АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6478/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
О.Б. Подорець Доповідач -
Єлізаренко І.А. Категорія 53
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І.,
Калиновського А.Б.

при секретарі - Сінченко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 на заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 04 червня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпропетровський
автоцентр на Калиновій», третя особа
ОСОБА_4 про визнання договору
недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ТОВ «Дніпропетровський
автоцентр на Калиновій», третя особа
ОСОБА_4 про визнання договору
недійсним.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилався на те, що 12 квітня 2010
року його було прийнято на роботу на
посаду продавця магазину запчастин в
ТОВ «Дніпропетровський автоцентр на
Калиновій». З 01 липня 2010 року він був
переведений на посаду завідуючого
складом запасних частин. 09 лютого 2012
року між ТОВ «Дніпропетровський
автоцентр на Калиновій» та ним - ОСОБА_2,
а також ОСОБА_5, ОСОБА_6 було укладено
договір № 61 про колективну (бригадну)
матеріальну відповідальність. Вважає,
що зазначений договір № 61 від 09 лютого
2012 року повинен бути визнаний судом
недійсним відповідно до статті 135-2
КЗпПУ України, коли при спільному
виконанні працівниками окремих видів
робіт, зв'язаних із зберіганням,
обробкою, продажем (відпуском),
перевезенням або застосуванням у
процесі виробництва переданих їм
цінностей, коли неможливо розмежувати
матеріальну відповідальність кожного
працівника і укласти з ним договір про
повну матеріальну відповідальність,
може запроваджуватися колективна
(бригадна) матеріальна
відповідальність. Письмовий договір
про колективну (бригадну) матеріальну
відповідальність укладається між
підприємством, установою, організацією
і всіма членами колективу (бригади).
Перелік робіт, при виконанні яких може
запроваджуватися колективна (бригадна)
матеріальна відповідальність, умови її
застосування, а також типовий договір
про колективну (бригадну) матеріальну
відповідальність розробляються за
участю профспілкових об'єднань України
та затверджуються Міністерством праці
України. Згідно пункту 8 Типової форми
договору про колективну (бригадну)
матеріальну відповідальність, члени
колективу зобов'язані дбайливо
ставитися до цінностей та вживати
заходів до запобігання шкоди; в
установленому порядку вести облік,
складати і своєчасно подавати звіти
про рух та залишки цінностей. Як
зазначено у договорі № 61 від 09 лютого
2012 року, він був укладений між
відповідачем з однієї сторони та ним як
завідуючим складом і комірниками - з
іншої. Договір був підписаний саме із
зазначеними особами, як із
матеріально-відповідальними. В той же
час, у відповідності до посадової
інструкції завідуючого складом
запчастин, завідуючий складом
взаємодіє з усіма підрозділами
підприємства, в тому числі і зі
службами обліку та бухгалтерією
підприємства, які ведуть облік
товарно-матеріальних цінностей та
формують документи про їх рух і
реалізацію. Тобто, працівники служби
обліку та бухгалтерії відповідача є
особами, діяльність яких впливає, в
тому числі й на збереження
товарно-матеріальних цінностей, і
складно розмежувати їх матеріальну
відповідальність з відповідальністю
завідуючого складом та комірників. З
огляду на зазначене договір № 61 від 09
лютого 2012 року мав бути укладений не
тільки із ним як завідуючим складом та
комірниками, але й із працівники служби
обліку та бухгалтерії відповідача,
оскільки такі працівники що
безпосередньо мають відношення до
товарно-матеріальних цінностей
підприємства, їх обліку, збереження та
видачі. Відповідно до пункту 5 Переліку
робіт, при виконанні яких може
застосовуватися колективна (бригадна)
матеріальна відповідальність,
затвердженого Наказом Міністра праці
України № 43 від 12 травня 1996 року, до
такого переліку внесені роботи, які
пов'язані з продажем (видачею) товарів
(продукції), їх підготовкою до продажу
незалежно від форм торгівлі та профілю
підприємства (організації). Враховуючи
те, що однією із основ бухгалтерської
та облікової роботи є виконання
оформлення документів на продаж та
видачу товарно-матеріальних цінностей,
працівники бухгалтерії та служби
обліку відповідача повинні бути
включені у колектив (бригаду), з якою
було підписано договір № 61 від 09 лютого
2012 року про колективну (бригадну)
матеріальну відповідальність. Те, що
договір № 61 від 09 лютого 2012 року не був
підписаний також і з працівниками
служби обліку та бухгалтерії
відповідача - така обставина значно
погіршує становище позивача як
найманого працівника, адже більша
частина відповідальності покладається
саме на нього та комірників, в той час
як працівники бухгалтерії та служби
обліку її не несуть. З огляду на
зазначене, умови договору № 61 від 09
лютого 2012 року погіршують його
становище порівняно з законодавством
України. Відповідно до статті 9 КЗпП
України умови договорів про працю, які
погіршують становище працівників
порівняно з законодавством України про
працю, є недійсними. Спірний договір №
61 від 09 лютого 2012 року про колективну
(бригадну) матеріальну
відповідальність було укладено без
запровадження роботодавцем
колективної (бригадної) матеріальної
відповідальності. Відповідний наказ
(розпорядження) керівництво ТОВ
«Дніпропетровський автоцентр «На
Калиновій» не видавало й не
погоджувало його з профспілковою
організацією (профспілковим
представником) підприємства. Таким
чином, зміст та умови договору № 61 від 09
лютого 2012 року про колективну
(бригадну) матеріальну
відповідальність визначалися, а
договір підписувався без попереднього
запровадження на підприємстві
колективної (бригадної) матеріальної
відповідальності, погодженого із
профспілковою організацією
(профспілковим представником)
підприємства - все це у сукупності
порушило встановлені статтею 130 КЗпП
України загальні підстави і умови
матеріальної відповідальності
працівників, тому просив визнати
недійсним договір № 61 від 09 лютого 2012
року про колективну (бригадну)
матеріальну відповідальність,
укладений між ним та ТОВ
«Дніпропетровський автоцентр на
Калиновій».

Заочним рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 04 червня
2014 року у задоволені позовних вимог
ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить заочне рішення
суду скасувати, ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи
наказом № 14 від 12 квітня 2010 року ОСОБА_2
прийнято в ТОВ «Дніпропетровський
автоцентр на Калиновій» на посаду
продавця магазину запчастин з 12 квітня
2010 року (а.с.6).

Наказом № 27 від 01 червня 2010 року
ОСОБА_2 переведено на посаду
завідуючого складом запасних частин
(а.с.49).

З матеріалів справи вбачається, що
09 лютого 2012 року між ТОВ
«Дніпропетровський автоцентр на
Калиновій» в особі керівника Лагунова
А.Ю. з одного боку, і членів колективу
(бригади) - центральний склад СТО,
іменований далі колектив в особі
керівника колективу - завідуючого
складом запчастин - ОСОБА_2, комірників:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, з другого боку укладено
договір № 61 про колективну (бригадну)
матеріальну відповідальність (а.с.59-62).

Позивач, звернувшись до суду зі
вказаними позовними вимогами,
посилався на те, що оспорюваний договір
№ 61 від 09 лютого 2012 року про колективну
(бригадну) матеріальну
відповідальність було укладено без
запровадження роботодавцем
колективної (бригадної) матеріальної
відповідальності. Відповідний наказ
(розпорядження) керівництво ТОВ
«Дніпропетровський автоцентр «На
Калиновій» не видавало й не
погоджувало його з профспілковою
організацією (профспілковим
представником) підприємства (а.с.1-5).

Як вбачається з матеріалів справи
наказом директора ТОВ
«Дніпропетровський Автоцентр на
Калиновій» №25 від 07 квітня 2006 року «Про
встановлення повної колективної
(бригадної) матеріальної
відповідальності» у зв'язку з
неможливістю розмежування
матеріальної відповідальності між
працівниками підрозділів, а саме: між
працівниками складського
господарства, між працівниками
автосалону та між працівниками
магазину продажу запасних частин за
заподіяння шкоди, а також необхідністю
забезпечення збереження майна
підприємства, встановлено повну
колективну (бригадну) матеріальну
відповідальність працівників
підрозділів складського господарства,
автосалону, магазину продажу
запчастин, які виконують роботи з
прийому на зберігання, обліку, відпуску
(видачі) продукції, укласти договори
про повну колективну (бригадну)
матеріальну відповідальність.
Вищезазначений наказ №25 від 07 квітня
2006 року погоджено на засіданні
профкому ТОВ «Дніпропетровський
Автоцентр на Калиновій», що
підтверджується протоколом засідання
профкому від 07 квітня 2006 року (а.с. 63, 64).

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 135-2
КЗпПУ при спільному виконанні
працівниками окремих видів робіт,
зв'язаних із зберіганням, обробкою,
продажем (відпуском), перевезенням або
застосуванням у процесі виробництва
переданих їм цінностей, коли неможливо
розмежувати матеріальну
відповідальність кожного працівника і
укласти з ним договір про повну
матеріальну відповідальність, може
запроваджуватися колективна (бригадна)
матеріальна відповідальність.
Колективна (бригадна) матеріальна
відповідальність установлюється
власником або уповноваженим ним
органом за погодженням з виборним
органом первинної профспілкової
організації (профспілковим
представником) підприємства, установи,
організації. Письмовий договір про
колективну (бригадну) матеріальну
відповідальність укладається між
підприємством, установою, організацією
і всіма членами колективу (бригади).

Згідно з ч. 3 ст. 135-2 КЗпПУ перелік
робіт, при виконанні яких може
запроваджуватися колективна (бригадна)
матеріальна відповідальність, умови її
застосування, а також типовий договір
про колективну (бригадну) матеріальну
відповідальність розробляються за
участю профспілкових об'єднань України
та затверджуються Міністерством праці
України.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, суд правильно, у
відповідності до ст.135-2 КЗпП України,
Переліку робіт, при виконанні яких може
запроваджуватися колективна (бригадна)
матеріальна відповідальність, а також
типового договору про колективну
(бригадну) матеріальну
відповідальність затверджено наказом
Мінпраці України від 12.05.96 № 43, який
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 11 червня 1996 р. за № 286/1311,
правильно відмовив ОСОБА_2 в задоволені
його позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги
стосовно недотримання вимог ст.135-2 КЗпП
України на час укладення оскаржуваного
договору є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі
доводи зводяться до тлумачення діючого
законодавства, незгоди з рішенням суду,
переоцінки висновків рішення суду та
не спростовують правильність рішення
суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що
спростовують правильність рішення
суду апелянтом не наведено, тому
рішення суду підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 04 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді