У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової
Г.І., Остапчука Д.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя
особа на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - відділ державної
виконавчої служби Красилівського
районного управління юстиції
Хмельницької області, про стягнення
пені від суми несплачених аліментів, за
касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення
апеляційного суду Хмельницької
області від 11 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з указаним позовом, в якому
просила стягнути з ОСОБА_7 пеню за
прострочення по сплаті аліментів за
період із серпня 2010 року по травень 2013
року включно у розмірі 26 096 грн 42 коп.

На обґрунтування вимог позивач
посилалася на те, що рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від
16 вересня 2010 року з ОСОБА_7 із 06 серпня
2010 року стягнуто аліменти на утримання
сина ОСОБА_8 у розмірі ј частини всіх
видів його заробітку, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку щомісячно, до
досягнення дитиною повноліття.

22 вересня 2010 року на підставі вказаного
рішення Хмельницьким міськрайонним
судом видано виконавчий лист № 2-8630/10.

06 жовтня 2010 року позивач звернулася до
відділу ДВС Красилівського РУЮ
Хмельницької області із заявою про
відкриття виконавчого провадження та
прийняття до виконання вказаного
виконавчого листа.

Аліменти на сина відповідач сплачує не
в повному обсязі, внаслідок чого
утворилась заборгованість у сумі 4 300
грн 18 коп.

Рішенням Красилівського районного
суду Хмельницької області від 24
вересня 2013 року позов ОСОБА_6
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
неустойку за прострочення сплати
аліментів, за період з жовтня 2010 року по
серпень 2012 року, у сумі 1 370 грн 55 коп.,
судові витрати у сумі 229 грн 40 коп., а
всього 1 599 грн 95 коп. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 11 березня 2014
року рішення Красилівського районного
суду Хмельницької області від 24
вересня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким позовні вимоги
ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
пеню за прострочення сплати аліментів
за період із серпня 2010 року по травень
2013 року включно у розмірі 10 000 грн.
Вирішено питання про стягнення
судового збору. У задоволенні інших
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 порушує
питання про скасування оскаржуваного
рішення суду апеляційної інстанції із
залишенням у силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7
є батьками неповнолітнього ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_8 проживає разом із
матір'ю - ОСОБА_6

Згідно з виконавчим листом № 2-8630/10 від
16 вересня 2010 року ОСОБА_7 зобов'язаний
сплачувати аліменти на сина у розмірі ј
частини всіх видів його заробітку, але
не менше 30% прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку щомісячно,
починаючи з 06 серпня 2010 року і до
досягнення дитиною повноліття.

18 жовтня 2010 року позивач звернулася до
відділу ДВС Красилівського РУЮ
Хмельницької області із заявою про
відкриття виконавчого провадження та
прийняття до виконання виконавчого
листа Хмельницького міськрайонного
суду від 16 вересня 2010 року № 2-8630/10.

Згідно з довідкою-розрахунком відділу
ДВС Красилівського РУЮ Хмельницької
області від 05 червня 2013 року № 343
заборгованість ОСОБА_7 з виплати
аліментів станом на 31 травня 2013 року
становить 4 300 грн 18 коп.

Задовольняючи позовні вимоги частково
та стягуючи пеню за період з жовтня 2010
року по серпень 2012 року у розмірі 1 370
грн 55 коп., суд першої інстанції виходив
з того, що аліменти призначаються та
сплачуються (стягуються) щомісячно,
пеня нараховується не на всю суму
заборгованості, а її нарахування
обмежується лише сумою несплачених
аліментів за той місяць, в якому не
проводилось стягнення; сума
заборгованості зі сплати аліментів за
попередні місяці не додається на
наступні, а кількість днів
прострочення обчислюється, виходячи з
того, скільки днів прострочення до
сплати певної суми.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про часткове задоволення позову, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що судом першої інстанції помилково
проведено розрахунок пені за формулою 1
% від суми заборгованості помноженої на
кількість днів у місяці та складання
пені за кожен місяць, також неправильно
визначено період несплати аліментів з
поважних причин. При цьому, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про зменшення розміру неустойки,
оскільки відповідач часто хворіє, з 14
січня 2014 року медико-соціальною
експертною комісією йому визначено
третю групу інвалідності.

Проте повністю погодитись із такими
висновками суду апеляційної інстанції
не можна.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов`язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов`язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Зобов'язання зі сплати аліментів
носить періодичний характер і повинно
виконуватися щомісяця, при розгляді
спорів про стягнення на підставі ч. 1
ст. 196 СК України пені від суми
несплачених аліментів суд повинен
з'ясувати розмір несплачених аліментів
по кожному з цих періодичних платежів,
встановити строк, до якого кожне із цих
зобов'язань мало бути виконано, та з
урахуванням встановленого обчислити
розмір пені, виходячи із суми
несплачених аліментів за кожен місяць
окремо від дня порушення платником
аліментів свого обов'язку щодо їх
сплати до дня ухвалення судом рішення
про стягнення пені, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму. Такий висновок
узгоджується з правовою позицією
Верховного Суду України, висловленою у
постанові від 11 вересня 2013 року №
6-81цс13, яка за змістом ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для всіх
суб'єктів владних повноважень.

Із рішення суду апеляційної інстанції
вбачається, що частково задовольняючи
позовні вимоги, суд апеляційної
інстанції хоч і послався на ст. 196 СК
України, але визначив розмір пені за
формулою яка не відповідає вимогам
цієї норми права.

Оскільки суд апеляційної інстанції
допустив порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення спору, рішення
підлягає скасуванню з передачею справи
на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 11 березня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
Д.О. Остапчук