Справа №1415/1132/12 04.07.2014 04.07.2014 04.07.2014
Провадження № 22 Ц- 784/1794/ 2014. Головуюча
першої інстанції суддя : Микитей Л.Л.
Доповідач апеляційного суду: Мурлигіна
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:
головуючого: Мурлигіної О.Я.,
суддів Колосовського
із секретарем судового засідання:
представника позивача - ОСОБА_3,
представника відповідачки ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за
апеляційною скаргою
рішення

Кривоозерського районного суду
Миколаївської області від 13 травня 2014
року

за
позовом

ОСОБА_5 до Кривоозерської селищної
ради та ОСОБА_6 про визнання
незаконними рішень і їх скасування,
визнання недійсним державного акту на
право приватної власності на землю,

В С Т А
Н О В И Л А :

У листопаді 2012 року ОСОБА_5 звернувся з
позовом до Кривоозерської селищної
ради (далі - Кривоозерська сільрада,
сільрада) та ОСОБА_6 про визнання
незаконними рішень сільради і їх
скасування. У грудні 2012 року він
збільшив позовні вимоги та просив про
визнання недійсним державного акту на
право приватної власності на землю.

Позивач зазначав, що він є
власником квартири АДРЕСА_1. На
прибудинковій території зазначеного
будинку знаходиться тимчасова споруда,
яку він використовує для зберігання
палива з метою обігріву квартири в
опалювальний період. З приводу
користування спорудами у нього з
ОСОБА_6, яка є власником квартири
АДРЕСА_2 в цьому ж будинку, виникли
суперечки, та в травні 2012 року від
ОСОБА_6 він дізнався, що рішенням
Кривоозерської селищної ради № 8 від 07
жовтня 2010 року їй надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
щодо надання земельної ділянки у її
власність для ведення особистого
селянського господарства, орієнтовною
площею 0,01 га, розміщеної біля цього ж
будинку, а рішенням того ж органу № 27
від 17 грудня 2010 року затверджено
технічну документацію із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку та передано у
власність ОСОБА_6 0,0123 га для ведення
особистого селянського господарства
по АДРЕСА_2.

На підставі вказаних рішень 24
лютого 2012 року відповідачка отримала
та зареєструвала Державний акт на
право власності на указану земельну
ділянку серія ЯК № 263980 від 24 лютого 2012
року (далі - державний акт).

Вказані рішення та акт, на думку
позивача є незаконними,оскільки
земельна ділянка не відноситься ні до
сільськогосподарських, ні до
несільськогосподарських угідь, а є
прибудинковою територією житлового
будинку, тому не може передаватися у
власність для ведення особистого
селянського господарства. Крім того,
відповідачка в порушення ст. 118 ЗК
України не подавала заяву на
безоплатну приватизацію земельної
ділянки, а тому підстав для надання їй у
власність такої ділянки взагалі не
було.

Посилаючись на ці обставини
позивач просив про задоволення
позовних вимог.

Справа розглядалася неодноразово.

Останнім рішенням Кривоозерсьного
районного суду Миколаївської області
від 13 травня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, про задоволення позову.
На думку апелянта, суд не врахував
порушень закону при передачі спірної
земельної ділянки у власність, а саме
надання у власність відповідачці
земельної ділянки за рахунок
прибудинкової території та порушень
його права на безоплатну передачу
прибудинкової земельної ділянки. Крім
того, суд не врахував, що земельна
ділянка не була у користуванні
відповідачки, в її заяві йшлося про
виготовлення документації на земельну
ділянку під будівництво, а не для
ведення особистого селянського
господарства, та те, що спірна земельна
ділянка не відносилася до
сільськогосподарських і
несільськогосподарських угідь.

Представник відповідачки,
заперечуючи проти задоволення
апеляційної скарги, просить залишити
рішення суду без змін.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що в житловому будинку АДРЕСА_1, а
відповідачці - квартира АДРЕСА_2.

20 липня 2010 року відповідачка
звернулася до сільради з заявою про
дачу дозволу на виготовлення
документації, щодо надання їй
земельної ділянки по АДРЕСА_2 розміром
0,01 га для господарських споруд (а.с. 57).

Спірна земельна ділянка
знаходилася в межах населеного пункту,
відносилася до держаної власності, та
не перебувала у користуванні
юридичних, або фізичних осіб.

Також з відповіді відділу
Держкомзему у Кривоозерському районі
Миколаївської області від 15 листопада
2012 року на адресу нотаріуса вбачається,
що до виділення відповідачці, земельна
ділянка відносилася до земель житлової
та громадської забудови (а.с. 26). За
даними «Українського класифікатора
цільового використання землі», ця
земельна ділянка значилася як ділянка
змішаного користування (а.с. 119).

Рішенням Кривоозерської селищної
ради № 8 від 07 жовтня 2010 року надано
дозвіл на виготовлення технічної
документації щодо надання земельної
ділянки у її власність для ведення
особистого селянського господарства
орієнтовною площею 0,01 га, розміщеної
біля цього ж будинку.

Технічна документація із
землеустрою щодо складення документів
для ведення особистого селянського
господарства була виготовлена ПП
«Мередіан», в тому числі складено 25
листопада 2010 року протокол про
погодження (встановлення) та
закріплення меж земельної ділянки,
отримані висновки сільради та відділу
Держкомзему у Кривоозерському районі,
а також Кривоозерської
райдержадмінстарації (а.с.125-156).

Відповідачка не заперечувала про
передачу їй земельної ділянки з таким
призначенням та надала документи для
їх затвердження.

Рішенням сільради № 27 від 17
грудня 2010 року затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку та
передано у власність ОСОБА_6 земельну
ділянку площею 0,0123 га для ведення
особистого селянського господарства
по АДРЕСА_2. На підставі рішення,
останній видано державний акт.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд виходив з того,
що сільрадою не допущено порушень при
виділенні земельної ділянки у
власність відповідачці.

Проте, з висновками суду
погодитися неможна.

У відповідності до п. а, ч.1 ст.19, та
ст. 22 ЗК України, земельна ділянка для
ведення особистого селянського
господарства може надаватися у
користування з земель
сільськогосподарського призначення.

В свою чергу, землі житлової та
громадської забудови відносяться до
іншої категорії, визначені ст. 38 ЗК
України, та не передбачені для ведення
на ній особистого селянського
господарства.

Ухвалюючи рішення на ці обставини
суд уваги не звернув. Тоді як вони
свідчать про те, що при передачі
відповідачці у власність спірної
земельної ділянки, сільрада не
дотрималася вимог ЗК України.

З вказаних рішень та акту, а
також відповідей відділу
Держземагенства у Кривоозерському
районі Миколаївської області та
директора ПП «Мередіан», яке
розробляло технічну документацію ( а.с.
178, 198) виходить, що земельна ділянка
передана відповідачці у власність як
ділянка сільськогосподарського
призначення. Між тим, вона, як згадано
вище, до такої не відносилася.

Так, кожна земельна ділянка при
її наданні у власність чи користування
обов'язково повинна мати визначене
відповідно до чинного земельного
законодавства України цільове
призначення, а ст. 20 ЗК України визначає
порядок встановлення та зміни такого
призначення.

Згідно з вимогами вказаної норми,
віднесення земельних ділянок до тієї
чи іншої категорії, що передбачає
встановлення цільового призначення
земельної ділянки, здійснюється на
підставі рішень органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень.

Зміна цільового призначення
земель провадиться також органами
виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення.

Незважаючи на вказані вимоги
закону, питання зміни цільового
призначення ділянки Кривоозерською
сільрадою взагалі окремо не
розглядалося. Хоча, без вирішення цього
питання, та визначення категорії
земельної ділянки, її неможливо було
передавати у власність.

Крім того, ухвалюючи рішення суд
не врахував, що спірна земельна ділянка
знаходиться біля багатоквартирного
житлового будинку по АДРЕСА_2 (2 м. від
торцевої частини). У зв'язку з чим, суд
не дав оцінки порушенню прав позивача
щодо можливості користування
земельною ділянкою для обслуговування
житлового будинку.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 116
ЗК України набуття права власності чи
користування землями державної або
комунальної власності здійснюється за
рішеннями органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень.

Згідно з положеннями ст.38 ЗК
України до земель житлової чи
громадської забудови належать
земельні ділянки в межах населених
пунктів, які використовуються для
розміщення житлової забудови,
громадських будівель і споруд, інших
об'єктів загального користування.

Прибудинковою територією у
визначенні ст. 15 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» є
територія навколо багатоквартирного
будинку, визначена актом на право
власності чи користування земельною
ділянкою і призначена для
обслуговування цього будинку.

У разі приватизації громадянами
багатоквартирного будинку відповідна
земельна ділянка може надаватися у
користування об'єднанню співвласників.

В цих випадках порядок
користування земельною ділянкою
визначається співвласниками.

Викладене свідчить про те, що
власники будинку, в тому числі позивач,
мають право на користування земельною
ділянкою навколо будинку.

Однак, прийнявши спірне рішення,
Кривоозераська сільрада взагалі не
взяла цих обставин до уваги, не
визначила меж земельної ділянки для
обслуговування будинку, та надала
земельну ділянку у власність
відповідачці поряд з будинком, на
незначної відстані від нього,
порушивши права позивача на
користування прибудинковою
територією.

Всі вказані обставини свідчать про
незаконність спірних рішень та
державного акту.

У відповідності до ч. 1 ст. 21 ЦК
України, суд визнає незаконним та
скасовує правовий акт індивідуальної
дії, виданий органом держаної влади,
або органом місцевого самоврядування.

У разі видання органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
земельною ділянкою, такий акт
визнається недійсним (ст. 155 ЗК України).

Якщо державний акт на право
власності на землю видано на підставі
незаконного рішення органу місцевого
самоврядування таке рішення
відповідно до способів захисту права,
передбачених ст. 152 ЗК, визнається
недійсним.

За викладеного колегія суддів
вважає, що рішення суду необхідно у
відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позсву.

Розподіляючи судові витрати (
судовий збір при подачі позову та
апеляційної скарги), колегія суддів
виходить з того, що рішення приймалися
сільрадою, та державний акт видано нею.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р
І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити.

Рішення Кривоозерського
районного суду Миколаївської області
від 13 травня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Визнати незаконним та
скасувати рішення Кривоозерської
селищної ради № 8 від 07 жовтня 2010 року в
частині надання дозволу ОСОБА_6 на
виготовлення технічної документації
щодо надання земельної ділянки у
власність для ведення особистого
селянського господарства орієнтовною
площею 0,01 га, по АДРЕСА_2, а також
рішення Кривоозерської селищної ради
від № 27 від 17 грудня 2010 року в частині
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку та
передачу у власність ОСОБА_6 на
земельну ділянку площею 0,0123 га для
ведення особистого селянського
господарства по АДРЕСА_2.

Визнати недійсним Державний акт
на право власності серії ЯК № 263980 від 24
лютого 2012 року виданий ОСОБА_6 на
земельну ділянку площею 0,0123 га для
ведення особистого селянського
господарства по АДРЕСА_2.

Стягнути з Кривоозерської
селищної ради на користь ОСОБА_5 229 грн.
10 коп. судових витрат.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, але з цього часу на
протязі двадцяти днів може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: