АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
25 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів:
Усика Г.І., Саліхова В.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Солом'янського районного суду м. Києва
від 18 квітня 2014 року у цивільній справі
за поданням старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у м. Києві
Бердар М.М. про обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_1 без вилучення
паспортного документа,
У квітні 2014 старший державний
виконавець Відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у м. Києві
Бердар М.М. звернувся з вищезазначеним
В обґрунтування подання посилався на
те, що на виконанні у Відділі державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у м. Києві
знаходиться виконавче провадження по
виконавчому листу №1-3 від 10.03.2010 року,
виданому Бориспільським міськрайонним
судом Київської області, про стягнення
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в
розмірі 9 760, 28 грн. Не виконання ОСОБА_1
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду, є підставою для
обмеження його у праві виїзду за межі
України.

Ухвалою Солом'янського районного
суду м. Києва від 18 квітня 2014 року
подання задоволено.

Обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду
за межі України, без вилучення
паспортного документу, до виконання
ним виконавчого провадження №42660845 з
примусового виконання виконавчого
листа №1-3/2009 від 10.03.2010 року, виданого
Бориспільським міськрайонним судом
Київської області, про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в
розмірі 9 760, 28 грн.

Не погодившись із постановленою
ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій посилається на
неправильне застосування судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права, просив скасувати
ухвалу суду першої інстанціїта
постановити нову, якою відмовити у
задоволенні подання державного
виконавця. Зазначає, що відсутні
підстави для застосування такого
обмеження як обмеження у праві виїзду
за межі України. ВДВС не надано
будь-яких доказів ухилення його як
боржника від виконання зобов'язань
перед ОСОБА_3.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції
підтримав апеляційну скаргу з
наведених в ній підстав.

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/8283/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Оксюта Т.Г.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

В судове засідання старший державний
виконавець ВДВС Солом'янського РУЮ у м.
Києві Бердар М.М. не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, у зв'язку з чим колегія
суддів вважала за можливе розглядати
справу у його відсутності відповідно
до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в суд
апеляційної інстанції, з'ясувавши
обставини справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваної ухвали, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконанні у Відділі державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління у м. Києві
знаходиться виконавче провадження по
виконавчому листу №1-3 від 10.03.2010 року,
виданого Бориспільським міськрайонним
судом Київської області, про стягнення
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в
розмірі 9 760, 28 грн., виданого на
виконання відповідного рішення
(а.с.13-14).

27.03.2014 року старшим державним
виконавцем Відділу Державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у м. Києві
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з виконання
виконавчого листа від 10.03.2010р., виданого
Бориспільським міськрайонним судом
Київської області.

Задовольняючи подання державного
виконавця суд першої інстанції виходив
з того, що подання державного виконавця
є обґрунтованим та є підстави для його
задоволення.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань , покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Положенням статті 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в'їзд в
Україну громадян України» встановлено,
що громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
або громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у випадках, якщо діють неврегульовані
аліменти, договірні чи інші невиконані
зобов'язання - до виконання зобов'язань
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
порядках, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, або він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням, -
до виконання зобов'язань.

Отже, приписи вищезазначених норм
вказують на те, що наявність в особи
невиконаних зобов'язань, покладених на
неї судовим рішенням, є підставою для
обмеження її у праві виїзду за межі
України.

Відповідно до статті 124 Конституції
України, судові рішення ухвалюються
судами України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону, підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження». Зокрема,
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень неупереджено, своєчасно, повно
вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11).

Розглядаючи подання державного
виконавця суд першої інстанції
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює і у відповідності з вимогами
закону дійшов правильного висновку про
задоволення подання.

Доказів на підтвердження виконання
судового рішення апелянтом суду не
надано.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують наведеного та зроблених в
оскаржуваній ухвалі висновків, в
зв'язку з чим колегія суддів відхиляє
апеляційну скаргу і залишає без змін
ухвалу суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала
Солом'янського районного суду м. Києва
від 18 квітня 2014 року про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України постановлена з додержанням
вимог закону і підстав для її
скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м.
Києва від 18 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
Г.І. Усик

В.В. Саліхов