити мене всього, ОСОБА_3, навіть
не зважає на санкцію цієї статті»;

2) «порушуючи норми чинного
законодавства ОСОБА_3 робить все
можливе, щоб я зазнав шалених
матеріальних збитків та душевного
болю»;

3) « однак відповідачка обдурила мене в
черговий раз та не стала погоджуватися
з висунутими мною умовами мирової
угоди»;

4) «також я хочу проаналізувати надані
ОСОБА_3 письмові докази та вказати, що
ці свідчення були зроблені на прохання
ОСОБА_3 та за матеріальну винагороду
кожному хто це зробив»;

5) «таким чином звернення до міської
поліклініки № 21 є приводом для подання
позову про відшкодування моральної
шкоди»;

6) «а один чек на суму 192 грн.07 копійок
від 17.06.11 року під корегований на
ксероксі. Таким чином, дані ксерокопії
чеків завідомо надані з неправдивою
інформацією»;

7) «До суду надано зазвичай підроблену
ОСОБА_3 копію документу…»;

8) «Надана ОСОБА_3 ухвала про відкриття
провадження у справі № 2/ 152212881/11 …..
тільки підтверджує той факт, що остання
спроможна піти на все заради
матеріального збагачення»;

9) «Окрім цього ОСОБА_3 надано до суду
ксерокопії паспортів на телевізор «VJS«
та пральну машину « LG» які були
кориговані за допомогою ксероксу», не
відповідає дійсності та принижує її
гідність і честь.

Вказане звернення не містить в собі
завідомо неправдивих відомостей,
образи чи наклепу, які б порочили честь,
гідність та ділову репутацію
позивачки.

Всі доводи та судження, наведені
відповідачем в оспорюваному поясненні,
носять оціночний характер, а тому за їх
розповсюдження відповідальність на
настає.

Крім того, позивачка вважає, що
відповідачем 10.10.2012 року та 08.11.2012 року
було направлено на адресу ректора
Одеської національної академії
харчових технологій два листи, в яких
він розповсюджував негативну та
недостовірну інформацію про те, що вона
перешкоджає йому в отриманні його
речей та не повідомляє йому про їх
місце знаходження.

Як вбачається з конвертів, наданих
позивачкою, відповідачем 10.10.2012 року та
08.11.2012 року листи направлялися
Укрпоштою на адресу Одеської
національної академії харчових
технологій з поміткою « для ОСОБА_3», що
свідчить про те, що листи були
направлені для вручення особисто
ОСОБА_3 та не носили характер
розповсюдження інформації для більш
широкого кола осіб.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог та на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об"єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

При встановлених обставинах суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позову за безпідставністю та
недоведеністю.

Посилання апеляційної скарги на те, що
по іншій аналогічній цивільній справі
з іншими сторонами про захист честі та
гідності між іншими особами було
прийнято рішення про задоволення
позову не може бути підставою для
скасування рішення суду по даній
справі. Спори про захист особистого
немайнового права є індивідуальними
спорами.

Справа розглянута судом відповідно до
вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах
заявлених вимог та на підставі наданих
сторонами доказів, які знаходяться в
матеріалах справи, належність та
допустимість яких перевірена судом та
їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану
через представника ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м.Одеси від 14 травня 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
К.П. Мартинова

Судді
Ю.І. Кравець

О.Г. Журавльов