Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/667/14-ц

Провадження №2/377/276/14

17 липня 2014 року Славутицький
міський суд Київської області у
складі: головуючої - судді Теремецької
Н.Ф.,

при секретарі: Прохоровій О.О.,

з участю:

представника позивачки ОСОБА_1,

представника відповідачки - адвоката
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.Славутичі
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення процентів за
користування позикою,-

УСТАНОВИВ:

18 червня 2014 року до суду в інтересах
позивачки ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4
звернувся її представник на підставі
довіреності в межах наданих
повноважень, в якому просив стягнути
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 394655,68
гривень процентів за користування
чужими коштами (позикою) за період з
13.02.2012 року по 16.06.2014 року, а також
понесені судові витрати по оплаті
судового збору.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивачки посилався на
укладений між позивачкою та
відповідачкою договір позики,
відповідно до якого ОСОБА_4 взяла в
борг у ОСОБА_3 2400000 гривень для купівлі
БПО магазину «Майстер», який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується її розпискою, з датою
повернення позики 12 лютого 2012 року, але
в порушення умов договору
відповідачка до теперішнього часу суму
позики не повернула. Рішенням
Славутицького міського суду Київської
області від 21 жовтня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 26 грудня 2013 року,
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
борг за договором позики в сумі 2400000
гривень, 2400 гривень інфляційних виплат,
20712,32 гривні - 3 % річних. Оскільки до
цього часу рішення суду не виконане,
борг не повернутий, то відповідачка
зобов'язана відповідно до ст. 1048 ЦК
України виплатити проценти за
користування чужими коштами за період
з 13.02.2012 року по 16.06.2014 року на рівні
облікової ставки НБУ щомісяця, що
становить 394655,68 гривень.

Представник відповідачки подав
до суду заперечення, в яких просив
відмовити у задоволенні позову за
безпідставністю вимог, посилаючись на
відсутність у борговій розписці такої
умова як оплата процентів за
користування коштами та порядок їх
одержання, внаслідок чого у позивачки
відсутнє право вимагати їх стягнення у
будь-якому розмірі, в тому числі і на
рівні облікової ставки НБУ.

У судовому засіданні
представник позивачки позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
задовольнити. Суду пояснив, що
відповідачка не виконує рішення суду
щодо повернення боргу за договором
позики позивачці, в зв'язку з чим
позивачка має право на отримання від
відповідачки процентів за
користування чужими коштами
відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Оскільки в розписці не було вказано
розмір процентів, то їх необхідно
стягнути на рівні облікової ставки НБУ
щомісяця за період з 13.02.2012 року по
16.06.2014 року.

Представник відповідачки позов не
визнав та просив відмовити у його
задоволенні з тих підстав, що у
борговій розписці, що надана суду на
підтвердження договору позики,
відсутня така умова як оплата
процентів та порядок їх отримання,
тому підстав для стягнення процентів
за користування чужими коштами немає.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оглянувши
матеріали цивільної справи № 1023/884/12,
2/377/46/13, виконавче провадження, суд
дійшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно
наданої розписки 25 листопада 2008 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено
договір позики, згідно якого позивачка
надала відповідачці в борг грошові
кошти в сумі 2400000 гривень з умовою їх
повернення до 12 лютого 2012 року.

На підтвердження укладення
вказаного договору позивачка надала
розписку від 25 листопада 2008 року, копія
якої долучена до матеріалів справи, в
якій машинописним текстом зазначено,
що відповідачка позичила у ОСОБА_3 2400000
гривень для купівлі БПО магазину
«Майстер», який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, зобов'язалася
повернути дану суму до 12 лютого 2012
року, в разі неповернення вказаної суми
вона переоформить магазин «Мастер»
БПО на ОСОБА_3.

Рішенням Славутицького міського
суду Київської області від 21 жовтня 2013
року у справі № 1023/884/12, 2/377/46/13,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 26 грудня 2013 року, стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 2400000 гривень боргу за
договором позики, 2400 гривень -
інфляційних виплат, 20712 гривень 32
копійки - три проценти річних від
простроченої суми, судові витрати по
оплаті судового збору в сумі 3219
гривень, всього на загальну суму 2426331
гривня 32 копійки.

На виконання вказаного рішення
суду позивачці було видано
Славутицьким міським судом Київської
області 3 лютого 2014 року виконавчий
лист, який 15 квітня 2014 року було
пред'явлено нею до виконання у ВДВС
Славутицького МУЮ Київської області.

Як вбачається з оглянутого в
судовому засіданні виконавчого
провадження № 763/3 з виконання
виконавчого листа № 1023/884/12, 2/377/46/13,
виданого Славутицьким міським судом
Київської області 3 лютого 2014 року,
постановою в.о. начальника ВДВС
Славутицького МУЮ Київської області
від 17 квітня 2014 року відкрито виконавче
провадження.

Оглянуті матеріали виконавчого
провадження свідчать про те, що рішення
суду про стягнення боргу відповідачкою
не виконано, що сторонами не
заперечується.

Згідно ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає другій стороні
у власність (позичальникові) грошові
кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України
України позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

Отже, у частині першій статті 1048
ЦК України, що має диспозитивний
характер, установлена презумпція
оплатності позики, яка діє за умов, якщо
безоплатний характер відносин позики
прямо не передбачений ЦК України,
іншими законодавчими актами або
конкретним договором.

Випадки, коли договір позики
вважається безоплатним, зазначені в
частині другій статті 1048 ЦК України,
якщо 1) він укладений між фізичними
особами на суму, яка не перевищує
пятдесятикратного розміру
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, і не пов'язаний із
здійсненням підприємницької
діяльності хоча б однією із сторін; 2)
позичальникові передані речі,
визначені родовими ознаками.

Таким чином, у випадку, якщо
договір позики не є безоплатним
(безпроцентним) у розумінні частини
другої статті 1048 ЦК України,
позичальник зобов'язаний сплатити
винагороду (проценти за користування
позикою) й у випадку, коли таким
договором не передбачено право
позикодавця на одержання від
позичальника процентів від суми
позики.

Винагорода для позикодавця
встановлюється у формі процентів від
суми, що надається у позику, розмір яких
визначається сторонами в договорі
позики, або, якщо такий розмір
процентів не встановлений, він
визначається на рівні облікової ставки
Національного банку України.

Така правова позиція викладена у
Постанові Верховного Суду України у
справі № 6-36цс14 від 2 липня 2014 року.

Тому заперечення представника
відповідачки щодо відсутності права
позивачки вимагати сплати процентів за
користування позикою в зв'язку з
відсутністю у борговій розписці такої
умови як оплата процентів за
користування коштами та порядку їх
одержання, не ґрунтуються на
положеннях закону і до уваги судом не
приймаються.

За таких обставин суд приходить
до висновку, що позивачка має право на
одержання від відповідачки процентів
за користування позикою, оскільки
укладений між ними договір позики не є
безоплатним в розумінні норм частини
другої ст. 1048 ЦК України.

Враховуючи, що укладеним
договором позики не зазначено розмір
процентів, то їх розмір визначається
на рівні облікової ставки НБУ за
період з 13.02.2012 року по 16.06.2014 року,
вказаний представником позивачки в
позовній заяві.

Загальна сума процентів за
користування позикою за період з 13
лютого 2012 року по 16 червня 2014 року, яка
підлягає стягненню з відповідачки на
користь позивачки, становить 417768
гривень, виходячи з наступного
розрахунку.

Розмір облікової ставки НБУ за період з
10.08.2010 року по 22.03.2012 року визначений
постановою НБУ від 09.08.2010 № 377 «Про
регулювання грошово-кредитного ринку»
і становить 7,75%.

Розрахунок процентів за період з
13.02.2012 року по 22.03.2012 року ( 39 днів)
становить 1965 гривень( 7,75 % : 365 днів = 0,021 %
за день використання коштів; 2400000 грн.
(сума боргу) х 0,021% = 504 гривні за кожний
день використання коштів; 504 грн. х 39
днів = 1965 гривень)

Розмір облікової ставки НБУ за період
з 23.03.2012 року по 09.06.2013 року визначений
поставною НБУ від 21.03.2012 № 102
«Про регулювання грошово-кредитного
ринку» і становить 7, 5%.

Розрахунок процентів за період з 23.03.2012
року по 09.06.2013 року ( 444 дня) становить
223776 гривень( 7,5% : 365 днів = 0,021 % за день
використання коштів; 2400000 грн. (сума
боргу) х 0,021% = 504 гривні за кожний день
використання коштів; 504 грн. х 444 дні =
223776 гривень).

Розмір облікової ставки НБУ за період
з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року визначений
поставною НБУ від 06.06.2013 № 209 «Про
регулювання грошово-кредитного ринку»
і становить 7%.

Розрахунок процентів за період з 10.06.2012
року по 12.08.2013 року (64 дня) становить 29184
гривні ( 7 % : 365 днів = 0,019 % за день
використання коштів; 2400000 грн. (сума
боргу) х 0,019% = 456 гривень за кожний день
використання коштів; 456 грн. х 64 дня = 29184
гривні).

Розмір облікової ставки НБУ за період
з 13.08.2013 року по 14.04.2014 року визначений
поставною НБУ від 09.08.2013 № 315 «Про
регулювання грошово-кредитного ринку»
і становить 6, 5%.

Розрахунок процентів за період з 13.08.2013
року по 14.04.2014 року (245 днів) становить
105840 гривень ( 6,5 % : 365 днів = 0,018 % за день
використання коштів; 2400000 грн. (сума
боргу) х 0,018 % = 432 гривні за кожний день
використання коштів; 432 грн. х 245 днів =
105840 гривень).

Розмір облікової ставки НБУ за період
з 15.04.2014 року по 16.06.2014 року визначений
поставною НБУ від 14.04.2014 року № 212
«Про регулювання грошово-кредитного
ринку» і становить 9,5%.

Розрахунок процентів за період з 15.04.2014
року по 16.06.2014 року (63 дня) становить 39312
гривень ( 9,5 % : 365 днів = 0,026 % за день
використання коштів; 2400000 грн. (сума
боргу) х 0,026 % = 624 гривні за кожний день
використання коштів; 624 грн. х 63 дня =
39312 гривень).

Отже, загальний розмір процентів за
користування позикою становить: 19656
гривень +223776 гривень + 29184 гривні + 105840
гривень+39312 гривень = 417768 гривень.

Представник позивачки в позовній заяві
просить стягнути проценти за
користування позикою в сумі 394655,68
гривень, за відрахуванням із загальної
суми процентів за користування
позикою стягнутої суми за рішенням
Славутицького міського суду Київської
області від 21.10.2013 року 231112,32 гривні (
інфляційних виплат та трьох відсотків
річних за період з 13 лютого 2012 року по 28
травня 2012 року).

Таким чином, не виходячи за межі
позовних вимог суд вважає, що підлягає
стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
проценти за користування позикою в
сумі 394655,68 гривень за період з 13.02.2012
року по 16.06.2014 року.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
з відповідачки на користь позивачки
підлягають стягненню судові витрати по
оплаті судового збору.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 209, 213-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 проценти за користування
позикою за період з 13 лютого 2012 року по
16 червня 2014 року в сумі 394655 гривень 68
копійок та судові витрати по оплаті
судового збору в сумі 3654 гривні, всього
стягнути 398309 гривень 68 копійок.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Славутицький міський суд.
Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на апеляційне
оскарження, якщо апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Повне рішення виготовлено 22 липня
2014 року.

Суддя
Н. Ф. Теремецька