У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
Фаловської І.М., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про розірвання договору
найму (оренди) житла та виселення, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 16 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася
до суду із указаним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що
відповідачі проживають в належному їй
будинку АДРЕСА_1 та не платять орендну
плату, а також враховуючи те, що цей
будинок потрібен їй для особистого
проживання, просила розірвати договір
найму (оренди) вказаного житлового
будинку, який укладений між сторонами
по справі, виселити відповідачів з
указаного будинку без надання іншого
житла та зняти їх з реєстрації за
вказаною адресою.

Рішенням Приморського районного суду
Запорізької області від 19 лютого
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 16 квітня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов ОСОБА_4 задоволено частково,
розірвано договір найму (оренди)
житлового будинку АДРЕСА_1, укладений
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і ОСОБА_6, виселено
відповідачів з указаного житлового
будинку без надання іншого житла. В
іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення апеляційного суду
Запорізької області від 16 квітня 2014
року, рішення суду першої інстанції
залишити в силі, посилаючись на
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 16 квітня 2014 року, оскільки
судове рішення законне та
обґрунтоване.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
ухвалюючи нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог, правильно
застосувавши положення ЖК УРСР та
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», виходив з того,
що відповідачі на вимогу позивача
відмовляються в добровільному порядку
виселитися зі спірного будинку, чим
порушують права власника житлового
будинку на використання житла для
власного проживання.

Відмовляючи у
задоволенні позовних вимог про зняття
відповідачів з реєстраційного обліку
за вказаною адресою, апеляційний суд
правильно виходив з того, що вирішення
питання щодо зняття осіб з реєстрації
не входить до компетенції суду, а
провадиться відповідним органом на
підставі рішення суду про виселення.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, а відповідно
до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом апеляційної інстанції норм
процессуального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 16 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С.
Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська