АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Грицак Р.М. Провадження №
22-ц/789/774/14 Доповідач - Гурзель
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Ходоровський М. В., Щавурська
Н. Б.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - представника
апелянта ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 26 травня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні майном, зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про заборону
вчиняти певні дії, які порушують право
користування власністю,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач за первісним позовом,
відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_4 звернулася з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні майном.
Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2
звернулася з зустрічним позовом до
ОСОБА_4 про заборону вчинення дій, які
можуть порушити право власності.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 26 травня 2014
року в задоволенні позову та в
задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду першої інстанції змінити,
задовольнивши первісний позов
повністю. Посилається на те, що рішення
ухвалене за неповного з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального
права.

Заслухавши представника апелянта,
який зіслався на доводи апеляції,
відповідача та її представника, які
просять апеляційну скаргу відхилити,
дослідивши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 іншого входу до свого
приміщення, чим через спірний коридор
який в даний час належить ОСОБА_4 не
має, також належних і допустимих
доказів, що ОСОБА_4 придбала саме цей
коридор не має.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, оскільки правовідносини
визначено правильно на підставі вірно
встановлених обставин справи.

Судом встановлено, що відповідно до
витягу про державну реєстрацію прав
від 17.01.2011 року, за ОСОБА_4, на підставі
договору купівлі продажу від 30.12.2010
року посвідченого приватним
нотаріусом Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_5
зареєстровано право власності на 9/100
частини будинку по АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від
09.07.2007 року за ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу від 01.06.2007
року, посвідченого приватним
нотаріусом Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстровано нежитлове приміщення по
по АДРЕСА_1.

Відповідно до договору купівлі продажу
приміщення від 01 червня 2007 року,
приватне підприємство «Пресова
агенція «Вільне життя» продало, а
ОСОБА_2 купила належне Приватному
підприємству «пресова агенція «Вільне
життя» приміщення загальною площею 32,8
кв.м., що складається з: 5-2 каб. пл.. 21,0
кв.м., 5.3 каб.пл.10,7 кв.м., І балкон пл. 1.1
кв.м., яке знаходиться по АДРЕСА_1.

З інвентаризаційної справи на
приміщення по АДРЕСА_1 від 31 березня 2005
року, а також від 18.09.2009 року, які
виготовлені Бюро технічної
інвентаризації м. Тернополя спірне
приміщення коридору 5.1 площею 12.4 кв.м.
значиться в спільному користуванні і
через нього проходить єдиний вхід в
приміщення ОСОБА_2.

З висновку експерта за результатом
проведеної будівельно-технічної
експертизи від 10.02.2014 року №127/14-22,
експерт встановив, що існує технічна
можливість для влаштування проходу,
окрім як через коридор 5.1 площею 12,4
кв.м., що належить ОСОБА_4 до нежитлового
приміщення загальною площею 32,5 кв.м. що
належить ОСОБА_2 по АДРЕСА_1, шляхом
влаштування дверного прорізу у стіні
між приміщеннями сходової клітки і
приміщення 5-3. Для проведення вказаних
ремонтно-будівельних робіт по
влаштуванню дверного прорізу
необхідно виготовити проектну
документацію ліцензованою проектною
організацією та погодити з
відповідними виконавчими органами.

Як видно з довідки департаменту
культури, релігій та національностей
Тернопільської ОДА від 14.03.2014 року
будинок по АДРЕСА_1 числиться як
пам'ятка архітектури місцевого
значення, і згідно п.3 ст. 24 ЗУ «Про
охорону культурної спадщини»
забороняється змінювати призначення
пам'ятки, її частин та елементів без
дозволу відповідного органу охорони
культурної спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 316 Цивільного
кодексу України, правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Доводи апелянта про те, що вона є
власником саме приміщення коридору 5-1
площею 12,2 кв. м по АДРЕСА_1, а тому її
право власності є порушеним є
невірними з огляду на наступне.

Як вбачається з витягу про державну
реєстрацію прав від 17.01.2011 року, за
ОСОБА_4, зареєстровано право власності
на 9/100 частини будинку по АДРЕСА_1,
форма власності приватна спільна
часткова. Згідно із ч.1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.58, ч.2
ст.59 ЦПК України належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування. В матеріалах
справи відсутні належні докази того, що
ОСОБА_4 за рахунок її частки 9/100 частини
будинку по АДРЕСА_1 виділялось чи
передавалось в користування саме
приміщення коридору 5-1 площею 12,2 кв. м,
тобто вона є співвласником вказаного
нерухомого майна.

Відповідно до ст. 358 Цивільного кодексу
України, право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою. Співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном, що є їхньою
спільною частковою власністю.
Відповідно до ст.364 Цивільного кодексу
України, співвласник має право на виділ
у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності. У разі
виділу співвласником у натурі частки
із спільного майна для співвласника,
який здійснив такий виділ, право
спільної часткової власності на це
майно припиняється. Така особа набуває
право власності на виділене майно, і у
випадку, встановленому законом, таке
право підлягає державній реєстрації.
Договір про виділ у натурі частки з
нерухомого спільного майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Посилання апелянта на висновок
експерта, про те, що існує технічна
можливість для влаштування окремого
проходу, не є підставою для заборони
ОСОБА_2 користуватись приміщенням
коридору для проходу до власного
приміщення, оскільки на даний час
іншого проходу не існує.

Також у відповідності до ч.5 ст. 319 ЦК
України власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства,
погіршувати екологічну ситуацію та
природні якості землі.

Враховуючи те, що на момент придбання
частки нежитлового приміщення ОСОБА_4
в 2011 році, до приміщення ОСОБА_2 був
технічно передбачений тільки один вхід
через підсобне приміщення коридору 5.1,
що підтверджується технічними
паспортами приміщень, ОСОБА_4 на час
придбання приміщення знала про це і не
вимагала від продавця приміщення
усунення зазначеного проходу,
погодилась укласти договір
купівлі-продажу приміщення в такому
стані, а також враховуючи, що зазначені
приміщення використовуються сторонами
в комерційних цілях, сторони мають
змогу на захист прав в інший спосіб
передбачений законодавством в таких
випадках.

За вказаних обставин рішення суду є
законним та обґрунтованим, підстав для
його зміни чи скасування колегія не
вбачає.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1
ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 26 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ
протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області І.В. Гурзель