Справа №580/2322/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Стеценко В. А.Номер
провадження 22-ц/788/1160/14 Суддя-доповідач -
Бойко В. Б. Категорія - 34
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Білецького О. М. ,
Кононенко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання
-Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду справу за апеляційною скаргою
Приватного акціонерного товариства
« Страхова Компанія « ПРОВІДНА »
на рішення Лебединського районного
суду Сумської області від 29 квітня 2014
року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Приватного
акціонерного товариства « Страхова
Компанія « ПРОВІДНА », третя особа :
ОСОБА_6 про відшкодування майнової
шкоди

та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Приватного акціонерного товариства «
Страхова Компанія « ПРОВІДНА » про
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О
В И Л А:

В листопаді 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6
звернулися до суду з позовами,
мотивуючи свої вимоги тим, що 03.08.2013
року в с. Будилка Лебединського району
Сумської області автомобіль ВАЗ 21011
реєстраційний номер НОМЕР_3, який був
застрахований в ПрАТ « Страхова
Компанія « ПРОВІДНА » ( далі - ПрАТ ) під
управлінням ОСОБА_5, власником якого
зареєстрований ОСОБА_8, а фактичним
володільцем є ОСОБА_4 здійснив
зіткнення з належним ОСОБА_3 на праві
приватної власності автомобілем ВАЗ
21113, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2001 року
випуску, за кермом якого перебував
ОСОБА_6, внаслідок чого автомобіль
ОСОБА_3 зазнав механічних пошкоджень, а
ОСОБА_6 та його пасажири перенесли
моральні страждання.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3
просив стягнути з відповідачів на його
користь матеріальну шкоду, завдану
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди в розмірі 5097 грн. та судові
витрати, понесені під час розгляду
справи.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_6
просив стягнути з відповідачів завдану
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди моральну шкоди в розмірі 3000
грн. та судові витрати, понесені під час
розгляду справи.

Рішенням Лебединського районного суду
Сумської області від 29 квітня 2014 року
позовну заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_6
задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ на користь ОСОБА_3 на
відшкодування матеріальної шкоди 4 808
грн. 55 коп. та судовий збір в сумі 188 грн.
11 коп.

Стягнуто з ПрАТ на користь ОСОБА_6 на
відшкодування моральної шкоди 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на
відшкодування моральної шкоди 500 грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ на користь ОСОБА_5
витрати на оплату вартості судової
автотоварознавчої експертизи в сумі 520
грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ, посилаючись
на необґрунтованість рішення,
порушення судом 1-ї інстанції норм
матеріального та процесуального права,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_3 до ПрАТ
відмовити.

В частині вирішення позовних вимог на
користь позивача ОСОБА_6, ПрАТ рішення
суду не оскаржується.

Іншими учасниками рішення суду також
не оскаржується.

В апеляційній скарзі ПрАТ вказує, що
суд помилково прийшов до висновку про
стягнення з нього вартості
відновлювального ремонту в цілому та,
зокрема, з урахуванням ПДВ. Вважає, що
вартість проведення судової
автотоварознавчої експертизи має бути
стягнута пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а моральну
шкоду позивачу ОСОБА_3 повинна
відшкодовувати особа, яку визнано
винною у скоєнні ДТП.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
пояснення позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_6, які
проти скарги заперечувати, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність й обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а оскаржуване
рішення Лебединського районного суду
Сумської області в частині вирішення
позовних вимог ОСОБА_3 про
відшкодування майнової шкоди та в
частині судових витрат - зміні,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та як вбачається із матеріалів справи,
03 серпня 2013 року, о 07 год. 30 хв., ОСОБА_5,
керуючи на законних підставах
зареєстрованим за ОСОБА_8 автомобілем
ВАЗ-21011, р.н. НОМЕР_3 по вул. Леніна в с.
Будилка Лебединського району Сумської
області не впевнився у відсутності
транспортних засобів, що здійснювали
його обгін, розпочав здійснювати
поворот наліво від правого краю
проїжджої частини, чим порушив п. 10.4
Правил дорожнього руху України, в
результаті чого скоїв зіткнення з
автомобілем ВАЗ-21113, реєстраційний
номер НОМЕР_2, яким на законних
підставах керував ОСОБА_6

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, транспортні засоби отримали
механічні пошкодження, а ОСОБА_5 був
притягнутий до відповідальності за ст.
124 КУпАП.

Вина відповідача ОСОБА_5 та механізм
ДТП учасниками процесу не оспорюється.

Автомобіль ВАЗ-21113, р.н. 442 02 СА, яким
керував ОСОБА_6, з 10.04.2001 року належить
на праві власності позивачу ОСОБА_3
Внаслідок ДТП 03.08.2013 року, зазначений
автомобіль отримав механічні
пошкодження правої передньої частини.

05.07.2013 року відносно автомобіля ВАЗ-21011
ПрАТ та ОСОБА_4 уклали договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів з лімітом відповідальності за
шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - 100000
грн., за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн.
( а.с. 73, т. 1 ).

05.08.2013 року ОСОБА_6 звернувся до ПрАТ із
заявою про виплату страхового
відшкодування за пошкодження
автомобіля ВАЗ 21113. В цей же день
автомобіль було оглянуто
представником страхувальника, а 28.08.2013
року працівником страхової компанії
складено розрахунок, з якого
вбачається, що сума матеріального
збитку становить 6813 грн. 64 коп. ( а.с. 93-95,
т. 1 ).

З повідомлення ПрАТ від 29.08.2013 року
вбачається, що ПрАТ визначила страхову
виплату по події, що мала місце 03.08.2013
року в розмірі 6313, 64 грн. ( а.с. 6, 48, том 1 ).

Вартість ремонту автомобіля ВАЗ-21113,
здійсненого приватним підприємцем
ОСОБА_9 25.01.2014 року становить 11900 грн. (
а.с. 129-133, т. 1 ).

З висновку судової автотоварознавчої
експертизи ( т. 1, а.с. 173-265 ) вбачається,
що вартість відновлювального ремонту
на усунення пошкоджень аварійного
характеру автомобіля ВАЗ-21113, які
виникли внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди станом
на січень 2014 року без урахування ПДВ
складає 8222 грн. 67 коп.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд
першої інстанції виходив з того, що
внаслідок порушення ПДР особою,
цивільно-правова відповідальність
якої була застрахована, автомобіль
ОСОБА_3 був пошкоджений, тому він зазнав
матеріальних збитків.

Суд правильно визначив, що спірні
правовідносини регулюються нормами ЦК
України та Закону України « Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів » ( далі - Закон ). Однак при
вирішенні питання щодо належних
суб»єктів відповідальності за
заподіяну майнову шкоду та щодо її
розміру, суд першої інстанції допустив
порушення норм матеріального права.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Статтями 1187 та 1188 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме :

1) шкода, завдана одній особі з вини
іншої особи, відшкодовується винною
особою;

2) за наявності вини лише особи,
якій завдано шкоди, вона їй не
відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб,
діяльністю яких було завдано шкоди,
розмір відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

У відповідності до ст. 1194 ЦК України,
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до положень вищевказаного
Закону ( в ред., що була чинною на час
заподіяння шкоди ) :

• відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів регулюються
Конституцією України, Цивільним
кодексом України, Законом України " Про
страхування ", цим та іншими законами
України і нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них. Якщо
норми цього Закону передбачають інше,
ніж положення інших актів цивільного
законодавства України, то
застосовуються норми цього Закону ( ст.
2 );

• у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи ( ст. 22 );

• шкода, заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого, - це шкода, пов'язана в т.ч.
із пошкодженням чи фізичним знищенням
транспортного засобу ( ст. 28 );

• у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством
( ст. 29 );

• якщо відшкодування витрат на
проведення відновлювального ремонту
пошкодженого майна ( транспортного
засобу ) з урахуванням зносу
здійснюється безпосередньо на рахунок
потерпілої особи ( її представника ),
сума, що відповідає розміру оціненої
шкоди, зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку на
додану вартість. При цьому доплата в
розмірі, що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком ( у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ )
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту ( ст. 36 ).

Колегія суддів погоджується з доводами
апеляційної скарги ПрАТ в тій
частині, що зазначені положення Закону
суд першої інстанції врахував не в
повному обсязі, що призвело до
необґрунтованого збільшення в рішенні
відповідальності страховика.

Суд обґрунтовано керувався висновком
судової автотоварознавчої експертизи (
т. 1, а.с. 173-265 ), згідно з яким вартість
відновлювального ремонту на усунення
пошкоджень аварійного характеру
автомобіля ВАЗ-21113 станом на січень 2014
року без урахування ПДВ складає 8222 грн.
67 коп. Проте суд помилково зазначив, що
вартість відновлювального ремонту з
врахуванням ПДВ на запасні частини до
автомобіля становить 11622 грн. 19 коп.
Вказана сума є не розрахованою за
методикою сумою збитків, а являє собою
суму відновлювального ремонту без
урахування коефіцієнту фізичного
зносу складових (т. 1, а.с. 265 ).

Такий висновок випливає зі змісту
розділів II та ІІІ експертизи ( т. 1. а.с.
191, 193 ), на які суд першої інстанції
належної уваги не звернув, а також із
роз»яснень, які надав експерт
ОСОБА_10 в суді апеляційної інстанції.

Експерт зазначив також, що його
пояснення в оскаржуваному рішенні
наведені судом неточно, як і не зовсім
вірно витлумачений судом висновок
експертизи щодо вартості
відновлювального ремонту.

Під час проведення розрахунків експерт
брав до уваги середню вартість деталей
та робіт, врахував знос транспортного
засобу та діяв у відповідності до
затвердженої Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів ( далі -Методика,
т. 1, а.с. 174 ). До вартості ремонту
пошкодженого автомобіля включено
ПДВ у розмірі 20 % лише на складові (
запасні ) частини. Відповідачем не
доведено, що ОСОБА_3 мав можливість їх
придбати для ремонту свого автомобіля
за вартістю, яка не є базою
оподаткування податком на додану
вартість, тобто не сплатив цього
податку при ремонті автомобіля.

Вимоги позивача ОСОБА_3 про
відшкодування йому матеріальної шкоди,
виходячи з вартості ремонту
автомобіля, здійсненого 25.01.2014 року ФОП
ОСОБА_9 задоволені не були, з цього
приводу судом були наведені відповідні
мотиви та такі висновки суду ніким із
учасників процесу не оспорюються.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про неправильне визначення вартості
відновлювального ремонту, урахування
ПДВ на складові частини є
безпідставними.

Згідно з абзацом третім пункту 3
частини першої статті 988 ЦК України
страхова виплата за договором
майнового страхування і страхування
відповідальності ( страхове
відшкодування ) не може перевищувати
розміру реальних збитків. Інші збитки
вважаються застрахованими, якщо це
встановлено договором.

За змістом пункту 1) частини другої
статті 22 ЦК України, реальними збитками
є втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики, вартість
матеріального збитку ( реальні збитки )
визначається як вартісне значення
витрат, яких зазнає власник у разі
пошкодження або розукомплектування
КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та
витрат, яких зазнає чи може зазнати
власник для відновлення свого
порушеного права користування КТЗ (
втрати товарної вартості ).

Відповідно до пункту 8.3 Методики,
вартість матеріального збитку
визначається як сума вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням значення коефіцієнта
фізичного зносу складників КТЗ та
величини втрати товарної вартості.

Крім того, згідно з Положенням про
порядок та умови проведення
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів,
затвердженим постановою КМУ від 28.09.1996
року №1175, страхувальником
відшкодовується третій особі завдана
внаслідок пошкодження транспортного
засобу саме пряма шкода, в якій
враховується вартість пошкоджених
деталей транспортного засобу на момент
ДТП, а саме з урахуванням фізичного
зношення транспортного засобу, а не
вартість нових деталей.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що з урахуванням
пред»явлення вимог про відшкодування
шкоди до кількох відповідачів та з
урахуванням вищевказаних положень
законодавства, за заподіяну позивачу
ОСОБА_3 майнову шкоду відповідальність
повинні нести відповідачі : ПрАТ (
страховик ) та ОСОБА_5 ( заподіювач шкоди
).

Як зазначалося вище, ПрАТ добровільно
відшкодував 6813,64 грн., тому різницю між
визначеною експертним висновком сумою
шкоди, з урахуванням зносу
складових, у 1409 грн. 03 коп. належить
стягнути на користь ОСОБА_3 ( 8222,67 грн. -
6813,64 грн. ).

Різницю між розміром відновлювального
ремонту ( 11622 грн. 19 коп. ) та страховим
відшкодуванням ( 8222,67 грн. ), у розмірі
3399,52 грн. належить стягнути на
користь позивача з ОСОБА_5

В апеляційні скарзі зазначено, що 29
квітня 2014 року по даній справі винесено
рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено
частково та безпідставно стягнуто з
ПрАТ на користь позивача 4808,55 грн.
матеріальної шкоди, 500 грн. моральної
шкоди та вартість проведення судової
експертизи у розмірі 520 грн. Проте, з
матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 вимоги про відшкодування
моральної шкоди до ПрАТ взагалі не
заявляв, тому апеляційна скарга в цій
частині є необгрунтованою.

Відповідно до ч.ч. 1 та 5 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві -пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної інстанції, не
передаючи справу на новий розгляд,
змінює рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат.

Оскільки позов ОСОБА_3 було задоволено
частково, на 94%, колегія суддів вважає
за необхідне стягнути в дольовому
порядку з відповідачів ПрАТ та ОСОБА_5
на користь позивача по 107,82 грн. з
кожного судового збору за розгляд
справи в суді першої інстанції.

Окрім цього, суд першої інстанції
помилково, з іншого відповідача по
справі -ПрАТ, а не з позивача ОСОБА_3
стягнув на користь відповідача ОСОБА_5
витрати на проведення в суді першої
інстанції автотоварознавчої
експертизи. При цьому, була стягнута її
повна вартість - 520 грн. Колегія суддів
вважає, що ці витрати пропорційно не
задоволеній частині позовних вимог
ОСОБА_3, у розмірі 08 грн. 67 коп. належить
стягнути з нього на користь
відповідача ОСОБА_5 ( 520 грн. : 100% х 6%).

З урахуванням часткового задоволення
апеляційної скарги ПрАТ ( на 29% від
оспорюваної суми ), належить стягнути з
ОСОБА_3 на користь ПрАТ 35,32 грн. судового
збору за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів прийшла до висновку про те. що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а оскаржуване рішення
Лебединського районного суду Сумської
області в частині вирішення позовних
вимог ОСОБА_3 про відшкодування
майнової шкоди та в частині судових
витрат - зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства « Страхова
Компанія « ПРОВІДНА » задовольнити
частково.

Рішення Лебединського районного суду
Сумської області від 29 квітня 2014 року в
частині вирішення позовних вимог
ОСОБА_3 про відшкодування майнової
шкоди та в частині судових витрат
змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова Компанія «
ПРОВІДНА » на користь ОСОБА_3 на
відшкодування майнової шкоди 1409
гривень 03 копійки.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на
відшкодування майнової шкоди 3399
гривень 52 копійки.

Стягнути в дольовому порядку з
Приватного акціонерного товариства «
Страхова Компанія « ПРОВІДНА » та з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 по 107 гривень 82
копійки з кожного судового збору за
розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 08
гривень 67 копійок в рахунок
відшкодування витрат, пов»язаних з
проведенням експертизи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Приватного акціонерного товариства «
Страхова Компанія «ПРОВІДНА» 35 гривень
32 копійки судового збору за розгляд
справи в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Лебединського
районного суду Сумської області від
29 квітня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -