У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: -
Ковальчук Н.М.,

суддів - Григоренка
М.П., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання -
Демчук Ю.Ю.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в режимі відеоконференції з
Подільським районним судом м.Києва
апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на рішення
Володимирецького районного суду від 14
травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача Степангородська сільська
рада Володимирецького району
Рівненської області про визнання права
власності на спадкове майно та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
третя особа без самостійних вимог
Степангородська сільська рада
Володимирецького району Рівненської
області про визнання права власності
на нерухоме майно у порядку
спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішення Володимирецького
районного суду від 14 травня 2014 року
первинний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
визнання права власності на спадкове
майно та зустрічний позов ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, третя особа без самостійних
вимог Степангородська сільська рада
Володимирецького району Рівненської
області про визнання права власності
на нерухоме майно у порядку
спадкування за законом задовольнені
частково.

Визнано за ОСОБА_2 до ОСОБА_4 право
власності по 1/2 частині кожному садиби,
що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вважаючи рішення суду незаконним
та необґрунтованим, представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу. В
поданій апеляційній скарзі вказує на
те, що суд прийшов до невірного
висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 частково. До даних
правовідносин суд повинен був
застосувати норми ч.3 ст. 1224 ЦК України.
Заперечуюючи зустрічні позовні вимоги,
ОСОБА_2 вказував на те, що ОСОБА_4
ухилявся від виконання обов»язків
щодо утримання спадкодавця - своєї
матері, яка у зв»язку з похилим віком
потребувала допомоги та опікування, а
отже, він не має права на спадкування
майна після її смерті. Такі доводи
підтверджені свідками, допитаними в
судовому засіданні. Представник
третьої особи - сільський голова
підтвердив, що ОСОБА_4, хоч і прописаний
в с.Степангорд, однак після розлучення
не проживав в селі біля 20-ти років.
Оскаржуване рішення прийняте в період,
коли набрав чинності Закон України
«Про внесення змін до ст.19 Закону
України «Про державну реєєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» щодо особливостей державної
________________________________________________________________________
____________________________________________

Справа №2/556/341/14-ц
Головуючий у 1 інстанції -
Закревський Л.В.

Провадження № 22-ц 787/1428/2014

Доповідач - Ковальчук Н.М.

реєстраціїї прав власності на нерухоме
майно, закінчене будівництвом до 5
серпня 1992 року, і яким визначено, що
державна реєстрація права власності на
такі будинки здійснюється на підставі
виписки з погосподарської книги, за
особою, за якою закріплений особовий
рахунок. Спірний будинок побудований у
1980 році. Суд не дослідив зміну голови
госсподарства та за ким рахується
будинок відповідно до погосподарської
книги. Суд порушив норми
процесуального законодавства,
розглянув справу за участю
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7, який не
має повноважень на передставлення
інтересів ОСОБА_4 в суді і не подав до
суду документів, як того вимагає ст.42
ЦПК України. Покликаючись на неповне
з'ясування обставин справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи,
неправильне застосування норм чинного
законодавства, просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні зустрічного позову, його
позовні вимоги задовольнити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, беручи до уваги
пояснення представника, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про визнання за
спадкоємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право
власності на спадкове майно по 1/2
частині, суд першої інстанції виходив з
того, що спадковий житловий будинок
збудований у 1980 році, на відведеній для
цього земельній ділянці у
відповідності до дозволу органів
місцевого самоврядування і набув
статусу майна з часу завершення
будівництва, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та їх мати
ОСОБА_6 на день смерті останньої були
прописані у спірному будинку, а тому, в
силу вимог ст.ст.1267,1268 ЦК України є
таким,що прийняли спадщину і їх частки
складають по ?.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційного суду.

Судом встановлено: спадкодавець
ОСОБА_6, яка є матір»ю ОСОБА_2, ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується
свідоцтвом про смерть, виданого
Степангородською сільською радою
Володимирецького району 12.06.2009 року.

Померлій належав житловий будинок
по АДРЕСА_1, збудований у 1980 році,
державна реєстрація житлового будинку
не проводилась.

На день смерті ОСОБА_6 в житловому
будинку по АДРЕСА_1, окрім
спадкодавця, були прописані її сини
ОСОБА_2, ОСОБА_4

Вищезазначені докази сторонами
визнані і не оспорюються.

Згідно ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України
частки у спадщині кожного із
спадкоємців за законом є рівними.

Заперечуючи проти зустрічних
позовних вимог, ОСОБА_2 посилався на те,
що ОСОБА_8 в будинку, хоч і прописаний,
однак не проживає в ньому більше 20
років.

З копії паспорта серії НОМЕР_1,
який виданий Володимирецьким РВ УМВС
України в Рівненській області від
14.07.2004 року, вбачається, що
зареєстроване місце проживання ОСОБА_4
є: АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанціїї щодо
відсутності належних та достовірних
доказів про те, що ОСОБА_4 тривалий час
не проживав за адресою по АДРЕСА_1.
Позивач за первинним позовом таких
доказів суду не надав і в судовому
засіданні їх не здобуто.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8
права на спадкування майна після
смерті матері не має з підстав,
зазначених в ч.3 ст. 1224 ЦК України.

Частина 3 ст. 1224 ЦК України
передбачає: не мають право на
спадкування за законом
батьки(усиновлювачі) та повнолітні
діти(усиновлені), а також інші особи,
які ухилялись від виконання обов»язку
щодо утримання спадкодавця, якщо ця
обставина встановлена судом.

По справі відсутні докази того, що
ОСОБА_6 перебувала на утриманні ОСОБА_8,
а останній ухилявся від виконання
обов»язків по її утриманню.

Відповідно до норм процесуального
права обставини цивільних справ
з'ясовуються судом на засадах
змагальності, в межах заявлених вимог і
на підставі наданих сторонами доказів.
Щодо обов'язку доказування і подання
доказів, то кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень. Однак, будь-яких доказів,
які б заслуговували на увагу і
спростовували висновки суду особа, яка
звернулась із апеляційною скаргою,
суду не надала.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
були правильно, всебічно і повно
встановлені обставини справи,
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення підлягає залишенню без змін, як
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу, подану
представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на
рішення Володимирецького районного
суду від 14 травня 2014 відхилити.

Рішення Володимирецького районного
суду від 14 травня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий суддя підпис
Ковальчук Н.М.

Судді : підпис
Григоренко М.П.

підпис
Рожин Ю.М.

Згідно:суддя-доповідач
Ковальчук
Н.М.