АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 193/1723/13-ц
Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1816/К/14
Доповідач - Братіщева
13 листопада 2014 року
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі :
головуючого - судді Братіщевої Л.А.,
суддів - Грищенко Н.М., Турік В.П.,
при секретарі - Булах К.А.,
за участю - позивача ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2;
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 10 липня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа - приватний
нотаріус Софіївського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_4, про
усунення від права спадкування, -
У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом до до ОСОБА_3, третя
особа - приватний нотаріус
Софіївського районного нотаріального
округу Дніпропетровської області
ОСОБА_4, про усунення від права
В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її
рідна сестра ОСОБА_5. На час смерті
сестра перебувала в зареєстрованому
шлюбі з відповідачем, але фактично
жодних шлюбних відносин між ними не
було, вони не мали спільного бюджету, не
вели сумісно господарство. Відповідач
зловживав алкоголем, під час сумісного
проживання із сестрою позивача він
неодноразово бив її, відверто знущався.
Коли вона захищала сестру - кидався з
кулаками і на неї. Більше того, саме
його вважає винним у смерті сестри,
вона не просто померла, а вчинила
самогубство. До самогубства довів її
відповідач, який має нахабство
претендувати на спадок.
Відповідач перетворював життя
померлої на тортури і суцільний жах,
навмисно підштовхував її до
самогубства, не розлучався та не
покидав будинку, який сестра
успадкувала від їхньої матері ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. Саме через це
майно (будинок і земельний пай),
успадковане сестрою, відповідач не
давав офіційного розлучення, оскільки
знав, що при поділі майна подружжя не
зможе претендувати ні на що.
Фактично будинок і пай належали
їхній матері (а до цього батькові),
будинок залишився сестрі, оскільки
вона мешкає в Кривому Розі, за умови, що
земельний пай отримає в майбутньому її
За життя сестра періодично
перебувала на лікуванні, постійно
потребувала допомоги, перебувала у
безпорадному стані через стан здоров'я,
відповідач не тільки не допомагав їй,
але й навпаки ускладнив її стан. Сестра
перед смертю потребувала негайної
госпіталізації, про що мав подбати саме
чоловік, а він навіть не повідомив
нікого, про погіршення стану її сестри.
Вона зверталася до нотаріальної
контори із заявою та отримала відмову
на підставі того, що є спадкоємець
першої черги - відповідач. Після смерті
сестри відкрилася спадщина на будинок,
земельний пай 8 га, автомобіль, рахунок
у банку, а тому вона просила усунути
відповідача від права на спадкування
за законом після смерті її сестри.
Рішенням Софіївського районного
суду Дніпропетровської області від 10
липня 2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа -
приватний нотаріус Софіївського
районного нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_4, про
усунення від права на спадкування -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
ставить питання про скасування рішення
суду з ухваленням нового про
задоволення її позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, на її думку, суд не дослідив
усіх наявних доказів у справі, не
допитав всіх заявлених нею свідків,
ухвалив рішення за відсутності її
представника, та дав неправильну
оцінку наявним доказам. Вважає, що
відповідач не має права на спадкування
після смерті її сестри, так як між ними
не було фактичних шлюбних відносин,
вони не вели спільного господарства,
не мали спільного бюджету. За життя її
сестра потребувала догляду та
лікування, але відповідач залишав її
безпорадному стані, всіляко ухилявся
від чим довів до самогубства.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається
з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_5, після її смерті
відкрилася спадщина на будинок
АДРЕСА_1(а.с.156) та земельний пай 8,4300 га
для ведення товарного та
сільськогосподарського
виробництва(а.с.160-161),який розташований
на території Ордо - Василівської
сільської ради Софіївського району
Дніпропетровської області.

Спадкоємцем за законом першої
черги після смерті ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, є чоловік померлої та
відповідач по справі ОСОБА_3

Відповідач своєчасно у
встановлений законом термін звернувся
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_5, та отримав на вказане майно
свідоцтва на спадщину (а.с.166 та зворот).

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про усунення
ОСОБА_3 від спадкування, суд першої
інстанції виходив із не доведеності
факту ухилення відповідача від
надання допомоги дружині ОСОБА_5, яка
потребувала сторонньої допомоги,
оскільки знаходилася у безпорадному
стані, зумовленому станом здоров'я, не
могла самостійно забезпечити умови
свого життя, потребувала стороннього
догляду, допомоги та піклування.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду з огляду на
наступне.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України
передбачено, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України
за рішенням суду особа може бути
усунена від права на спадкування за
законом, якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної
норми закону, суд при вирішенні справи
згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
повинен встановити як факт ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги, так і факт перебування
спадкодавця в безпорадному стані через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
та потребу спадкодавця в допомозі цієї
особи.

Згідно роз'яснень наданих у п. 6
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» під безпорадним слід
розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

Судом обґрунтовано зазначено, що
ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
ухилення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

При розгляді даної категорії справ
підлягає з'ясуванню і питання, чи
потребував спадкодавець допомоги від
спадкоємця за умови отримання її від
інших осіб, чи мав спадкоємець
матеріальну та фізичну змогу надавати
таку допомогу.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції з посиланням на
вищезазначені норми Закону та вимоги
ст. 60 ЦПК України дійшов обґрунтованого
висновку про те, що позивачем не надано
належних та допустимих доказів про те,
що відповідач умисно ухилявся від
надання спадкодавцеві допомоги, а
також, що померла ОСОБА_5 знаходилася у
безпорадному стані та не могла
самостійно забезпечити умови свого
життя, потребувала постійного
стороннього догляду, допомоги та
піклування.

Доводи позивача про те, що
відповідач не підтримував із померлою
сімейних стосунків, спростовуються
матеріалами справи, а саме: копією
свідоцтва про шлюб (а.с. 147-зворот ),
довідкою сільської ради про склад сім'ї
(а.с.154), поясненнями свідків в суді
першої інстанції.

Інші доводи позивача, викладені в
апеляційній скарзі, не можуть бути
взяті до уваги, оскільки вони фактично
зводяться до переоцінки доказів та
незгодою з висновками суду по їх
оцінці.

Вирішуючи даний спір, суд
першої інстанції в достатньо повному
обсязі встановив права і обов'язки
сторін, обставини по справі, перевірив
доводи і дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
письмовими матеріалами справи та
поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав
для задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду колегія суддів
не вбачає.

Суд не допустив порушень
матеріального або процесуального
закону, які могли б бути підставою для
скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Софіївського районного
суду Дніпропетровської області від 10
липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: