АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/8318/14-ц
Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження 22ц/774/1428/К/14
Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є.,
Михайлів Л.В.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: позивача ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_3, представника
відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Саксаганського
районного суду м.Кривого Рогу від 13
травня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до Державного
професійно-технічного навчального
закладу «Криворізький центр
професійної освіти робітничих кадрів
торгівлі та ресторанного сервісу» про
визнання незаконними дій щодо
звільнення, зобов'язання поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, матеріальної
допомоги за невикористану відпустку,
надбавки за вислугу років та моральної
шкоди, третя особа - Територіальна
Державна інспекція з питань праці у
Дніпропетровській області,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до
Державного професійно-технічного
навчального закладу «Криворізький
центр професійної освіти робітничих
кадрів торгівлі та ресторанного
сервісу»,

Уточнивши позовні вимоги, в
останній їх редакції позивач просила
суд визнати протиправними дії
відповідача щодо її звільнення за п. 2 ч.
1 ст. 36 КЗпП України, зобов'язати
відповідача поновити її на роботі та
стягнути з відповідача на її користь
невиплачену заробітну плату за час
вимушеного прогулу протягом 5 місяців
в розмірі посадового окладу 1 845 грн. 80
коп., невиплачену матеріальну допомогу
за невикористану відпустку за 1998 рік в
розмірі окладу, не отримані 20 % за
вислугу років в розмірі 369 грн. 16 коп. та
не отриману надбавку 20% в розмірі 369 грн.
16 коп., а також моральну шкоду в розмірі
5 000 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_2
зазначила, що 12.02.1995 року на підставі
наказу директора професійного
технічного училища №62 ОСОБА_5 №57 від
09.02.1995 року вона була прийнята на посаду
майстра виробничого навчання ПТУ №62.

11 вересня 1997 року директор ПТУ №62
ОСОБА_5 уклала з нею контракт,
відповідно до якого на позивача також
був покладений обов'язок майстра
виробничого навчання, контракт діяв з
11.09.1997 року по 01.09.1998 року. Після
закінчення контракту трудові
відносини між нею та ПТУ №62 не
припинялись. На вимогу директора
ОСОБА_5 позивач вимушено підписала
додаткові угоди до контракту від 01.09.1997
року. Після утворення Державного
професійно-технічного навчального
закладу «Криворізький центр
професійної освіти робітничих кадрів
торгівлі та ресторанного сервісу» з
ОСОБА_2 нових контрактів не укладалось,
тому що трудові відносини тривали та їх
строк не був визначений конкретним
терміном. Але згодом директор ОСОБА_5
почала вимагати підписати додаткову
угоду до контракту від 01.09.1997 року,
незважаючи на те, що дія цього
контракту закінчилась ще в 01.09.1998 року,
а контракт з ДПТНЗ «Криворізький центр
професійної освіти робітничих кадрів
торгівлі та ресторанного сервісу» не
укладався. 01 вересня 2013 року позивач не
була допущена до роботи, та директор
ОСОБА_5 повідомила їй, що вона звільнена
у зв'язку із закінченням дії контракту.

16 вересня 2013 року ОСОБА_2 звернулась в
комісію з трудових спорів ДПТНЗ
«Криворізький центр професійної
освіти робітничих кадрів торгівлі та
ресторанного сервісу», однак до цього
часу відповіді не отримала. На своє
звернення до територіальної Державної
інспекції з питань праці у
Дніпропетровській області з приводу її
незаконного звільнення, 03.10.2013 року
позивач отримала лист, в якому їй було
рекомендовано звернутися до суду.

19 вересня 2013 року позивача запросили
для отримання трудової книжки, в якій
було зазначено, що вона звільнена з
роботи на підставі п. 2 ч.1 ст. 36 КЗпП
України.

Позивач вважає, що вона не може бути
звільнена з роботи з мотивів
закінчення строку дії трудового
договору, оскільки трудовий договір з
нею був переукладений декілька разів,
тобто на невизначений строк.

Крім того ОСОБА_2 зазначила, що згідно
довідки з ПНД від 06.06.2008 року, вона не
може працювати майстром виробничого
навчання, а може працювати статистом,
методистом та бібліотекарем, а отже
директор ОСОБА_6 не мала права укладати
з нею трудових договорів, у зв'язку з
чим її не могло бути звільнено з
підстав закінчення строку дії
трудового договору.

Також позивач вказала, що на час її
звільнення щорічна відпустка
тривалістю 42 календарних дні за 1998 рік
нею використана не була, у зв'язку з чим
просить стягнути з відповідача
невиплачену матеріальну допомогу за
невикористану відпустку за 1998 рік в
розмірі окладу, який складає 1845 грн. 80
коп. з урахуванням 20% за вислугу років,
що складає 369 грн. та 20% надбавки, що
складає 369 грн. 16 коп.

