Справа № 369/2868/14-ц
Провадження № 2/369/1646/14
РІШЕННЯ

Іменем України

05.06.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Рябець А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві справу за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року позивач Публічне
акціонерне товариство
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
шкоди в порядку регресу, посилаючись на
те, що 10 грудня 2011 року в м. Києві
сталась дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля ГАЗ 33023, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_2, під керуванням ОСОБА_1,
та автомобіля Honda C-RV, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, який
належить ОСОБА_4, під керуванням ОСОБА_5.
В результаті дорожньо-транспортної
пригоди було завдано шкоду автомобілю
Honda C-RV, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2.

Згідно довідки ВДАІ Святошинського РУ
УМВС України м. Києва № 8926276 від 21
лютого 2012 року дорожньо-транспортна
пригода сталась внаслідок порушення
ОСОБА_1 вимог п. 13.1. Правил дорожнього
руху України.

Вина ОСОБА_1 була об»єктивно
встановлена постановою Святошинського
районного суду м. Києва про притягнення
до адміністративної відповідальності
від 10 січня 2012 року, на підставі якої
ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні
правопорушення і притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу у розмірі 425 грн..

23 квітня 2011 року між ОСОБА_2 і Приватним
акціонерним товариством «Народна
фінансово-страхова компанія
«Добробут» був укладений Договір
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/4310646 за шкоду, завдану
автомобілем ГАЗ 33023, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Таким чином, у ОСОБА_4, як у власника
пошкодженого автомобіля, виникло право
вимоги до ПрАТ НФСК «Добробут» про
страхове відшкодування.

17 лютого 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
ПрАТ НФСК «Добробут» із заявою про
виплату страхового відшкодування в
зв»язку з дорожньо-транспортною
пригодою, що відбулась 10 грудня 2011 року,
та є страховим випадком. Виплата
страхового відшкодування була
здійснена у відповідності до вимог ст.
27 Закону України «Про страхування» на
підставі заяви про страхове
відшкодування та страхового акту №
2141ГО/ОД/11 від 03 березня 2012 року.
Платіжним дорученням № 17977 від 03
березня 2012 року страхове відшкодування
за шкоду, заподіяну майну, було
виплачено в межах ліміту
відповідальності у розмірі 11 760 грн. 38
коп..

Правилами п. 38.1.1. Г) ст. 38 Закону України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено право страховика
пред»явити регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, у випадку неповідомлення
страховика про настання
дорожньо-транспортної пригоди у
строки, встановлені вищевказаним
законом.

Таким чином, з моменту виплати
страхового відшкодування у ПрАТ НФСК
«Добробут» виникло право вимоги до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 щодо відшкодування
спричиненого збитку в межах фактичних
затрат ПрАТ НФСК «Добробут», що
становить 11 780 грн. 38 коп..

За договором відступлення прав вимоги
від 01 жовтня 2012 року Публічне
акціонерне товариство
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
набуло належне Приватному
акціонерному товариству «Народна
фінансово-страхова компанія
«Добробут» право вимоги, яке виникло у
останнього на вказаних підставах.

Таким чином, відповідно до
вищенаведених норм відповідачі
повинні відшкодувати завдану
матеріальну шкоду в розмірі 11 780 грн. 38
коп..

Враховуючи викладене, позивач Публічне
акціонерне товариство
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
на підставі вимог ст. ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК
України, ст. 27 Закону України «Про
страхування», ст. 38 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» просив стягнути з ОСОБА_2,
ОСОБА_1 на користь Публічного
акціонерного товариства
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
завдану матеріальну шкоду в порядку
регресу в розмірі 11 760 грн. 38 коп. та
понесені витрати по сплаті судового
збору.

У судове засідання представник
позивача не з»явився, про дату, час і
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, до суду надійшла заява,
в якій представник позивача позов
підтримав і просив розглянути справу у
відсутності представника позивача.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1
не з»явився, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суду невідомі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2
не з»явився, про дату, час і місце
розгляду справи відповідач
повідомлявся належним чином, надав
суду заяву, в якій позов не визнав і
просив відмовити у задоволенні вимог
та розглянути справу у його
відсутності.

Суд, з"ясувавши дійсні обставини
справи, дослідивши письмові докази,
дійшов висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 01
жовтня 2012 року між Приватним
акціонерним товариством «Народна
фінансово-страхова компанія
«Добробут» і ПАТ
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
був укладений Договір уступки права
вимоги, відповідно до умов п. 1 якого в
порядку і на умовах, зазначених в цьому
договорі, цедент передає цесіонарію, а
цесіонарій придбаває належні цеденту
права вимоги, які виникли у останнього
на підставі вимог ст. 38 Закону України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв»язку з виплатами
страхових відшкодувань по договорах
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів до страхувальників і водіїв
забезпечених транспортних засобів,
із-за яких сталась
дорожньо-транспортна пригода, у
випадках, передбачених п. п. 38.1.1. п. 38.1
ст. 38 Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», а також на
підставі вимог ст. 27 Закону України
«Про страхування» в зв»язку з
виплатами страхових відшкодувань по
договорах добровільного страхування
наземного транспорту.

Судом встановлено, що 10 грудня 2011 року о
16 год. ОСОБА_1, керуючи транспортним
засобом-автомобілем «ГАЗ», д.н.з.
НОМЕР_1, який належить на праві
власності ОСОБА_2, по вул. Кільцева
дорога-вул. Котельникова в м. Києві, не
врахував дорожню обстановку, не
дотримався безпечної дистанції до
автомобіля «Хонда», д.н.з. НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_5, внаслідок
чого здійснив з ним зіткнення, що
спричинило пошкодження транспортних
засобів, чим порушив п. 13.1. Правил
дорожнього руху України. Постановою
судді Святошинського районного суду м.
Києва від 10 січня 2012 року накладено на
ОСОБА_1 адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі двадцяти
п»яти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, що становить 425 грн..

Цивільно-правова відповідальність під
час управління автомобілем ГАЗ 33023,
державний номер НОМЕР_3, відповідно до
полісу серії АА № 4310646 була
застрахована на ім»я ОСОБА_2, назва
страхової компанії ПрАТ «НФСК
«Добробут». Термін дії полісу: з 23
квітня 2011 року по 22 квітня 2012 року.

У ОСОБА_4, як у власника пошкодженого
автомобіля, виникло право вимоги до
ПрАТ НФСК «Добробут» про страхове
відшкодування.

Як зазначив позивач у позовній заяві, 17
лютого 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
ПрАТ НФСК «Добробут» із заявою про
виплату страхового відшкодування в
зв»язку з дорожньо-транспортною
пригодою, що відбулась 10 грудня 2011 року,
та є страховим випадком. Виплата
страхового відшкодування була
здійснена у відповідності до вимог ст.
27 Закону України «Про страхування» на
підставі заяви про страхове
відшкодування та страхового акту №
2141ГО/ОД/11 від 03 березня 2012 року.
Платіжним дорученням № 17977 від 03
березня 2012 року страхове відшкодування
за шкоду, заподіяну майну, було
виплачено в межах ліміту
відповідальності у розмірі 11 760 грн. 38
коп..

Також позивач вказував у позовній
заяві, що за правилами п. 38.1.1. Г) ст. 38
Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачено
право страховика пред»явити регресний
позов до страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, у випадку неповідомлення
страховика про настання
дорожньо-транспортної пригоди у
строки, встановлені вищевказаним
законом.

Водночас, відповідно до вимог п. 33.1.4 ст.
33 Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування, водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов»язаний, зокрема,
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово подати страховику, з яким
укладено договір обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу.

Статтею 38.1. Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що страховик
після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов, який подається до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду: якщо страхувальник (водій)
керував транспортним засобом у стані
алкогольного сп»яніння або під впливом
наркотичних, психотоксичних чи інших
одурманюючих речовин; якщо
страхувальник (водій) керував
транспортним засобом без права на
керування транспортним засобом
відповідної категорії; якщо
страхувальник (водій) після
дорожньо-транспортної пригоди
самовільно залишив місце пригоди або
ухилився від проведення в
установленому законом порядку
перевірки, констатуючої дію
алкогольних напоїв, наркотичних, чи
інших одурманюючих речовин чи споживав
ці речовини після
дорожньо-транспортної пригоди до
відповідної констатуючої перевірки;
якщо дорожньо-транспортна пригода
визначена в установленому порядку
безпосереднім наслідком
невідповідності технічного станку та
порядку транспортного засобу існуючим
вимогам Правил дорожнього руху
України; якщо страхувальник (водій) не
повідомив страховика у строки і за
умов, визначених у п. п. 33.1.2. п. 33.1. ст. 33
Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Згідно роз»яснень Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, даних у п. 16 постанови від 01
березня 2013 року № 4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», судам слід враховувати, що
у разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов»язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках-Моторне
(транспортне) страхове бюро України
(МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, шкода
відшкодовується завдавачем шкоди.

Як зазначив позивач Публічне
акціонерне товариство
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
у позовній заяві, з моменту виплати
страхового відшкодування у ПрАТ НФСК
«Добробут» виникло право вимоги до
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 щодо відшкодування
спричиненого збитку в межах фактичних
затрат ПрАТ НФСК «Добробут», що
становить 11 780 грн. 38 коп., і тому з
відповідачів слід стягнути на користь
позивача суму вказаної завданої шкоди.

Як вбачається із позову, позивач
Публічне акціонерне товариство
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
звернувся з вимогами як до власника
джерела підвищеної небезпеки, так і до
особи, яка керувала транспортним
засобом, про відшкодування ними
спільно заподіяної шкоди. Однак, у
позовній заяві позивач не зазначив в
якій частці кожним з відповідачів має
бути відшкодована шкода, та не вказав
на обставини, що мають істотне
значення, а саме позивачем не вказано,
який ступінь вини кожного з
відповідачів та яка величина завданої
кожним з них шкоди.

З огляду на викладене, суд не вбачає в
даному випадку підстав для задоволення
вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 і ОСОБА_1
на користь Публічного акціонерного
товариства «Інвестиційно-фінансовий
консалтинг» матеріальної шкоди в
порядку регресу в розмірі 11 760 грн. 38
коп., а тому у задоволенні позову слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК
України, ст. 27 Закону України «Про
страхування», ст. 38 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст. 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди в порядку регресу
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
в судовому засіданні осіб, які брали
участь у справі, під час проголошення
судового рішення.

Суддя
Ковальчук Л.М.