АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

26 червня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О.,
Ящук Т.І.

при секретарі -
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Департаменту земельних
ресурсів Київської міської державної
адміністрації, треті особи: Комунальне
підприємство «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна», ОСОБА_5, про визнання
недійсним державного акту на право
власності на землю, скасування
державної реєстрації, усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою, поділ в натурі жилого будинку
та заборону вчиняти дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Дарницького районного суду
м.Києва від 03 лютого 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

позивач у квітні 2008 р. звернулася до
суду з позовом, в якому просила визнати
недійсним державний акт про право
власності на земельну ділянку, виданий
21.10.2004 р. ОСОБА_2, зобов'язати Головне
управління земельних ресурсів
Київської міської державної
адміністрації зареєструвати рішення
суду від 2004 р. та 2006 р., визнати
недійсним проект відведення земельної
ділянки ОСОБА_3, зобов'язати
відповідачів не чинити їй перешкоди в
користуванні земельною ділянкою за
адресою: АДРЕСА_1. В ході розгляду
справи позивач уточнювала свої позовні
вимоги та остаточно просила визнати
недійсним державний акт про право
власності на земельну ділянку виданий
21.10.2004 р. ОСОБА_2, визнати недійсним
проект землеустрою щодо передачі у
власність земельної ділянки ОСОБА_3,
розділити в натурі жилий будинок
АДРЕСА_1 між співвласниками по 1/3
частині за висновком судової
будівельно-технічної експертизи
відповідно до варіанту 1.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 03 лютого 2014 року позов було
задоволено частково - визнано
недійсним державний акт про право
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_2, виданий 21.10.2004 р. ОСОБА_2,
скасовано реєстрацію вказаного акту, в
задоволенні інших позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивач ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати в частині відмови в
задоволенні її вимог про поділ будинку
та ухвалити в цій частині нове рішення
про задоволення вимоги, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин по справі.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог про
визнання недійсним державного акта
про право власності на земельну
ділянку та в частині відмови у визнанні
недійсним проекту землеустрою, щодо
передачі у власність земельної ділянки
ОСОБА_3 сторонами по справі не
оскаржується, а тому судом апеляційної
інстанції не переглядається.

При зверненні до суду позивач
посилалася на те, що вона набула право
власності на 1/3 частину будинку
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право власності на спадщину, виданого
15.01.1994 р. Інші дві частки будинку
належали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Після смерті
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 її частку
успадкувала ОСОБА_2 16.01.2008 р. ОСОБА_5
подарувала належну їй частку будинку
ОСОБА_4

З часу набуття права власності на
частину будинку у неї виникають
конфлікти з іншими співвласниками
будинку щодо порядку користування
будинком та земельною ділянкою. В
зв'язку з цим вона просила визнати
недійсним державний акт про право
власності на земельну ділянку виданий
21.10.2004 р. ОСОБА_2, визнати недійсним
проект землеустрою щодо передачі у
власність земельної ділянки ОСОБА_3,
розділити в натурі жилий будинок
АДРЕСА_1 між співвласниками по 1/3
частині.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 03 лютого 2014 року позов було
задоволено частково - визнано
недійсним державний акт про право
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_2, виданий 21.10.2004 р. ОСОБА_2,
скасовано реєстрацію вказаного акту, в
задоволенні інших позовних вимог -
відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні вимог про
поділ жилого будинку в натурі, суд
першої інстанції виходив з того, що
06.05.2001 р. між ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6
було укладено мирову угоду,
затверджену ухвалою Харківського
районного суду м. Києва від 06.05.2001 р., а
тому визначення іншого варіанту поділу
вказаного будинку є неможливим.

Такий висновок суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим та
відповідає встановленим по справі
обставинам.

Позивач свої вимоги про поділ будинку
обґрунтовувала положенням ст. 364 та 367
ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Доводи, викладені позивачем в
апеляційній скарзі, були предметом
перевірки суду першої інстанції та
отримали належну правову оцінку.

Зокрема, відповідно до мирової угоди,
укладеної 06.05.2001 р. між ОСОБА_5, ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 (а/с 114 т. 1), ОСОБА_1 було виділено
в користування жилі кімнати 1-5 (пл. 11-1
кв.м.), 1-3 (пл.10,4.кв.м) та кухню 1-11 (пл.. 4,8
кв.м), сарай під літерами Б та В, ОСОБА_5 -
жилу кімнату 1-4, коридор 1-6, кухню 1-7,
санвузол 1-8, веранду 1-9, туалет під літ.
Г, криницю, ОСОБА_6 - жилі кімнати 1-1 та 1-2,
кухню 1-10, навіс під літ. Е, криницю.

В судовому засіданні позивач пояснила,
що в будинку в даний час не проживає, а в
кв. №1 проживає ОСОБА_5, в кв. №2 - ОСОБА_2

Суд першої інстанції правильно
визначив, що варіант поділу будинку, за
яким позивач просила провести поділ
будинку між нею та двома іншими
співвласниками відповідно до Висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 23.07.2013 р. суперечить
умовам мирової угоди, яка була
затверджена ухвалою суду 06.05.2001 р.

Так, за мировою угодою частка ОСОБА_1
становила на 5,2333 кв.м. менше від
ідеальної частки, а для ОСОБА_5,
власником частки якої є а даний час
ОСОБА_4 - на 3,1667 кв.м. більше.
Приміщення, які були виділені в
користування ОСОБА_7 на даний час
мають нумерацію: 1-6 - жила кімната
площею 10,4 кв.м., 1-8 - жила кімната площею
11,1 кв.м., 1-7 - кухня площею 4,8 кв.м.
Кімната 1-5 (на 2001 р. - 1-4) площею 19,5 кв.м.
була виділена в користування ОСОБА_5

За варіантом поділу будинку, який
пропонує провести позивач, їй має бути
виділена кімната 1-5 площею 16,51 кв.м. з
відокремленим коридором 1-5' площею 2,99
кв.м., кухня 1-6' площею 6,47
кв.м.(відокремлена від кімнати 1-6) та
кухня 1-7 площею 4, 8 кв.м., а кімната 1-8
(після перепланування площею 15,3 кв.м)
має бути виділена ОСОБА_4

У Висновку судової
будівельно-технічної експертизи було
також запропоновано 2 варіант поділу
будинку, в якому передбачається
виділення позивачу жилих кімнат 1-8, 1-6
та кухні 1-7.

Обидва варіанти передбачають
влаштування вхідної групи та
встановлення перегородки в кімнаті 1-5,
якою користується ОСОБА_5 (нинішній
власник ОСОБА_4) та зменшення її жилої
площі.

Позивач визнає, що запропонований
варіант поділу будинку не відповідає
умовам мирової угоди, однак вважає, що
наявність ухвали про затвердження
мирової угоди не перешкоджає
задоволенню заявлених нею вимог,
оскільки тоді вимоги про розподіл
будинку та надвірних споруд не
вирішувались, а запропонований варіант
поділу найбільш наближений до
розміру її ідеальної частки.

Таким чином, судом першої інстанції
було повно та всебічно встановлено
обставини справи, перевірено їх
доказами, правильно застосовано норми
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
висновків суду не спростовують, а тому
рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Дарницького районного суду
м.Києва від 03 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4264/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Дубас В.А.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.