АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4822/14
Справа № 627/1323/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Даниленка В.М.,
Тичкової О.Ю.

при секретарі - Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу

за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Краснокутського
районного суду Харківської області від
21 травня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до
Краснокутської селищної ради, ОСОБА_2
про визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
та за зустрічною позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення
факту спільного проживання зі
спадкоємцем та факту прийняття
спадщини , -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася
до суду з вказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати
ОСОБА_5 Після її смерті відкрилася
спадщина за заповітом, відповідно до
якого все належне їй майно мати
заповідала в рівних частинах позивачу
та ОСОБА_2

В подальшому ОСОБА_2 переїхав
мешкати в будинок матері, а вона
відмовилася від своєї частки в
спадщині на його користь. Проте, згодом
дізналася, що ОСОБА_2 спадковим майном
користується, не отримавши свідоцтво
про право на спадщину. На даний час
спадщина ні ким з спадкоємців не
прийнята .

У зв'язку з цим позивачка прохала
суд визначити їй додатковий строк для
подання заяви до Краснокутської
державної нотаріальної контори про
прийняття спадщини після смерті матері
ОСОБА_5

В січні 2014 року до суду звернувся
ОСОБА_2 з зустрічною позовною заявою до
ОСОБА_4 про встановлення факту
спільного проживання зі спадкодавцем.
В позові ОСОБА_2 вказав, що у 1991 році
переїхав до смт. Краснокутськ на
постійне проживання. Проживав він
постійно в будинку матері, доглядав за
нею. Після смерті матері, ОСОБА_4
відмовилася від прийняття спадщини та
він сплатив їй половину вартості
спадкового майна. На час відкриття
спадщини він постійно проживав з
матір'ю, а тому вважається таким, що
прийняв спадщину.

Прохав у позові ОСОБА_4 відмовити,
зустрічний позов задовольнити
установити факт його спільного
проживання зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини та визнати факт
прийняття ним спадщини.

Рішенням Краснокутського
районного суду Харківської області від
21 травня 2014 року в позові ОСОБА_4 до
Краснокутської селищної ради, ОСОБА_2
про визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини -
відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про встановлення факту
спільного проживання зі спадкодавцем
та факт прийняття спадщини - задоволено
частково.

Встановлено факт постійного
проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем
ОСОБА_5 на час відкриття спадщини.

В іншій частині зустрічного
позову ОСОБА_2- відмовлено.

Не погодившись частково з вказаним
рішенням ОСОБА_2, в особі свого
представника - ОСОБА_3 звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просив
скасувати мотивувальну частину
рішення щодо встановлення юридичного
факту спільного проживання позивачки
ОСОБА_4 зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, з посиланням на те,
що встановивши вказаний факт суд
першої інстанції вийшов за межі
розгляду справи, чим порушив положення
ст. ст. 10 та 11 ЦПК України.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення районного
суду у відповідності до ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 212 ЦПК України суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність та взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в я кому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства й
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності та
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Результати проведеної судом оцінки
доказів згідно з ч. 4 ст. 212 та п.3 ч. 1 ст. 215
повинні бути відображені у
мотивувальній частині рішення, яке
ухвалюється у справі. При цьому у
рішенні повинні бути наведені мотиви і
доводи, за якими одні докази прийняті в
обґрунтування висновків суду, а іншим
відмовлено у прийнятті. Якщо суд,
оцінивши докази, встановить, що ті чи
інші надані матеріали, показання
свідків, інші фактичні данні не
підтверджують обставини, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог та заперечень, він
зобов'язаний у своєму рішенні
переконливо мотивувати свій висновок
про це.

В даному ж випадку рішення суду першої
інстанції, ухвалене по справі, не
відповідає цим вимогам процесуального
закону.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що
він дійсно на час смерті матері мешкав
разом з нею і вважається таким, що
прийняв спадщину.

Однак, вказавши в мотивувальній
частині, що ОСОБА_4 прийняла спадщину,
оскільки сумісно проживала зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, та є такою, що автоматично
прийняла спадщину та не пропустила
строк, суд першої інстанції вийшов за
межі позовних вимог ОСОБА_4, а також
порушив вимоги ст.209, 212,213,214 ЦПК України,
оскільки вважав доведеними обставини,
які не були предметом судового
розгляду та не вказав, що вказані
обставини були вказані лише в
поясненнях свідків.

На підставі вищевикладеного, судова
колегія приходить до висновку, що з
мотивувальної частини рішення
підлягає виключенню фраза, «що ОСОБА_4
прийняла спадщину, оскільки сумісно
проживала зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, та є такою, що
автоматично прийняла спадщину та не
пропустила строк».

Таким чином, з огляду на викладене та
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п.п. 1, 3, ч. 1 ст.
309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Краснокутського
районного суду Харківської області від
21 травня 2014 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини
фразу, «що ОСОБА_4 прийняла спадщину,
оскільки сумісно проживала зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, та є такою, що автоматично
прийняла спадщину та не пропустила
строк».

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня
його проголошення.

Головуючий:

Судді: