АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5194/14
Головуючий 1 інстанції Єрмоленко В.Б.
Справа № 639/3979/14-ц
Доповідач - Трішкова І.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 липня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Трішкової І.Ю.,

суддів:
Котелевець А.В., Кірсанової Л.І.,

при секретарі
- Гребенщиковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Державного
підприємства «Харківський
приладобудівний завод ім. Т.Г.
Шевченко» на рішення Жовтневого
районного суду м. Харкова від 19 червня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства «Харківський
приладобудівний завод ім. Т.Г.
Шевченко» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ДП
«Харківський приладобудівний завод ім.
Т.Г. Шевченко» (далі ДП «ХПЗ ім. Т.Г.
Шевченка») про стягнення
заборгованості по заробітній платі у
розмірі 14075 грн.44 коп. та середнього
заробітку за час затримки остаточного
розрахунку в сумі 43160 грн. 70 коп.

В подальшому позивач зменшив розмір
своїх вимог та просив стягнути
заборгованість у розмірі 17 грн.,
оскільки решта частина стягнута за
судовим наказом № 2-Н-435/2011 p., виданим
Жовтневим районним судом м. Харкова
25.03.2011 p., середній заробіток за час
затримки розрахунку станом на 19.06.2014 р. -
30949 грн. 38 коп.

Представник відповідача ДП «ХПЗ ім. Т.Г.
Шевченка» - позовні вимоги визнала
частково та не заперечувала проти
виплати заборгованості по заробітній
платі, а також середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільнені
в розмірі 9365 грн. 52 коп., з урахуванням
утримань та графіку роботи
підприємства .

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 19 червня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ДП «Харківський
приладобудівний завод ім. Т.Г.Шевченко»
на користь ОСОБА_1 заборгованість по
заробітній платі -17 грн., середній
заробіток за час затримки остаточного
розрахунку - 30949 грн. 38 коп., а всього -30966
грн. 38 коп., а на користь держави
судовий збір в сумі 309 грн. 49 коп.

В апеляційній скарзі поставлено
питання про скасування рішення в
частині стягнення з апелянта
середнього заробітку за час затримки
остаточного розрахунку в сумі 30949 грн. 38
коп. та ухвалення в цій частині нового,
яким задовольнити вимоги в сумі 9365,52
грн., посилаючись на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи.

Судова колегія вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Судом повно та всебічно досліджені
надані докази, дана їм належна оцінка,
правильно встановлений характер
правовідносин між сторонами та закон
їх регулюючий, і на підставі
дослідженого ухвалене рішення, яке
відповідає вимогам ст.ст.10,11,60,212,214,215
ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах
з ДП «ХПЗ ім.Т.Г.Шевченка» з 14.05.1968 р. та
звільнений 14.09.2012 р. за згодою сторін за
п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Як вбачається з наданої відповідачем
довідки, заборгованість підприємства
по заробітній платі на день звільнення
позивача складає 14075 грн. 44 коп. При
цьому, заборгованість за березень-
грудень 2010 р. в сумі 8755 грн. стягнута з
відповідача судовим наказом, виданим
Жовтневим районним судом м.Харкова
18.04.2014 р. Решта заборгованості за січень
- березень, червень - липень 2011 року у
розмірі 5303,44 грн. стягнута на підставі
посвідчення КТС № 340 від 13.12.2011.
Заробітна плата , що залишилася
невиплаченою ОСОБА_1 у розмірі 17 грн.
підлягає примусовому стягненню. Сума
заборгованості сторонами не
оспорюється.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що
в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Абз.2 п.8 Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок)
передбачено, що після визначення
середньоденної заробітної плати як
розрахункової величини для
нарахування виплат працівнику,
здійснюються нарахування загальної
суми середнього заробітку, яка
обчисляється шляхом множення
середньоденної заробітної плати на
середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді.

Абз.З п.8 Порядку встановлено, що
середньомісячне число робочих днів
розраховується діленням на 2 сумарного
числа робочих днів за останні два
календарних місяця згідно з графіком
роботи підприємства, установи,
організації, встановленим з
дотриманням вимог законодавства.

Доводи апеляційної скарги щодо
визначення розміру середнього
заробітку за час затримки остаточного
розрахунку при звільнені з урахуванням
графіку роботи підприємства, судова
колегія вважає необгрунтованими, тому
як графік роботи з 01.10.2012 р. встановлено
наказами по підприємству після
звільнення позивача з роботи, а дія
наказів підприємства на звільненого
працівника не поширюється.

В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24.12.1999 року №13 «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
роз'яснено, що установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Представник заводу не довів
відсутності вини підприємства у
затримці розрахунку при звільненні, а
тому суд правильно застосував
положення ст.117 КЗпП і стягнув середній
заробіток за весь час затримки
розрахунку по день постановлення
рішення суду.

Доводи про пропуск строку звернення до
суду також не знайшли свого
підтвердження, оскільки перебіг даного
строку починається тільки після
проведення остаточного розрахунку з
працівником незалежно від тривалості
затримки розрахунку. Розрахунок з
позивачем не проведений і на цей час.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду. Підстав
для скасування чи зміни рішення не має.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308,314,319 ЦПК
України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Харківський
приладобудівний завод ім. Т.Г.
Шевченко» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 19 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала судової колегії набирає
чинності негайно, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий:

Судді: