АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22Ц 796/9262/14
Головуючий у 1 інстанції -Шумейко
Доповідач - Панченко М.М.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2014 року.
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
головуючого -
суддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Оболонського районного суду
м.Києва від 19 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Єврокапітал» про визнання
договору про надання споживчого
кредиту недійсним в частині,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1
звернувся з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Єврокапітал» і просив
винести рішення, яким визнати
недійсним, укладений сторонами
кредитний договір №306 від 23.01.2008 року в
частині пунктів 2.2.3., 4.1., 4.3., за якими
передбачались зміни у витратах
позичальника за формулою, відповідно
до зміни курсу долара, а також
передбачалась оплата позичальником
обслуговування кредиту та плата за
дострокове повне чи часткове погашення
кредиту, що, на думку позивача, в силу
ст.ст.11,18 Закону України «Про захист
прав споживачів» є несправедливими
умовами договору і створює істотний
дисбаланс прав та обов»язків на шкоду
позичальника.

Рішенням Оболонського
районного суду м.Києва від 19 травня 2014
року позовні вимоги по суті визнані
правомірними, однак в задоволенні
позову відмовлено за пропуском строків
позовної давності /а.с.78-82/.

Суд послався на те, що позивачу
про несправедливі умови договору було
відомо з моменту підписання кредитного
договору, тобто, з 23.01.2008 року, однак
позивач звернувся до суду з
простроченням трирічного строку
позовної давності, передбаченого ст.257
ЦК України, що є підставою для відмови у
позові.

В поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову /а.с.88-91/.

Скаржник послався на те, що про
порушення своїх прав він дізнався у
червні 2012 року, коли Банк звернувся до
нього з позовом про погашення
заборгованості за кредитом.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення учасників процесу, вивчивши
матеріали справи та обговоривши
апеляційну скаргу в межах заявлених
доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить відхилити,
а рішення залишити без змін з таких
підстав.

Встановлено, що, відповідно до
угоди від 23.01.2008 року за №306 між
сторонами ТОВ »ФК»Єврокапітал» та
ОСОБА_1 укладено кредитну угоду, згідно
якої Банк надав позивачу споживчий
кредит на придбання автомобіля у
розмірі 30.374 грн.75 коп. на термін до
23.01.2013 року.

Відповідно до п.2.2.3. указаного
кредитного договору оплата відсотків
позичальником передбачена відповідно
до розрахунку на підставі формули в
залежності від курсу гривні до долара
США.

Крім того, у п.4.1. сторонами
передбачено, що достроковим повним
погашенням кредиту вважається
повернення позичальником несплаченої
частини суми кредиту, нарахованих на
дату погашення відсотків та інших
платежів, передбачених цим договором.
Якщо повне дострокове погашення
кредиту здійснюється в дату платежу
згідно з графіком платежів, воно
здійснюється позичальником шляхом
єдиного платежу, який повинен включати
суму щомісячного платежу за поточний
платіжний період, весь непогашений
залишок кредиту та плату за дострокове
погашення, яка встановлюється в
порядку, визначеному в залежності від
курсу гривні до долара США.

Також, відповідно до п.4.3.
кредитного договору сторонами
передбачено, що для здійснення
часткового дострокового погашення
кредиту, позичальник повинен
повідомити кредитора за п»ять робочих
днів до здійснення дострокового
погашення.

При цьому, позичальник повинен
сплатити Банку за дострокове погашення
кредиту плату, яка вираховується за
формулою в залежності від курсу гривні
до долара США.

Указані договірні умови,
передбачені пунктами 2.2.3., 4.1., 4.3. були
передбачені в первісному тексті
договору і без будь-яких зауважень
були підписані сторонами, в тому числі
і позичальником.

Відповідно до ст.627 ЦК України
відповідно до ст.6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахування
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв, ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Між тим, не погоджуючись з
зазначеними договірними умовами, як
несправедливими по відношенню до
нього, як позичальника, позивач ОСОБА_1
у листопаді 2013 року звернувся до суду з
даним позовом.

Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів» до
договорів із споживачами про надання
споживчого кредиту застосовуються
положення цього Закону про
несправедливі умови в договорах,
зокрема положення, згідно з якими,
зокрема: передбачаються зміни в
будь-яких витратах за договором, крім
відсоткової ставки; встановлюються
дискримінаційні стосовно споживача
правила зміни відсоткової ставки.

А, згідно положень ст.18 Закону України
«Про захист прав споживачів»,
(продавець, виконавець, виробник) не
повинен включати у договори із
споживачем умови, які є
несправедливими. Якщо положення
договору визнано несправедливим,
включаючи ціну договору, таке
положення може бути змінене, або
визнане недійсним.

Дійшовши висновку про
несправедливість вище зазначених умов
кредитного договору, і, відповідно,
правомірність вимог позивача, суд
першої інстанції в той же час відмовив
у задоволенні позову, оскільки
позивачем при зверненні до суду за
захистом свого порушеного права
пропущено трирічний строк позовної
давності, передбачений ст.267 ЦК України,
про застосування якого, в суді першої
інстанції, просив відповідач.

Відмовляючи в задоволенні
позову за пропуском строку позовної
давності, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того що,
позивачу про спірні умови договору
було відомо з часу підписання ним цього
договору - 23.01.2008 року, а його доводи в
тій частині, що про порушення своїх
прав йому стало відомо після звернення,
в 2012 року, до нього Банку з позовними
вимогами про погашення кредитної
заборгованості, є безпідставними,
такими, що не ґрунтуються на вимогах
закону.

Оскільки рішення суду першої
інстанції на час його ухвалення
відповідало дійсним обставинам справи
та постановлено з дотриманням вимог
закону, колегія суддів дійшла висновку
про відхилення апеляційної скарги та
залишення без змін рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, а рішення Оболонського
районного суду м.Києва від 19 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді