Ухвала

іменем україни

25 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів:
Закропивного О.В., Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення боргу за договором позики, за
касаційною скаргою представників
ОСОБА_3 - ОСОБА_5, ОСОБА_6, на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
10 грудня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 14
березня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із указаним позовом, у якому
просив стягнути із ОСОБА_4 на його
користь 19 910 070 грн 25 коп.
заборгованості, з яких: 1 044 582 грн -
заборгованості за договором позики, 31
234 грн 44 коп. - 3 % річних, 3 605 грн 75 коп. -
інфляційних втрат, 18 830 648 грн 06 коп. -
неустойки (пені).

В обґрунтування позову зазначав, що 3
березня 2010 року між сторонами було
укладено договір позики, за яким ним
було передано ОСОБА_4 1 811 912 грн, що
підтверджується письмовою розпискою
останньої. Вказану суму позики ОСОБА_4
зобов'язалася повернути частинами до 3
червня 2010 року. 2 червня 2010 року між
сторонами було укладено договір про
внесення змін та доповнень до договору
позики від 3 березня 2010 року, за
яким він додатково надав у борг ОСОБА_4
507 170 грн, а остання в свою чергу
зобов'язалася повернути весь борг
частинами у строк до 3 вересня 2010 року.
Однак, за період з 3 квітня 2010
року по 12 липня 2012 року відповідачкою
було повернуто загалом лише 1 216 000 грн.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 взятих
на себе зобов'язань щодо вчасного та
повного повернення суми позики,
виникла заборгованість, яку позивач
просить стягнути з неї в примусовому
порядку.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 10 грудня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 14
березня 2013 року, позов ОСОБА_3
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 1 044 582 грн
неповернутої частини заборгованості
за договором позики б/н від 3 березня 2010
року та договору про внесення змін та
доповнень до нього від 2 червня 2010 року,
31 234 грн 44 коп. - 3 % річних, 3 605 грн 75 коп. -
інфляційних втрат, 250 тис. грн. -
неустойки (пені). Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат. У
задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі представники
ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посилаючись
на неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просять змінити
оскаржувані судові рішення в частині
розміру неустойки, що підлягає
стягненню з ОСОБА_4 та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким
задовольнити позов.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 1 квітня 2014 року
відкрито касаційне провадження за
вказаною касаційною скаргою, цивільна
справа витребувана із суду першої
інстанції для розгляду.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційне провадження
слід закрити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі, якщо
є ухвала про відхилення касаційної
скарги цієї особи або про відмову у
відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою цієї особи на це
саме рішення чи ухвалу.

З матеріалів касаційного провадження
вбачається, що ОСОБА_3 у квітні 2013 року
особисто звертався до суду касаційної
інстанції із скаргою, з тих же підстав,
на ті ж самі рішення судів першої та
апеляційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 8 квітня 2013 року
відмовлено ОСОБА_3 у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 10 грудня 2012
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 14 березня 2013 року, з підстав,
передбачених п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_5 у поданій ним
касаційній скарзі на те, що він є
заінтересованою особою у справі, а тому
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 324 ЦПК України
набув право на касаційне оскарження
рішень, не знайшли свого підтвердження.

Оскільки оскаржуваними судовими
рішеннями питання про права і обов'язки
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не вирішувалося, та
вони діють у справі лише як
представники ОСОБА_3 на підставі ст. 38
ЦПК України та із повноваженнями
відповідно до ст. 44 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку про
наявність підстав для закриття
касаційного провадження.

Керуючись ст. ст. 328, 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційне провадження за касаційною
скаргою представників ОСОБА_3 - ОСОБА_5,
ОСОБА_6, на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 10
грудня 2012 року та ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 14 березня 2013 року в
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення боргу за договором позики
закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О.
Лесько

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко