САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.
Справа № 206/2932/14-ц
Провадження № 2/206/828/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"09" липня 2014 р.

Самарський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - Поштаренко
О.В.,

при секретарі - Нор І.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду у м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_3 в
інтересах - ОСОБА_4 треті особи - ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, Самарський районний
відділ ДМУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області, Орган опіки
та піклування Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради, Відділ
реєстрації актів цивільного стану
Самарського району про визнання осіб
такими що втратили право на
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку в
квартирі, -

В С Т А Н О В И В:

У грудня 2013 року ОСОБА_2 (позивач)
звернувся до суду з позовною заявою, з
урахуванням уточнень від 09.07.2014 року
посилаючись на те, що в 1997 році він
отримав житлове приміщення,
розташоване за адресою АДРЕСА_1 та був
зареєстрований з членами своєї сімї,
26.01.1999 року вищезазначена квартира була
приватизована. 19.03.2011 року син позивача
ОСОБА_5 уклав шлюб з громадянкою ОСОБА_3
яка взяла прізвище ОСОБА_3 та 18 серпня
2011 року була зареєстрована за
вищезазначеною адресою, яка потім
родила доньку ОСОБА_4 З грудня 2012 року
шлюбні відносини між ОСОБА_5 та ОСОБА_3
погіршилися та вони почали проживати
окремо від одного, ОСОБА_3 та її донька
ОСОБА_4 проживають у місті Києві,
відповідачка ОСОБА_3 добровільно
виписуватися не хоче. Зазначені
обставини стали причиною звернення
позивача до суду з вимогою визнати
відповідача ОСОБА_3 її доньку ОСОБА_4,
таким, що втратив право користування
квартирою розташованою за адресою
АДРЕСА_1, та зняття з реєстрації..

У судовому засіданні позивач не
з'явився надав заяву в якій просив
розглядати справу за його відсутності,
позовні вимоги підтримав та просив суд
їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся через засоби
масової інформації газету «Вісті
Придніпров'я» від 05.06.2014 року № 42. У
справі є достатньо доказів для її
вирішення, що у сукупності із вказаними
вище обставинами дає судові підстави
для застосування положень ч. 4 ст. 169,
ст.ст. 224, 225 ЦПК України (а.с.37).

Суд, вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача, третіх
осіб та свідків у судовому засіданні,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_2 є
власником квартири розташованої за
адресо. АДРЕСА_1, про що свідчить
свідоцтво про право власності на житло,
видане Дніпропетровським державним
підприємством по перевезенню вантажів
та пасажирів Придніпровської
залізниці від 26 січня 1999 року, згідно
розпорядження від 26 січня 1999 року № 5961,
яке зареєстроване в КП ДМБТІ (а.с.3).

У квартирі також зареєстровані сини
позивача ОСОБА_5, та ОСОБА_6, що
підтверджується довідкою Комунального
підприємства «Житлового господарства
Самарського району» Дніпропетровської
міської ради (а.с82).

З грудня 2012 року відповідач за вказаною
адресою не проживає, про що складений
був акт від 06 червня 2014 року за
підписами мешканців цього будинку,
затвердженими головою Комунального
підприємства «Житлового господарства
Самарського району» Дніпропетровської
міської ради (а.с.90)

Як вбачається з довідки комунального
підприємства «Житлове господарство
Самарського району» Дніпропетровської
міської ради №3189 від 05.11.2013 року, у
квартирі за адресою АДРЕСА_1,
зареєстрована відповідач ОСОБА_3 та її
донька ОСОБА_4 (а.с.75).

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які є сусідами
позивача показали суду, що ОСОБА_3 та її
малолітня донька ОСОБА_4 не проживають
у спірній квартирі з 2012 року,
відповідач за комунальні послуги не
сплачує, однак знаходиться на
реєстраційному обліку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно,
якщо інше прямо не випливає із
закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Право користування чужим майном
передбачено ст. 401 ЦК України
(сервітут). Так згідно ст. 402
ЦК України, сервітут може бути
встановлений договором, законом або
рішенням суду.

Як встановлено ст.41 Конституції
України та ч.1 ст.321 ЦК України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Згідно ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї.

В силу ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

У пункті 39 Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО
СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З
РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ від 07 лютого 2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»,
звертається увага на те, що члени сім'ї
власника житла, які проживають разом із
ним, мають право користування цим
житлом відповідно до закону (особистий
сервітут, частина перша статті 405 ЦК).
Суди повинні мати на увазі, що таким
законом не може бути ЖК УРСР, а
застосуванню підлягають норми,
передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням
зазначеного суди повинні виходити з
того, що стосовно права членів сім'ї
власника житлового приміщення на
користування ним підлягають
застосуванню положення статті 405 ЦК.

Оскільки інше не встановлено законом,
договором чи заповітом, на підставі
яких встановлено сервітут, то
відсутність члена сім'ї понад один рік
без поважних причин є юридичним фактом,
що є підставою для втрати членом сім'ї
права користування житлом.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_3, не
мешкає у вказаній квартирі без
поважних причин з грудня 2012 року, тому
згідно з наведеною вище нормою права
вона втратив право користування нею, що
є підставою для зняття її з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Керуючись ст. 41 Конституції України,
ст. ст. 150 317, 328, 383,391, 405 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 3, 7, 14, 57,
59, 60, 88, 208, 214,215, 224-226 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та її
доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що
втратив право користування квартирою
розташованою за адресою АДРЕСА_1, що є
підставою для зняття їх з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Стягнути з ОСОБА_3 сплачений ними
судовий збір в сумі 351,20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
перегляд заочного рішення.

Суддя
О.В. Поштаренко