Справа № 307/1573/14-ц
Провадження № 2/307/885/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд
Закарпатської області в особі
головуючого судді Бобрушко В.І., при
секретарі Баник А.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду міста Тячів цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Тячівської міської
ради про визнання права власності на
нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною
заявою до Тячівської міської ради про
визнання права власності на нерухоме
майно. В позовній заяві зазначила, що
нотаріально посвідченим договором
міни від 15.12.1978 року за реєстровим №4627,
укладеним між ОСОБА_2 та подружжям
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, стверджується, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набули право
власності в рівних долях (по ? частині)
на житловий будинок АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 -
на житловий будинок АДРЕСА_2. Починаючи
з 1983 року, за попередньою домовленістю
з подружжям ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1
стала проживати її родина, а саме: її
брат ОСОБА_5 та її мати ОСОБА_6, а також
вона ОСОБА_1. З яких правових підстав
вони стали проживати в будинку їй не
відомо. Факт її перебування в родинних
відносинах з ОСОБА_6, а саме, що вона є її
матір'ю, стверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1, повторно
виданим 26.03.2014 року відділом РАЦСу
адміністрації м. Соликамська,
Пермського краю, РФ. Свідоцтвом про
смерть серії НОМЕР_2 від 01.03.2007 року
стверджується, що її мати ОСОБА_6
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що в
книзі реєстрації смертей зроблено
відповідний актовий запис №28.
Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від
11.02.2013 року стверджується, що її брат -
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що в
книзі реєстрації смертей зроблено
відповідний актовий запис №20. Після їх
смерті вона залишилась проживати у
вищезгаданому будинку, однак
правовстановлюючих документів, яким б
стверджувався факт належності
згаданого дворогосподарства на праві
власності її родині, з невідомих їй
підстав, не має, у зв'язку з чим вона
вимушена звернутися до суду з даним
позовом. Факт її безперервного
проживання в даному будинку з 1983 року
також стверджується довідкою
виконавчого комітету Тячівської
міської ради від 30.12.2013 року за №4775, в
якій зазначено, що її мати ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року і брат ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, постійно
до дня своєї смерті, проживали за
адресою АДРЕСА_1, технічним паспортом
на житловий будинок та показаннями
свідків.

Просить суд на підставі ст.344 ЦК України
визнати за нею право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 за
набувальною давністю.

Позивачка та її представник - ОСОБА_7 в
судовому засіданні позов підтримали
посилаючись на викладені в позовній
заяві обставини. Позивачка додатково
пояснила, що вона разом з матір'ю ОСОБА_6
та братом ОСОБА_5 приїхали в 1983 році в м.
Тячів і в цьому ж році купили на вул.
Лазівській будинок, де всі разом
проживали. Вона влаштувалася на роботу
і отримала квартиру в 1992 році, після
чого переїхала туди проживати, а мати з
братом залишились проживати в АДРЕСА_1.
В кого вони купили будинок, не пам'ятає,
оскільки попередні власники відразу
виїхали в Росію. При купівлі будинку
оформляли договір, але документи
зникли і вона не може їх знайти. В 2007
році померла мати, а в 2013 році помер і її
брат. В них були проблеми з
електроенергією, їм поставили новий
лічильник і всі документи по
електроенергії оформили на матір.
Зазначила, що будинок дійсно належав її
сім'ї, там зараз ніхто не проживає,
будинок маленький складається з двох
кімнат та коридору. Брат одруженим не
був, Просить позов задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_7 в
судовому засіданні пояснив, що доводи,
які наведені в позовній заяві,
стверджують факт відкритого,
добросовісного володіння позивачкою
та її близькими родичами, тобто матір'ю
та братом, будинком, в якому вона, а
також члени її сім'ї проживали тривалий
час. Факт перебування у родинних
відносинах ОСОБА_1 і ОСОБА_6
стверджується свідоцтвом про
народження та свідоцтвом про укладення
шлюбу, згідно якого її прізвище ОСОБА_1
було змінено на ОСОБА_1. Крім того,
свідоцтвом про смерть стверджується,
що її мати померла в 2007 році, а рідний
брат - у 2013 році. Позивачка в даному
будинку проживала, а також здійснювала
догляд за братом. Позивачка з рідним
братом та матір'ю стали проживати в
будинку з 1983 року. Просить позов
задовольнити.

Представник відповідача Тячівської
міської ради в судове засідання не
з'явився повторно, хоч про час та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169
ЦПК України розглянув справу у його
відсутності на підставі наявних у
справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд
дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно договору міни від 15.12.1978 року,
посвідченого та зареєстрованого
державним нотаріусом Тячівської
державної нотаріальної контори в
реєстрі за №4627, ОСОБА_2 обмінялись з
подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житловими
будинками з надвірними спорудами, які
знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 (а.с.5).

Реєстраційним посвідченням Хустського
міжміського бюро технічної
інвентаризації від 28 грудня 1978 року
стверджено, що будинок в АДРЕСА_1
зареєстрований за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по ?
частині, про що записано в реєстрову
книгу №5 за реєстром №1592 (а.с.29).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилася позивачка
ОСОБА_1, і її матір»ю значиться ОСОБА_6,
що стверджується свідоцтвом про її
народження та паспортом громадянина
України (а.с.6,12).

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2 від 01.03.2007 року ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_3 від 09.02.2007 року ОСОБА_5
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.8).

Згідно довідки виконкому Тячівської
міської ради від 30.12.2013 року за №4775
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 постійно, до дня своєї
смерті проживали в АДРЕСА_1 (а.с.9).

Згідно технічного паспорту від 13.01.2014
року на одноквартирний (садибний)
житловий будинок в АДРЕСА_1, його
інвентаризаційна вартість становить
10186 гривень (а.с.10-11).

Відповідно до довідки виконкому
Тячівської міської ради №1739 від 17.06.2014
року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою
АДРЕСА_3. За адресою в АДРЕСА_1 проживав
до смерті її рідний брат ОСОБА_5,
померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 року, якому вона
постійно допомагала у веденні та
утриманні будинку (а.с.25).

Згідно довідки виконкому Тячівської
міської ради №533 від 05.02.2014 року в
користуванні ОСОБА_6 та ОСОБА_5
знаходилася земельна ділянка площею 0,06
га. під будівництво в АДРЕСА_1 (а.с.27).

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
ствердила, що вона проживала та
проживає по АДРЕСА_5 поряд з будинком, в
якому з 1983 року проживала сім'я ОСОБА_1,
а саме позивачка, її мати та рідний
брат. Потім позивачка отримала
квартиру по АДРЕСА_3 і перейшла туди
проживати. Як померла мати, позивачка
допомагала брату, вела догляд за
будинком. Кому належав будинок до сім'ї
ОСОБА_1 їй не відомо.

Згідно ст. 344 ч. 1 ЦК України особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що
особа, яка заявляє про давність
володіння, може приєднати до часу свого
володіння увесь час, протягом якого цим
майном володіла особа, чиїм
спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Водночас відповідно до п. 8 Прикінцевих
та перехідних положень ЦК України, який
набрав чинності з 1 січня 2004 року,
правила ст. 344 цього Кодексу про
набувальну давність поширюються також
на випадки, коли володіння майном
почалось за три роки до набрання
чинності цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні
будинком в АДРЕСА_1 з 1983 року фактично,
безперервно і добросовісно володіли
позивачка ОСОБА_1 та її вже померлі мати
ОСОБА_6 та брат ОСОБА_5, що стверджується
довідками виконкому Тячівської
міської ради та даними в суді
показаннями свідка ОСОБА_8

Таким чином, оцінивши в сукупності
наведені по справі докази, які
достовірно вказують на
добросовісність заволодіння вказаним
нерухомим майном з боку позивачки та її
вже померлими матір»ю ОСОБА_6 та братом
ОСОБА_5 і відкрите безперервне
володіння ним упродовж понад 10 років,
суд вважає, що позовні вимоги слід
задовольнити.

Судові витрати в частині сплати
судового збору слід покласти на
позивачку.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 169, 209, 213 - 215, ЦПК
України, ст.ст.11, 16, 344 ЦК України, суд,-

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок, що розташований в
АДРЕСА_1, Тячівського району,
Закарпатської області, України, в цілій
частині.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий :

В.І.Бобрушко

Чангар Т.А.