АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №674/453/14-ц
Провадження №22-ц/792/1537/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі:
головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В.,
Юзюка О.М.,

при
секретарі Шевчук Ю.Г.,

з участю позивачки
ОСОБА_1,

її представника
ОСОБА_2,

представника відповідача
Антала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
державного підприємства «Дунаєвецький
комбінат хлібопродуктів» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Дунаєвецького районного суду
Хмельницької області від 4 червня 2014
року,

встановила:

У квітні 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
державного підприємства «Дунаєвецький
комбінат хлібопродуктів (далі - ДП
«Дунаєвецький КХП») про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 зазначила, що з 3 липня 2013
року вона працювала підсобним
робітником у механічній майстерні ДП
«Дунаєвецький КХП» за трудовим
договором № ВК 97, укладеним сторонами
на строк з 3 липня 2013 року до 26 грудня 2013
року. В грудні 2013 року з позивачкою
стався нещасний випадок на
виробництві, внаслідок чого вона
отримала травму ока і тривалий час
лікувалася. Наказом № 50 від 4 лютого 2014
року позивачку звільнено з роботи на
підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України за
закінченням строку трудового договору.
Вказане звільнення є незаконним,
оскільки воно було проведено
відповідачем у період її тимчасової
непрацездатності, чим позивачці
завдано душевних страждань.

У зв'язку з цим, ОСОБА_1 просила суд
поновити її на посаді підсобного
робітника механічної майстерні ДП
«Дунаєвецький КХП», стягнути з
відповідача на свою користь 6995 грн. 45
коп. середнього заробітку за весь час
вимушеного прогулу та 3000 грн. моральної
шкоди.

Рішенням Дунаєвецького районного
суду Хмельницької області від 4 червня
2014 року в позові відмовлено.

Суд керувався тим, що звільнення
ОСОБА_1 проведено з дотриманням вимог
законодавства про працю, тому відсутні
підстави для поновлення її на роботі,
стягнення з ДП «Дунаєвецький КХП» на
користь позивачки середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, та
порушення судом норм матеріального
права.

Заперечуючи проти апеляційної
скарги, представник ДП «Дунаєвецький
КХП» Антал В.І. зазначив, що рішення
суду є законним та обґрунтованим, а
тому відсутні підстави для його
скасування.

Заслухавши учасників процесу та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Встановлено, що з 3 липня 2013 року
ОСОБА_1 працювала підсобним робітником
у механічній майстерні ДП
«Дунаєвецький КХП» за трудовим
договором № ВК 97, укладеним сторонами
на строк з 3 липня 2013 року до 26 грудня 2013
року.

10 грудня 2013 року з позивачкою
стався нещасний випадок на
виробництві, внаслідок чого вона
отримала травму ока і тривалий час
лікувалася. 4 лютого 2014 року ОСОБА_1
вийшла на роботу.

Наказом № 50 від 4 лютого 2014 року,
до якого внесено зміни наказом № 114 від
12 травня 2014 року, ОСОБА_1 звільнено з
роботи з 26 грудня 2013 року на підставі п.
2 ст. 36 КЗпП України за закінченням
строку трудового договору.

Зазначені обставини визнані
сторонами, а також підтверджуються
наявними у справі письмовими доказами
та показаннями допитаних у суді
свідків.

Згідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України
трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Статтею 23 КЗпП України
встановлено, що трудовий договір може
бути: 1) безстроковим, що
укладається на невизначений строк; 2) на
визначений строк, встановлений за
погодженням сторін; 3) таким, що
укладається на час виконання певної
роботи. Строковий трудовий договір
укладається у випадках, коли трудові
відносини не можуть бути встановлені
на невизначений строк з урахуванням
характеру наступної роботи, або умов її
виконання, або інтересів працівника та
в інших випадках, передбачених
законодавчими актами.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України
трудовий договір припиняється у
зв'язку із закінчення строку (пункти 2 і
3 статті 23), крім випадків, коли трудові
відносини фактично тривають і жодна з
сторін не поставила вимогу про їх
припинення.

Якщо після закінчення строку
трудового договору (пункти 2 і 3 статті
23) трудові відносини фактично тривають
і жодна із сторін не вимагає їх
припинення, дія цього договору
вважається продовженою на
невизначений строк (ч. 1 ст. 39-1 КЗпП
України).

Як передбачено ч. 3 ст. 40 КЗпП
України, не допускається звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності (крім
звільнення за пунктом 5 цієї статті), а
також у період перебування працівника
у відпустці. Це правило не поширюється
на випадок повної ліквідації
підприємства, установи, організації.

Досліджені у справі докази
вказують на те, що між сторонами був
укладений строковий трудовий договір,
який припинений у зв'язку із
закінченням його строку.

Дотримуючись гарантій прав
працівника, передбачених чинним
трудовим законодавством, у тому числі
права позивачки на одержання допомоги
по соціальному страхуванню, й у зв'язку
з розслідуванням нещасного випадку на
виробництві, що стався з останньою,
відповідач видав наказ про звільнення
ОСОБА_1 після відновлення її
працездатності та повернення
позивачки на роботу.

Ця обставина вказує на те, що ДП
«Дунаєвецький КХП» не мало наміру
продовжувати трудові відносини з
ОСОБА_1

Твердження позивачки про те, що
трудовий договір сторін вважається
продовженим на невизначений строк не
відповідає фактичним обставинам
справи та нормам чинного
законодавства.

Щодо посилання ОСОБА_1 на її
звільнення з роботи в період
тимчасової непрацездатності, то ч. 3 ст.
40 КЗпП України встановлює таку
заборону лише у випадках звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу, тобто з
підстав, передбачених ст.ст. 40, 41 КЗпП
України (п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України), а
позивачку звільнено за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП
України.

За таких обставин суд першої
інстанції правомірно виходив з того, що
звільнення ОСОБА_1 проведено з
дотриманням вимог законодавства про
працю. У зв'язку з цим, відсутні
підстави для присудження останній з
відповідача середнього заробітку за
час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди (ст.ст.
235, 237-1 КЗпП України).

Доводи апеляційної скарги не
спростовують даних висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно
і всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Дунаєвецького районного
суду Хмельницької області від 4 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції -
Артемчук В.М.

Доповідач - Ярмолюк О.І.
Категорія 54