АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

03 липня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Чобіток
А.О., Ящук Т.І.

при секретарі -
Бабіч К.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Банк
Таврика», третя особа: Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 06 травня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

позивач у жовтні 2013 р. звернулась до
суду з позовом, в якому просила (з
урахуванням уточнень): визнати дії ПАТ
«Банк «Таврика» в частині не
проведення процедури погашення
сертифікату на пред'явника В №001394
незаконними, визнати дії Пат «Банк
«Таврика» в частині відмови позивачу у
поверненні суми вкладу незаконними,
визнати недійсним та таким, що
укладений під впливом обману договір
банківського вкладу від 12.03.2012 р.,
визнати строком договором
банківського рахунку, як укладеного
12.03.2012 р. між позивачем та ПАТ «Банк
«Таврика» Договір банківського вкладу
«Ощадний плюс», визнати рішення
уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію ПАТ «Банк «Таврика»
Соловйової Н.А. щодо не включення
позивача до списку вкладників, які
мають право на відшкодування коштів за
вкладами нечинним, поновити строк на
внесення відповідних змін стосовно
включення позивача до списку
вкладників, які мають право на
відшкодування коштів за вкладами,
зобов'язати уповноважену особу Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
(далі - ФГВФО) на ліквідацію ПАТ «Банк
«Таврика» Соловйову Н.А. внести
відповідні зміни стосовно включення
позивача до списку вкладників, які
мають право на відшкодування коштів за
вкладами, зобов'язати уповноважену
особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк
«Таврика» передати до Фонду
гарантування список з включенням
позивача як вкладника ПАТ «Банк
«Таврика», який має право на
відшкодування коштів за вкладом,
визнати недійсною заяву позивача про
включення її до реєстру кредиторів ПАТ
«Банк «Таврика» та зобов'язати
уповноважену особу внести зміни до
реєстру вимог кредиторів.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 травня 2014 року в
задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивач подала апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
вимог, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин по справі.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

При зверненні до суду позивач
посилалася на те, що вона 12.03.2012 р.
уклала з ПАТ «Банк «Таврика» договір
банківського вкладу «Ощадний плюс» з
видачею купонного ощадного
(депозитного) сертифікату на
пред'явника В №001394. 17.12.2012 р. вона
звернулась до банку з приводу
погашення сертифікату, однак їй було
відмовлено з посиланням на проведення
перевірки та зупинення окремих видів
операцій, після чого 21.12.2012 р. було
запроваджено строком на 3 місяці - до
20.03.2013 р. тимчасову адміністрацію.
Позивач вважає, що запровадження
тимчасової адміністрації не є
перешкодою для виконання банком своїх
зобов'язань. При цьому позивач
дізналась про те, що на укладений
договір не поширюється дія Закону «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб». Позивач вважає, що при укладенні
вказаного договору банком їй як
споживачу не було повідомлено належну
інформацію щодо виду банківського
вкладу, а тому він є недійсним, як
укладений під впливом обману щодо
обставин, які мають істотне значення
відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України.
Дізнавшись про цю обставину, вона була
змушена на вкрай невигідних для себе
умовах, щоб не втратити останню надію
на отримання коштів, написати заяву на
ім'я уповноваженої особи ФГВФО про
включення її до реєстру кредиторів ПАТ
«Банк «Таврика», а тому ця заява також
є недійсною.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м.Києва від 14.04.2014 р. провадження
по справі в частині вимог до
уповноваженої особи ФГВФО щодо не
включення позивача до списку
вкладників, поновлення строку на
внесення відповідних змін до списку
вкладників, зобов'язання
уповноваженої особи ФГВФО внести зміни
до списку вкладників, зобов'язання
уповноваженої особи ФГВФО передати
список до ФГВФО, визнання недійсною
письмової заяви позивача про включення
до реєстру кредиторів було закрито.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 травня 2014 року в
задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги про визнання договору
банківського вкладу недійсним, як
укладеного під впливом обману є
недоведеними, а дії відповідача
відповідали вимогам закону.

Такий висновок суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим та
відповідає встановленим по справі
обставинам.

Суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права
та послався на положення Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб», ст. 16, 230, 525, 611,
1065 ЦК України.

В апеляційній скарзі позивач зазначає
лише про те, що судом першої інстанції
не викладено в мотивувальній частині
рішення висновок суду про те, які
правовідносини виникли між сторонами
та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.
Однак, ці доводи є необґрунтованими,
оскільки всі надані позивачем докази
були прийняті судом, а обставини, якими
позивач обґрунтовував свої вимоги,
були досліджені судом та отримали
належну правову оцінку. В поясненнях до
апеляційної скарги представник
позивача - ОСОБА_3 навів ті ж самі
обставини та норми закону, які були
вказані в позовній заяві.

Зокрема, суд першої інстанції
встановив, що дії відповідача
відповідали вимогам Закону України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб», оскільки на договір
банківського вкладу, який був
укладений між сторонами 12.03.2012 р. не
поширюється дія вказаного закону щодо
відшкодування коштів за вкладом. В
зв'язку з процедурою ліквідації банку,
ОСОБА_1 було визнано кредитором та
включено до 7 черги реєстру
акцептованих вимог кредиторів. Факт
умисного введення позивача в оману
при укладенні договору банківського
вкладу не знайшов свого підтвердження.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 26 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» фонд не
відшкодовує кошти за вкладом,
підтвердженим ощадним (депозитним)
сертифікатом на пред'явника. Саме такий
договір було укладено між сторонами,
про що зазначено в його назві (а/с 27, 29)
та видано сертифікат позивачу (а/с30).

Таким чином, судом першої інстанції
було повно та всебічно встановлено
обставини справи, перевірено їх
доказами, правильно застосовано норми
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
висновків суду не спростовують, а тому
рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 06 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8424/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Юзькова О.Л.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.