Справа № 363/426/14-ц Головуючий у І
інстанції Рудюк О.Д.Провадження №
22-ц/780/3920/14 Доповідач у 2
інстанції МатвієнкоКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

10 липня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів Волохова Л.А.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Вишгородського
районного суду Київської області від 16
квітня 2014 року у справі за позовом
заступника прокурора Київської
області в інтересах держави в особі
Новосілківської сільської ради
Вишгородського району Київської
області до Вишгородської районної
державної адміністрації, ОСОБА_1 про
скасування розпорядження, визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку та
повернення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И
Л А :

В січні 2014 року заступник прокурора
Київської області в інтересах держави
в особі Новосілківської сільської ради
звернувся до суду з позовом, в якому
просив визнати незаконним та скасувати
розпорядження Вишгородської районної
державної адміністрації від 30.01.2010 року
№579 про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення та
передачі у власність земельної ділянки
ОСОБА_1 для ведення особистого
селянського господарства на території
Новосілківської сільської ради;
визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯИ № 451247 від 15.03.2010 року, виданий
на ім'я ОСОБА_1 на земельну ділянку
площею 0,2499 га з цільовим призначенням
для ведення особистого селянського
господарства з кадастровим номером
:35:117:0135, який зареєстровано в
книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за №07;
повернути земельну ділянку у
комунальну власність Новосілківської
сільської ради Вишгородського району
та визнати за Новосілківською
сільською радою право комунальної
власності на спірну земельну ділянку.

Вимоги позивач обґрунтовував тим,
що передача земельної ділянки у
власність ОСОБА_1 відбулась з
порушенням вимог діючого земельного
законодавства, що вбачається з
наступного.

Так, відповідно до ст. 5 Земельного
кодексу України в редакції від 18.12.1990
року сільські і селищні ради народних
депутатів створюють на своїй території
резервний фонд земель за погодженням
місцерозташування з землекористувачем
у розмірі до 15 процентів площі усіх
сільськогосподарських угідь,
включаючи угіддя в межах відповідних
населених пунктів. Резервний фонд
земель перебуває у державній власності
і призначається для подальшого
перерозподілу та використання за
цільовим призначенням.

Згідно з ч.ч. 1, 9, 10 ст. 25 ЗК України
при приватизації земель державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій
земельні ділянки передаються
працівникам цих підприємств, установ
та організацій, працівникам державних
та комунальних закладів освіти,
культури, охорони здоров»я,
розташованих на території відповідної
ради, а також пенсіонерам з їх числа з
визначенням кожному з них земельної
частки (паю).

Органи виконавчої влади або органи
місцевого самоврядування у процесі
приватизації створюють резервний фонд
земель за погодженням його місця
розташування з особами, зазначеними в
частині першій цієї статті у розмірі до
15 відсотків площі усіх
сільськогосподарських угідь, які були
у постійному користуванні і
відповідних підприємств, установ,
організацій.

Згідно довідки управління
Держкомзему у Вишгородському районі №
191 від 29.01.2010 року, викопіювання з
формування меж Новосілківської
сільської ради, земельна ділянка
площею 0,2499 га, передана у власність
ОСОБА_1 для ведення особистого
селянського господарства на території
Новосілківської сільської ради,
відноситься до земель резервного
фонду.

При цьому згідно листа
Новосілківської сільської ради № 267/02-09
відповідач ОСОБА_1 не є членом СВК
"Деснянський", не зайнятий у соціальній
сфері села Новосілки та не проживає на
території Новосілківської сільської
ради.

Відповідно до п. 7 Указу Президента
України "Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям" № 720/95 від 08.08.1995 року
створюваний під час передачі земель у
колективну власність резервний фонд
використовується для передачі у
приватну власність або надання у
користування земельних ділянок
переважно громадянам, зайнятим у
соціальній сфері на селі, а також іншим
особам, яких приймають у члени
сільськогосподарських підприємств або
які переселяються у сільську
місцевість для постійного проживання.

Тобто, земельним законодавством
встановлено, що за рахунок земель
резервного фонду виділяються земельні
ділянки виключному переліку осіб, а
саме громадянам, зайнятим у соціальній
сфері на селі, іншим особам, яких
приймають у члени
сільськогосподарських підприємств,
або які переселяються у сільську
місцевість для постійного проживання.

Оскільки земельну ділянку площею 0,2499
га, яка відноситься до земель
резервного фонду, виділено
відповідачу, який не відноситься до
соціальної сфери життя села Новосілки,
не є членом КСП і навіть не проживає у
цьому населеному пункті, позивач
вважає передачу земельної ділянки у
власність ОСОБА_1 такою, що проведена з
порушенням встановленого для цього
порядку, в зв"язку з чим просив ухвалити
рішення про задоволення його вимог в
повному обсязі.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 16 квітня 2014
року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано
розпорядження Вишгородської районної
державної адміністрації від 30.01.2010 року
№ 579 про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_1 для ведення особистого
селянського господарства на території
Новосілківської сільської ради
Вишгородського району Київської
області та передачу у власність.

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯИ № 451247 від 15.03.2010 року, виданий
на ім'я ОСОБА_1 на земельну ділянку
площею 0,2499 га з цільовим призначенням -
для ведення особистого селянського
господарства з кадастровим номером
:35:117:0135, який зареєстровано в
книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 07.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1 подав на нього апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, а також на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив рішення суду
скасувати та ухвалити по справі нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
що розпорядженням Вишгородської
районної державної адміністрації №579
від 30.01.2010 року (а.с.7) було затверджено
проект землеустрою щодо відведення
ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2499 га
для ведення особистого селянського
господарства на території
Новосілківської сільської ради
Вишгородського району Київської
області та передано її безоплатно у
власність.

На підставі вищевказаного
розпорядження 15.03.2010 року на ім"я ОСОБА_1
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯИ
№451247, зареєстрований у книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №07
(а.с.14).

Відповідно до довідки №191 від 29.01.2010
року, виданої управлінням Держкомзему
у Вишгородському районі, передана у
власність відповідача земельна
ділянка відноситься до земель
резервного фонду (а.с.8).

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з його
обґрунтованості та доведеності в
частині вимог про скасування
розпорядження та визнання недійсним
виданого на його підставі державного
акту, з чим погоджується і колегія
суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов»язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.1 ст.25 ЗК України при
приватизації земель державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій
земельні ділянки передаються
працівникам цих підприємств, установ
та організацій, працівникам державних
та комунальних закладів освіти,
культури, охорони здоров'я,
розташованих на території відповідної
ради, а також пенсіонерам з їх числа з
визначенням кожному з них земельної
частки (паю).

Відповідно до ч.9 ст.25 ЗК України
органи виконавчої влади або органи
місцевого самоврядування у процесі
приватизації створюють резервний фонд
земель за погодженням його місця
розташування з особами, зазначеними в
частині першій цієї статті у розмірі до
15 відсотків площі усіх
сільськогосподарських угідь, які були
у постійному користуванні відповідних
підприємств, установ та організацій.

Згідно ч.10 ст.25 ЗК України резервний
фонд земель перебуває у державній або
комунальній власності і призначається
для подальшого перерозподілу та
використання за цільовим призначенням.

Указом Президента України «Про
порядок паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» №720/95 від 08.08.1995 року
встановлено, що створюваний під час
передачі земель у колективну власність
резервний фонд використовується для
передачі у приватну власність або
надання у користування земельних
ділянок переважно громадянам, зайнятим
у соціальній сфері на селі, а також
іншим особам, яких приймають у члени
сільськогосподарських підприємств або
які переселяються у сільську
місцевість для постійного проживання.

Згідно письмової відповіді
Новосілківського сільського голови
№267/02-09 від 30.08.2013 року на запит
начальника відділу захисту інтересів
громадян та держави у сфері земельних
відносин відповідач ОСОБА_1 не
являється членом СВК «Деснянський», не
зайнятий в соціальній сфері с.
Новосілки та взагалі не проживає на
території Новосілківської сільської
ради (а.с.11).

Крім того, за даними Новосілківської
сільської ради (лист №299/02-09 від 07.10.2013
року) на території сільської ради
мешкають громадяни (колишні члени КСП
«Деснянський», працівники соціальної
сфери), яким рішенням сільської ради не
надавались земельні ділянки у
власність для ведення особистого
селянського господарства (а.с.13).

Згідно п. «г» ч.3 ст.152 ЗК України
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у
разі видання органом виконавчої влади
або органом місцевого самоврядування
акта, яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним у судовому порядку.

Таким чином, враховуючи той факт, що
ОСОБА_1 не був працівником державних та
комунальних закладів, підприємств і
організацій культури, освіти та
охорони здоров»я та пенсіонером з їх
числа на території Новосілківської
сільської ради та не переселяється у
сільську місцевість для постійного
проживання, передача йому у власність
земельної ділянки для особистого
селянського господарства зі складу
земель резервного фонду на території
Новосілківської сільської ради
здійснена з порушенням встановленого
для цього порядку, в зв»язку з чим
законним та обґрунтованим є висновок
суду першої інстанції про наявність
підстав для скасування розпорядження
Вишгородської районної державної
адміністрації від 30.01.2010 року № 579 про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність ОСОБА_1 та визнання недійсним
виданого на його підставі 15.03.2010 року
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ № 451247.

Доводи апеляційної скарги про
пропуск позивачем строків позовної
давності колегія суддів відхиляє за
їхньою необґрунтованістю, оскільки
перевірка, внаслідок якої позивачу
стало відомо про порушення
відповідачами прав Новосілківської
сільської ради, проводилась у 2013 році і
визначений законом трирічний строк
звернення з позовом до суду позивачем
пропущено не було.

Інших доводів, які б спростували
законність та обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга ОСОБА_1 не
містить.

Оскільки судом першої інстанції
повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи, дана належна правова
оцінка доказам, висновки суду
відповідають фактичним обставинам
справи, а ухвалене рішення відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Вишгородського районного
суду Київської області від 16 квітня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :