Справа № 495/2795/14-ц
Ухвала

10 липня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

у складі: головуючої одноособово судді
Чебан Н.В.,

при секретарі - Ткаченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом представника за ордером
ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
перебуває цивільна справа за позовом
представника за ордером ОСОБА_2, яка діє
в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
розподіл майна подружжя.

Позивач 15.04.2014 року надала до суду заяву
про забезпечення позову, в якій просила
суд: накласти арешт на на квартиру
АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем не надано суду жодного
доказу яке саме майно було придбано
сторонами за час перебування у шлюбі.

До того ж, згідно відповіді державної
реєстраційної служби від 30 травня 2014
року у державному реєстрі речових прав
на нерухоме майно відсутні відомості
щодо квартири АДРЕСА_1.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

При вирішенні питання про забезпечення
позову суд повинен оцінювати
обґрунтованість доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням наступних умов:
наявності зв'язку між конкретним
заходом забезпечення позову і
предметом позовної вимоги; імовірності
ускладнення виконання або невиконання
судового рішення у разі невжиття таких
заходів; запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, які не є учасниками даного
судового розгляду.

Постанова Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.2006 року №9 "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову"
наголошує, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися в тому, що між сторонами
дійсно виник спір та існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову; з'ясувати обсяг
позовних вимог, дані про особу позивача
та відповідача, а також відповідність
виду забезпечення позову, який просить
застосувати особа, котра звернулася з
такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, заходи забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами та
вживатися у разі достатньо
обґрунтованого припущення, що невжиття
таких заходів може у майбутньому
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Враховуючи вищевикладене, а також ту
обставину, що позивачем не надано
доказів, що саме відповідач є власником
вищевказаної квартири, а також інші
відомості які потрібні для
забезпечення позову, таким чином суд
приходить до висновку про необхідність
відмови в задоволенні заяви про
забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом представника за ордером
ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя-
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5-денний
строк з дня проголошення ухвали
апеляційної скарги.

Суддя:

Н.В.Чебан