Номер провадження: 22-ц/785/5172/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Доценко Л.І.,

при секретарі - Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа -
Суворовська районна адміністрація
Одеської міської ради, як орган опіки
та піклування, про розірвання шлюбу та
визначення місця проживання дитини,
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
розірвання шлюбу та визначення місця
проживання дитини, за апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 24 березня 2014 року,

встановила:

Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 24.03.14 р. вищевказані
вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про розірвання
шлюбу задоволено. Шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 розірвано. Позовні вимоги
ОСОБА_4 про визначення місця проживання
доньки задоволено. Визначено місце
проживання малолітньої ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком - ОСОБА_4, в
квартирі АДРЕСА_1. В задоволенні
позовних вимоги ОСОБА_5 про визначення
місця проживання доньки з нею
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 оскаржує
рішення суду першої інстанції в
частині визначення місця проживання
доньки з батьком. Просить рішення суду
першої інстанції і цій частині
скасувати. Ухвалити нове рішення, яким
визначити місце проживання доньки за
місцем проживання матері. Посилається
на те, що рішення в оскарженій частині
ухвалено при неповному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи,
невідповідності висновків суду
обставинам справи, з порушенням норм
матеріального (ст. 3 Конвенції ООН «Про
права дитини», ст. 6 Декларації прав
дитини, ст. 161 СК України) та
процесуального (ст. ст. 60, 213 ЦПК України)
права.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та її
представник підтримали доводи та
вимоги, які викладені в апеляційній
скарзі.

ОСОБА_4 в письмових запереченнях на
апеляційну скаргу вважав необхідним
скаргу відхилити, рішення суду
залишити без змін. Посилався на те, що
сторони по справі ведуть здоровий
образ життя, не вживають алкогольних
напоїв, наркотиків. Кожним з них
створені матеріально-побутові умови
для проживання доньки. Донька проживає
разом з ним. У нього декілька кращі
умови: створено робоче місце для
доньки; остання відвідує школу, яка
розміщена неподалік від її місця
проживання. Він працює, має постійний
дохід. З того часу як донька почала
відвідувати школу, вона проживає за
його місцем проживання. Мати проживає з
іншим чоловіком, має малолітню дитину.
В інтересах дитини не змінювати
обстановку, яка склалася протягом
тривалого часу. В судовому засіданні
ОСОБА_4 та його представник підтримали
доводи, які вказані в письмових
запереченнях.

Представник органу опіки та
піклування в судовому засіданні
підтримав висновок цього органу щодо
визначення місця проживання дитини
разом з батьком. При цьому вона
пояснила, що вказаний висновок було
зроблено на підставі обстеження
житлово-побутових умов батька, за
результатами бесіди як з батьком, так і
з матір'ю. Вважала, що в інтересах
дитини буде залишити її проживати
разом з батьком.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при ухваленні
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про визначення
місця проживання малолітньої ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, з батьком ОСОБА_4, суд
першої інстанції виходив з того, що
сторони мають рівні
матеріально-побутові умови для
проживання, фізичного, морального та
духовного розвитку дитини. Однак,
протягом тривалого часу донька
проживає разом з батьком. Донька з
першого класу відвідує школу за місцем
проживання батька. Протягом останніх
п'яти років мати навчанням доньки в
школі не цікавилася, батьківські збори
не відвідувала. Належну увагу
вихованню дитини приділяють батько,
бабуся та дідусь, з якими вона постійно
проживає. Дитина виявила бажання
проживати разом з батьком. ОСОБА_5 не
позбавлена права спілкування з
донькою, приймати участь у її
вихованні. Мати протягом тривалого
часу не намагалася у встановленому
порядку вирішити питання щодо місця
проживання доньки (а. с. 211 - 212 зворотна
сторона).

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції, на підставі наданих
сторонами і досліджених судом доказів,
дійшов правильного висновку щодо
визначення місця проживання разом з
батьком. Висновки суду відповідають
обставинам справи, вимогам діючого
законодавства України (ст. ст. 157, 160, 161
СК України, ст. ст. 11, 60, 179, 213 ЦПК
України). Доводи апеляційної скарги не
спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Висновки суду першої інстанції
зроблені, відповідні правовідносини
між сторонами встановлені на підставі
наявних у справі і наданих сторонами
доказів. Апелянт не надала суду
доказів, які б спростовували
вищевказані висновки суду першої
інстанції.

Судом правильно встановлено
наявність між сторонами правовідносин
щодо визначення місця проживання
дитини.

За правилами, передбаченими ст. ст. 160,
161 СК України, місце проживання дитини,
яка досягла десяти років, визначається
за спільною згодою батьків та самої
дитини. Якщо мати та батько не дійшли
згоди щодо того, з ким буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися судом. При вирішенні
спору щодо місця проживання дитини суд
бере до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особисту прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

У відповідності зі ст. 14 Закону
України «Про охорону дитинства» діти
та батьки не повинні розлучатися
всупереч їх волі, за винятком випадків,
коли таке розлучення необхідне в
інтересах дитини і цього вимагає
рішення суду, що набрало законної сили.
Під час вчинення дій, пов'язаних з
розлученням дитини з одним або обома
батьками, а також інших дій, що
стосуються дитини, в порядку
встановленому законом, судом
заслуховується думка та побажання
дитини.

Із матеріалів справи вбачається, що
сторони є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3,
(а. с. 6). Тобто, дитина досягла
десятирічного віку. Сторони мешкають
окремо. Позивач ОСОБА_4 мешкає за
адресою - АДРЕСА_2. Відповідачка ОСОБА_5
мешкає за адресою - АДРЕСА_3. Донька з
початку навчання у першому класі
проживає з батьком. Навчається у школі,
яка розміщена за місцем проживання
батька. Сторони не досягли згоди щодо
місця проживання їх десятирічної
доньки.

ОСОБА_4 працює на державному
підприємстві «Одеський морський
торговельний порт», за місцем роботи
характеризується позитивно.
Матеріально та житлом забезпечений.

ОСОБА_5 працювала на державному
підприємстві «Одеський морський
торговельний порт», за місцем роботи
характеризується позитивно.
Матеріально та житлом забезпечена.
Проживає з іншим чоловіком. На час
розгляду справи знаходиться у
відпустці по догляду за дитиною -
донькою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Донька ОСОБА_7 навчається в Одеській
загальноосвітній школі № 24 з 01.09.2009 р..
Згідно наданої школою характеристики
дівчинка добре навчається. За
характером доброзичлива. Школу
відвідує регулярно, без поважних
причин заняття не пропускає. Підтримує
дружні стосунки з учнями, має друзів в
класі. Належну увагу вихованню дитини
приділяють батько та бабуся, з якими
дитина постійно проживає. Останні
відповідально відносяться до
обов'язків, відвідують батьківські
збори, виховні заходи. Мати за роки
навчання дитини у школі успіхами
доньки не цікавилася, батьківські
збори не відвідувала, у батьківських
класних заходах участі не приймала.

Як в суді першої інстанції, та і в
апеляційному суді десятирічна ОСОБА_7
виявила прихильність до батька, і
виявила бажання залишитися проживати з
батьком, проти чого заперечує тільки
мати дитини - ОСОБА_5.

За висновком органу опіки та
піклування від 10.01.2014 р. дитина тривалий
час проживає разом з батьком та
бабусею. Батьком створені умови життя
дитини, її розвитку. Донька висловила
бажання і надалі проживати з батьком. З
врахуванням віку та побажання дитини
доцільним визначити її місце
проживання з батьком.

За роз'ясненням, які містяться в п. 18
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21.12.07 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», при вирішенні спору про
місце проживання дитини належить
звертати особливу увагу на її вік та
з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає
проживати. За змістом ч. 2 ст. 160 СК
України та ст. 14 Закону України «Про
охорону дитинства» місце проживання
дитини, яка досягла 10 років, крім згоди
батьків визначається також і з
врахуванням думки та згоди дитини.

У суді апеляційної інстанції в
присутності представника органу опіки
та піклування, педагога - психолога
малолітня ОСОБА_7 наполягала на своєму
бажанні залишитися проживати з
батьком, в розмові виявила більшу
прихильність до батька. Своє рішення
дитина вмотивувала тим, що батько
завжди приділяв та приділяє їй більше
уваги, а мати менше приділяла їй уваги.
Вона побоюється нинішнього чоловіка
матері.

Присутній в апеляційному суді при
заслуховуванні думки дитини педагог -
психолог, допитаний в судовому
засіданні класний керівник, також
вважали, що в інтересах дитини
залишити її проживати разом з батьком.
Вибір дитини залишитися в подальшому
проживати з батьком є усвідомленим.
Ознак будь-якого насильства над
дитиною з боку батька з метою спонукати
здійснити вибір на свою користь не
вбачається.

З огляду на встановлене, колегія
суддів вважає, що дитина має право бути
почутою, дитина не може бути розлучена
з батьком всупереч її волі, і саме в її
інтересах слід визначити місце
проживання з батьком, який
відповідально ставиться до своїх
батьківських обов'язків.

Посилання ОСОБА_5 на те, що дівчинка
потребує особливої уваги жінки-матері,
яка краще може роз'яснити дівчинці
питання фізіологічного розвитку, краще
підготовити к подальшому життю не
можуть братися до уваги, оскільки
визначення місця проживання дитини з
батьком не позбавляє матір обов'язку
займатися вихованням і розвитком
дитини.

Суд апеляційної інстанції також
зважує на те, що доводи ОСОБА_5 щодо
вчинення тиску на дитину з боку батька
не знайшли свого підтвердження. Доводи
апелянта щодо відсутності виключних
обставин, за яких можна визначити місце
проживання доньки з батьком є
неспроможними. Вирішуючи спір щодо
визначення місця проживання дитини,
суд повинен виходити перш за все з
інтересів дитини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
ухвалив рішення на підставі наданих
сторонами та досліджених у судовому
засіданні доказів, повно, всебічно і
об'єктивно з'ясувавши обставини, на які
посилалися сторони як на підставу
своїх вимог і заперечень. Суд надав
оцінку наявним доказам з врахуванням
їх належності, допустимості і
достовірності, з врахуванням їх
достатності та взаємного зв'язку в їх
сукупності. Суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
дійшов обґрунтованого висновку про
визначення місця проживання доньки з
батьком. Рішення суду є справедливим,
законним та обґрунтованим. Підстави
для його скасування, зміни в межах
доводів апеляційної скарги ОСОБА_5
відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 24 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П.
Заїкін

Судді:
Л. А.
Гірняк

Л. І.
Доценко