АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 608/862/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Парфенюк В.І. Провадження №
22-ц/789/768/14 Доповідач - Шевчук
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач З. Є.,

при секретарі - Фащевська М.М.

з участю - апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Чортківського районного
суду від 30 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору дійсним та визнання права
власності на автомобіль,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Чортківського районного
суду від 30 травня 2014 року відмовлено за
безпідставністю в позові ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору дійсним
та визнання права власності на
автомобіль.

Не погодившись із вказаним
рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду скасувати та постановити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги, посилаючись на те, що
оскаржуване рішення порушує норми
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи.

В обгрунтування вимог апелянт
зазначає, що судом не взято до уваги, що
відповідач визнав факт придбання ним
автомобіля та підтвердив передачу за
нього коштів, тобто були дотримані всі
істотні умови договору
купівлі-продажу.

У судовому засіданні апелянт
підтримав вимоги апеляційної скарги.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про день та час слухання
справи, про що свідчить розписка про
отримання повістки, тому відповідно до
ст.305 ЦПК України колегія суддів
розглянула справу у їх відсутності.

Колегія суддів, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, вимог, заявлених у суді першої
інстанції, вважає, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає,
виходячи із слідуючих мотивів.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом установлено, що 12 квітня 2007
року відповідач ОСОБА_3 згідно
нотаріально посвідченої довіреності
уповноважив ОСОБА_4 та ОСОБА_1 продати
за ціну та на умовах на власний розсуд
належний йому на підставі свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_1, виданого та зареєстрованого 22
жовтня 2002 року Чортківським МРЕВ
Тернопільської області, автомобіль
марки Ауді 100, 1990 року випуску, шасі
(кузов, рама, коляска) НОМЕР_2,
реєстраційний номер 52365ТІ.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не наведено доказів набуття позивачем
права власності на спірний автомобіль,
а твердження відповідача про отримання
коштів та довіреність на право
керування автомобілем не можуть
свідчити про набуття позивачем права
власності на автомобіль.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підстави своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог ст.
ст. 57-60 ЦПК України.

Крім того, відповідно до ст.16 ЦК
України, звертаючись до суду, позивач
за власним розсудом обирає спосіб
захисту. Обравши способом захисту
права визнання права власності на
автомобіль, позивач в силу ст.10 ЦПК
України був зобов'язаний довести
правову та фактичну підставу своїх
вимог.

Згідно ст.208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачен6их ч.1 ст.206 цього
Кодексу.

Посилання апелянта на те, що суд
дав неправильну оцінку доказам
позивача, а саме не врахував, що між
сторонами було укладено договір, який
містив всі необхідні ознаки договору
купівлі-продажу автомобіля, а тому
єдиним власником цього автомобіля на
цей час є позивач, який заплатив
відчужувачу цього автомобіля
обумовлену у договорі суму, колегія
суддів не бере до уваги як
безпідставні.

Письмова форма договору
купівлі-продажу автомобіля
передбачена і постановою КМ України
від 7.09.1998 року №1388 «Про затвердження
Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», якою затверджені
Правила державної реєстрації та обліку
транспортних засобів, згідно до п.2
яких, вони є обов'язковими для всіх
юридичних і фізичних осіб. є

Згідно з п.7 Постанови - власники
транспортних засобів та особи, що
експлуатують такі засоби на законних
підставах, або їх представники
зобов'язані зареєструвати
(перереєструвати) транспортні засоби
протягом десяти діб після придбання
(одержання) або митного оформлення, або
тимчасового ввезення на територію
України, або виникнення обставин, що є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів.

Відповідно до п.8 указаних Правил
державна реєстрація транспортних
засобів здійснюється за умови його
попереднього зняття з обліку в
підрозділах ДАІ.

Згідно п.40 цих Правил зняття з
обліку транспортних засобів
проводиться після їх огляду в
підрозділах Державтоінспекції на
підставі заяви власника, документа, що
посвідчує особу, виконавчого напису
нотаріуса, постанови державного
виконавця або рішення суду.

Крім того, обов'язковість
державної реєстрації та обліку усіх
транспортних засобів, що
використовуються на автомобільних
дорогах державного значення
передбачена також ч.3 ст.34 Закону
України «Про дорожній рух».

Отже, відповідно до ч.4 ст.334 ЦК
України, якщо договір про відчуження
майна підлягає державній реєстрації,
право власності у набувача виникає з
моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст.238 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема, із правочинів (договорів).

Тобто, наявність правовідносин
відчуження транспортного засобу може
бути підтверджена лише нотаріально
посвідченим письмовим договором
купівлі-продажу автомобіля або
оформленою довідкою-рахунком, яка
виконує функції договору
купівлі-продажу автомобіля і яка
видається підприємством уповноваженим
державою на реалізацію транспортних
засобів.

Таким чином, сторони, оформивши
правовідносини на підставі
довіреності, навіть з правом повіреної
особи на розпорядження транспортним
засобом, не вчинили тим самим
правовідносин, що свідчать про перехід
права власності транспортного засобу
від позивача до відповідача.

З урахуванням викладеного, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що належних доказів того, що
спірний автомобіль є власністю
позивача не доведено, а тому відсутні
підстави для визнання за позивачем
право власності на цей автомобіль.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Зважаючи на наведене, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції постановлене з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права, а доводи, викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319, 324; 325
ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити .

Рішення Чортківського районного суду
від 30 травня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

з оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Г.М. Шевчук