Справа № 456/156/14
Головуючий у 1 інстанції: Пак В.М.
Провадження № 22-ц/783/4758/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Азенко М.В.

без участі сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
м. Стрию та Стрийському районі
Львівської області на ухвалу
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 04 лютого 2014 року
у справі за поданням державного
виконавця відділу ДВС Стрийського
міськрайонного управління юстиції про
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України, -

встановила:

Оскаржуваною ухвалою Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 04 лютого 2014 року подання
державного виконавця відділу ДВС
Стрийського міськрайонного управління
юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_2
жительки с.Великі Дідушичі Стрийського
району у праві виїзду за межі України
відхилено за його недоведеністю.

Ухвалу суду оскаржило Управління
Пенсійного фонду України в м. Стрию та
Стрийському районі Львівської області,
просить таку скасувати та постановити
нову ухвалу, якою подання державного
виконавця задовольнити. Мотивує тим, що
оскаржувана ухвала постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права. Зазначає, що
боржник ОСОБА_2 намагається уникнути
відповідальності перед державою, в
особі управління Пенсійного фонду в м.
Стрию та Стрийському районі Львівської
області, шляхом несплати внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

В судове засідання особи, які беруть
участь у справі, не з`явилися, про час та
місце судового розгляду справи були
належним чином повідомлені, а тому,
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України,
справа розглядається у їх відсутності.
Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, межі та
доводи апеляційної скарги, суддів
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування ухвали суду та задоволення
скарги.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
державний виконавець відділу ДВС
Говгера О.Б. просив обмежити боржника
ОСОБА_2 громадянка України жителька
с.Великі Дідушичі Стрийського району у
праві виїзду за межі України до
виконання зобов'язання сплати
заборгованості на користь Управління
ПФУ в м. Стрию та Стрийському районі,
так як нею не сплачено заборгованості
по виконавчому листі Львівського
окружного адміністративного суду від 21
жовтня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 138
грн.06 коп. заборгованості.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про
відхилення відповідного подання, суд
першої інстанції виходив з того, що
державною виконавчою службою не
долучено копії паспорта боржника
громадянина України, не вказала місце
праці боржника та її бажання виїхати за
кордон та чи взагалі має закордонний
паспорт, до матеріалів справи також не
долучено доказів належного
повідомлення боржницю ОСОБА_2

З даним висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішуються судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України та в`їзд в
Україну громадян України»,
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, у
випадку якщо він ухиляється від
виконання зобов`язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) до
виконання зобов`язань.

Згідно з п.18 ч.2 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника юридичної особи
за межі України до виконання
зобов'язань за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що у
ВДВС Стрийського міськрайонного
управління юстиції на виконанні
знаходиться виконавчий лист
Львівського окружного
адміністративного суду №2а-9018/11/1370 від
21.10.2011 року про стягнення з ОСОБА_2
138.грн.06 коп. заборгованості на користь
УПФУ в м. Стрию та Стрийському районі.
Постановою від 15 грудня 2011 року було
відкрито виконавче провадження по
примусовому виконанні даного
виконавчого документа та надано термін
для добровільного виконання до 20
грудня 2011 року (а.с. 3)

В матеріалах справи відсутні докази
належного повідомлення боржницю
ОСОБА_2

Державним виконавцем не надано доказів
у підтвердження наявності чи
відсутності зареєстрованого рухомого
і нерухомого майна, на яке може бути
звернуто стягнення, цінностей, які
підлягають вилученню. Дій щодо
виявлення такого майна, зокрема виходу
за місцем проживання боржника,
державним виконавцем не вчинено, як і
не з'ясовано наявності у боржника
коштів на рахунках у банках в гривнях
та іноземній валюті.

Посилання державного виконавця лише на
існування у боржника заборгованості
перед стягувачем не свідчить про
ухилення останнього від виконання
рішення.

Жодних інших матеріалів, які б
вказували на ухилення ОСОБА_2 від
виконання зобов'язань, державним
виконавцем не зазначено, як і не
підтверджено дану обставину
письмовими документами.

До того ж, сума заборгованості, яку
просить стягнути УПФУ в м.Стрию та
Стрийському районі Львівської області,
не сумісна з обмеженням боржника у
праві виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод ( ратифікований
Законом України 11 вересня 1997р.) та
ст. 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини»,
заходи щодо обмеження свободи
пересування повинні бути достатньо
виправдані суспільними інтересами
в демократичному суспільстві.

Саме невиконання боржником
самостійно зобов'язань протягом
строку, про що вказує державний
виконавець в постанові про відкриття
виконавчого провадження, не може
свідчити про ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
обов'язків.

Суд зробив вірний висновок, що
державним виконавцем не надано
доказів, які свідчили б про те, що
боржник ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього судом.
Крім того, відсутні докази про вжиття
державним виконавцем будь-яких заходів
щодо встановлення майна боржника, на
яке може бути звернено стягнення, а
також відомості про обізнаність
боржника з наявністю відкритого
виконавчого провадження та строками
його добровільного виконання.

Судова колегія враховує те, що
поняття "ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням" варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо

Відтак, беручи до уваги наявні в
матеріалах справи докази, судом
правильно встановлено відсутність
підстав для застосування відповідного
заходу щодо обмеження свободи
пересування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи наведене, обґрунтування
вимог апеляційної скарги не
заслуговують на увагу.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312,
п.4.ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Стрию та
Стрийському районі Львівської області
- відхилити.

Ухвалу Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 04 лютого 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвали законної сили.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.