АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1940/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : на ухвалу
Прокулевич В.С. Доповідач в
апеляційній інстанції Нерушак Л. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
складі:

головуючогоНерушак Л. В.суддівЄльцова
В. О. , Карпенко О. В. при
секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 22 серпня 2013 року у справі за
поданням державного виконавця
Уманського міського відділу державної
виконавчої служби Уманського
міськрайонного управління юстиції
Дзисюк Н.О. про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и л а :

19 серпня 2014 року державний виконавець
Уманського міського відділу державної
виконавчої служби Уманського
міськрайонного управління юстиції
Дзисюк Н.О. звернулася до суду із
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_6,
посилаючись на те, що на примусовому
виконанні в Уманському відділі
державної виконавчої служби
Уманського міськрайонного управління
юстиції з 05 березня 2013 року перебуває
виконавче провадження згідно
виконавчого листа № 2-311 від 15 лютого 2011
року, виданого Уманським міськрайонним
судом про стягнення з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_8 аліментів на утримання сина
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. Боржник аліменти в
добровільному порядку не сплачує, на
вимоги державного виконавця до відділу
державної виконавчої служби не
з'являється. Станом на 01 серпня 2013 року
заборгованість становить 4435,48 грн.

Державний виконавець просив суд
винести ухвалу про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя
АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України
без вилучення паспортного документа до
виконання ним зобов'язань по сплаті
заборгованості.

Ухвалою Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 22 серпня 2013
року подання державного виконавця
Уманського МВ ДВС Уманського МРУ
задоволено.

Тимчасово обмежено громадянина
України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН
НОМЕР_1, який проживає АДРЕСА_1 - у праві
виїзду за межі України, без вилучення
паспортного документа, до моменту
фактичного виконання судового рішення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, ОСОБА_10 звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій посилався
на те, що дана ухвала була винесена на
підставі неповного з'ясування та
недоведеності всіх обставин, що мають
істотне значення для справи, а також з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати ухвалу Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 22 серпня 2013 року та
прийняти відповідне рішення, яким
відмовити у задоволенні подання
Уманського МВ ДВС Уманського МУЮ про
тимчасове обмеження його у праві
виїзду за межі України.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта
та його представника, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали, в
межах доводів апеляційної скарги, та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
апеляційний суд, розглянувши скаргу
на ухвалу суду першої інстанції,
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Постановляючи ухвалу про задоволення
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_6 до
моменту фактичного виконання судового
рішення, суд першої інстанції виходив з
того, що боржником ОСОБА_6 не виконані
покладені судовим рішенням
зобов'язання.

Колегія суддів з таким висновком суду
першої інстанції не погоджується,
оскільки даний висновок є помилковим і
не відповідає обставинам справи та
вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з
України в в'їзду в Україну громадян
України» від 21 січня 1994 року регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 даного Закону
передбачено як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
громадян України за кордон, а саме:
діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання, але лише до виконання
зобов'язань, або розв'язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках, або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, що
08 березня 2013 року старшим державним
виконавцем Уманського МВ ДВС
Уманського МУЮ у Черкаській області
Дзисюк Н.О. відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 2-311 від 15 лютого 2011 року,
виданого Уманським міськрайонним
судом Черкаської області про стягнення
з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 аліменти на
утримання сина ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_5 в
розмірі 1/ 4 частини всіх видів
заробітку.

Виконавчий лист про стягнення із
ОСОБА_6 на користь держави судового
збору і витрат на ІТЗ розгляду справи
та виконавчий лист про стягнення із
нього на користь ОСОБА_8 аліментів на її
утримання до досягнення сином
трирічного віку повернуті до
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області у зв'язку з
закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до роз'яснень Верховного
Суду України, викладених у листі від 01
лютого 2013 року «Судова практика щодо
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України» ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Звертаючись до суду із даним поданням,
державним виконавцем не було наведено
будь-яких об'єктивних доказів того, що
боржник ухиляється від виконання
покладених на нього зобов'язань, як не
було надано і доказів того, в чому саме
полягає таке ухилення.

Однак, суд першої інстанції не звернув
на дані обставини належної уваги,
формально розглянувши подання,
необґрунтовано дійшов висновку про
його задоволення, не перевіривши і не
дослідивши матеріали виконавчого
провадження, чим порушив вимоги
чинного законодавства.

Посилання державного виконавця, як на
доказ, що ОСОБА_6 аліменти в
добровільному порядку не сплачує, на
вимоги державного виконавця до відділу
державної виконавчої служби не
з'являється і станом на 01 серпня 2013 року
має заборгованість 4435,48 грн. є
необґрунтованими і не підтверджені
жодними доказами, наявними в
матеріалах подання.

Як пояснює апелянт в судовому
засіданні, що він сплачував аліменти,
але йому нічого не було відомо про
виниклу заборгованість, оскільки він
не працював в той період часу і
сплачував мінімальні суми аліментів.
Викликів до державного виконавця він
не отримував, хоча постійно мешкає за
адресою місяця проживання. Як тільки
він дізнався про заборгованість, то
відразу прийняв міри та виплатив
аліменти і заборгованості на даний час
в нього немає, тому просить відмовити в
задоволенні подання державного
виконавця.

Згідно даних наданої апелянтом до
апеляційного суду довідки Уманського
МВ ДВС Уманського МУЮ у Черкаській
області вбачається, що аліменти ОСОБА_6
сплачено у повному обсязі по 01 червня
2014 року, заборгованість станом на 30
травня 2014 року відсутня.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги є
обґрунтованими, а постановлена ухвала
суду першої інстанції підлягає
скасуванню, оскільки державним
виконавцем не доведено факту ухилення
боржника від виконання зобов'язань за
виконавчим документом, виходячи із
цього, суд першої інстанції прийшов до
невірного висновку щодо задоволення
подання державного виконавця
Уманського міського відділу державної
виконавчої служби Уманського
міськрайонного управління юстиції
Дзисюк Н.О. про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_6

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. 2 ч. 1 ст. 312,
ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,
-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 22 серпня 2013 року
у справі за поданням державного
виконавця Уманського міського відділу
державної виконавчої служби
Уманського міськрайонного управління
юстиції Дзисюк Н.О. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_6 - скасувати та
постановити у справі нову ухвалу.

Відмовити у задоволенні подання
державного виконавця Уманського
міського відділу державної виконавчої
служби Уманського міськрайонного
управління юстиції Дзисюк Н.О. про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_6.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :