Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Дербенцевої Т.П., Олійник А.С.,
Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про відшкодування шкоди,
завданої злочином

за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
Яремчанського міського суду
Івано-Франківської області від 24
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 12
березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду із
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
відшкодування шкоди, завданої злочином

Вимоги обґрунтовано тим, що вироком
Коломийського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 29
вересня 2010 року відповідачів визнано
винними у вчиненні злочинів
передбачених ст. ст. 27, 191, 209, 366, 358 КК
України. Вироком встановлено, що
ОСОБА_4, перебуваючи на посаді
керівника Яремчанського відділення № 3
Івано-Франківської філії ЗАТ КБ
«ПриватБанк», протягом грудня 2007 року -
квітня 2008 року, зловживаючи службовим
становищем за попередньою змовою
групою осіб привласнювала кошти банку.
Злочинні дії полягали в оформленні
депозитних договорів на підставі копій
документів, які надавали їй ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 До договорів банківського
вкладу надавалися кредитні картки із
максимально можливим лімітом
кредитних коштів. Після цього фіктивні
депозитні договори розривалися, а
кошти на кредитних картках
привласнювалися відповідачами.
Завдану шкоду було відшкодовано
частково. За кредитними договорами, які
оформлені на ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
завдана шкода не відшкодована та
підлягає стягненню із винних осіб у
розмірі 100 089, 35 грн, із яких: 8 775, 38 грн -
заборгованість за кредитом ОСОБА_9, 1 675,
90 грн - пеня за цим кредитним договором,
а 74 356, 64 грн - упущена вигода за ним; за
кредитними договорами ОСОБА_7 та ОСОБА_8
- 13 179, 55 грн заборгованості за кредитом
й 2 101, 88 грн пеня.

Рішенням Яремчанського міського суду
Івано-Франківської області від
24 грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 12
березня 2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_10,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, із висновками якого
погодився апеляційний суд, правильно
виходив із того, що вироком
Коломийського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 29
вересня 2010 року встановлено факт
відшкодування шкоди перед банком за
привласненими кредитними коштами у
повному обсязі, у тому числі й за
кредитними картками, виданими на ім'я
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

За змістом вироку суду, кошти за
кредитними картками були повернуті у
тому розмірі, у якому їх було знято із
цих рахунків. Заявлені позивачем
вимоги у цивільній справі ґрунтуються
на наслідках порушення позичальником
грошового зобов'язання за кредитними
договорами - стягнення неустойки,
сторонами яких відповідачі у справі не
є. Упущена вигода підлягає
відшкодуванню у разі, якщо позивач мав
би реальну можливість отримати доходи
від видачі кредитів і тільки
неправомірні дії відповідачів стали
єдиною й достатньою причиною, яка
позбавила його можливості отримати
прибуток. Разом з тим, до вчинення
відповідачами злочинних дій кредитні
відносини між ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та банком не існували, тому
позивач не міг розраховувати на
отримання прибутку за виданими цим
особам кредитними картками.

Доводами касаційної скарги
оскаржувані судові рішення не
спростовуються.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Яремчанського міського суду
Івано-Франківської області від
24 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 12
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
Т.П. Дербенцева
А.С.
Олійник
І.К. Парінова