Крім того, в результаті звільнення
позивача, їй була спричинена моральна
шкода в розмірі 5000 грн., яка виразилась
у моральних стражданнях, втраті
фінансової можливості забезпечити
себе, втраті нормальних життєвих
зв'язків та у витрачанні додаткових
зусиль для організації свого життя, яку
просить суд стягнути на свою користь.

Рішенням Саксаганського районного
суду м.Кривого Рогу від 13 травня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
її позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, що
судом першої інстанції не взято до
уваги, що ОСОБА_2 прийнято на посаду
майстра виробничого навчання в ПТУ № 62
на підставі наказу №57 від 09.02.1995 року,
про що є відповідний запис у її
трудовій книжці. Відповідно до п.3.5
Положень про порядок наймання і
звільнення педагогічних та
науково-педагогічних працівників
закладів освіти, що є у державній
власності, контракт є підставою для
видання наказу (розпорядження) про
призначення на посаду з дня,
встановленого за угодою сторін
контракту, однак у трудовій книжці
позивача відсутні відомості про її
звільнення у 1997 році з ПТУ №62 та
прийняття на роботу на контрактній
основі з 11.09.1997 року.

Крім того, представник позивача
зазначив, що згідно ч.3 ст.54 ЗУ «Про
освіту» педагогічні та
науково-педагогічні працівники
приймаються на роботу шляхом укладання
трудового договору, в тому числі, за
контрактом, однак прийняття на роботу
позивача ОСОБА_2 у 1997 році не відбулося,
так як на момент укладання контракту
вона вже знаходилася у трудових
відносинах з цим закладом освіти.

Також апелянт посилається на те, що у
матеріалах справи відсутні контракти
та додаткові угоди до них за період з
31.08.2001 року по 01.09.2002 року, з 31.08.2002 року
по 01.09.2003 року, з 31.08.2005 року по 01.09.2006
року, з 31.08.2006 року по 01.09.2007 року, з 31.08.2007
року по 01.09.2008 року, з 31.08.2008 року по
01.09.2009 року.

Крім того, представник позивача
зазначив, що донарахування за
невикористану відпустку за період 1998
року було здійснено з урахуванням 28
календарних днів, в той час як щорічна
відпустка педагогічного працівника
складає 42 дні.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.02.1995 року на
підставі наказу № 57 від 09.02.1995 року
позивач була прийнята на роботу на
посаду майстра виробничого навчання
ПТУ №62.

11.09.1997 року між ОСОБА_2 та Професійним
технічним училищем №62 м. Кривого Рогу
було укладено контракт, відповідно до
умов якого позивач ОСОБА_2 була
прийнята на посаду майстра виробничого
навчання, контракт діяв з 11.09.1997 року по
01.09.1998 року. (а.с.4-5).

Наказом від 30.08.2013 року позивач
звільнена з займаної посади на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у
зв'язку з закінченням строку дії
контракту, про що в трудовій книжці
позивача зроблено відповідний запис
(а.с.3).

Звертаючись до суду з позовом, позивач
посилалася на те, що її звільнення є
незаконним, оскільки и трудовий
договір з нею був переукладений
декілька разів, тобто на невизначений
строк. Крім того, згідно довідки з ПНД
від 06.06.2008 року, вона не може працювати
майстром виробничого навчання, а може
працювати статистом, методистом та
бібліотекарем, а отже директор ОСОБА_6
не мала права укладати з нею трудових
договорів, у зв'язку з чим її не могло
бути звільнено з підстав закінчення
строку дії трудового договору. Крім
того, на час її звільнення нею не була
використана щорічна відпустка
тривалістю 42 календарних дні за 1998 рік .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
трудові відносини між сторонами,
згідно контракту, припинилися 30.08.2013
року. У зв'язку з чим відповідач
правомірно звільнив позивача за п.2 ч.1
ст. 36 КЗпП України. Всі належні позивачу
до виплати суми, їй сплачені
відповідачем, тому відсутні правові
підстави для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з
зазначеними висновками суду з огляду
на наступне.

Згідно ч.3 ст. 21 КЗпП України особливою
формою трудового договору є контракт, в
якому строк його дії, права, обов'язки і
відповідальність сторін (в тому числі
матеріальна), умови матеріального
забезпечення і організації праці
працівника, умови розірвання договору,
в тому числі дострокового, можуть
встановлюватися угодою сторін. Сфера
застосування контракту визначається
законами України

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 54 Закону
України «Про освіту» педагогічні та
науково-педагогічні працівники
приймаються на роботу шляхом укладення
трудового договору, в тому числі, за
контрактом.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП
України, підставою для припинення
трудового договору є закінчення строку
на який його було укладено, крім
випадків, коли трудові відносини
фактично тривають і жодна з сторін не
поставила вимогу про їх припинення.

Судом встановлено, що 11.09.1997 року між
позивачем ОСОБА_2 та Професійним
технічним училищем №62 м. Кривого Рогу
було укладено контракт, відповідно до
умов якого позивач ОСОБА_2 була
прийнята на посаду майстра виробничого
навчання, контракт діяв з 11.09.1997 року по
01.09.1998 року. (а.с.4-5).

Згідно додаткових угод до контракту
від 11.09.1997 року, термін дії контракту
між позивачем ОСОБА_2 та Професійним
технічним училищем №62 м. Кривого Рогу
неодноразово продовжувався, а саме,
згідно додаткових угод від 31 серпня 1998
року - до 01 вересня 1999 року (а.с.31); від 31
серпня 1999 року - до 01 вересня 2000
року(а.с.32); від 31 серпня 2000 року - до 01
вересня 2001 року(а.с.33); від 2003 року - до
30.08.2004 року(а.с.34); від 31 серпня 2004 року -
до 01 вересня 2005 року(а.с.35).

Згідно наказу Міністерства освіти і
науки України № 513 від 19.06.2007 року «Про
вдосконалення мережі професійно -
технічних навчальних закладів
Дніпропетровської області», на
виконання Постанови Кабінету
Міністрів України від 02.04.1998 року № 481
«Про затвердження комплексних заходів
щодо формування ступеневої професійно-
технічної освіти, спеціалізації та
перепрофілювання професійно-
технічних навчальних закладів» та,
враховуючи потребу ринку праці у
підготовці кваліфікованих кадрів,
подання управління освіти і науки
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, та наказу « 522 від 21.06.2007
року «Про вдосконалення мережі
професійно- технічних навчальних
закладів, з 01 липня 2007 року професійно-
технічне училище № 62 перейменоване у
державний професійно- технічний
навчальний заклад «Криворізький центр
освіти робітничих кадрів торгівлі та
ресторанного сервісу».

Додатковою угодою до контракту від
11.09.1997 року між позивачем ОСОБА_2 та
відповідачем - Професійним технічним
училищем №62 м. Кривого Рогу у зв'язку з
наказом №513 від 19.06.2007 року
Міністерства освіти і науки України,
внесені зміни до вказаного контракту в
частині заміни слів з «Професійне
технічне училище №62 м. Кривого Рогу» на
«Криворізький центр професійної
освіти робітничих кадрів торгівлі та
ресторанного сервісу», також цією
угодою продовжено термін укладеного
контракту між директором ДПТНЗ
«Криворізький центр професійної
освіти робітничих кадрів торгівлі та
ресторанного сервісу» ОСОБА_5 та
позивачем до 30.08.2008 року.

Термін дії контракту від 11.09.1997 року між
позивачем ОСОБА_2 та відповідачем
Державним професійно- технічним
навчальним закладом «Криворізький
центр професійної освіти робітничих
кадрів торгівлі та ресторанного
сервісу», неодноразово продовжувався
на підставі додаткових угод: від 31
серпня 2009 року - до 01 вересня 2010
року(а.с.36); від 31 серпня 2010 року - до 01
вересня 2011 року(а.с.37); від 31 серпня 2011
року - до 01 вересня 2012 року(а.с.38); від 31
серпня 2012 року - до 31 серпня 2013 року
(а.с.39).

Наказом від 30.08.2013 року позивач
звільнена з займаної посади на
підставі п. 2 ч.1 ст. 36 КЗпП України у
зв'язку з закінченням строку дії
контракту, про що в трудовій книжці
позивача зроблено відповідний запис
(а.с.3).

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що відповідач правомірно звільнив
позивача у зв'язку з закінченням дії
контракту, при звільненні позивача
підприємством відповідача було
дотримано порядок її звільнення, тому
відсутні правові підстави для
задоволення позову про поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції не взято до
уваги, що ОСОБА_2 прийнято на посаду
майстра виробничого навчання в ПТУ № 62
на підставі наказу №57 від 09.02.1995 року,
про що є відповідний запис у її
трудовій книжці. Відповідно до п.3.5
Положень про порядок наймання і
звільнення педагогічних та
науково-педагогічних працівників
закладів освіти, що є у державній
власності, контракт є підставою для
видання наказу (розпорядження) про
призначення на посаду з дня,
встановленого за угодою сторін
контракту, однак у трудовій книжці
позивача відсутні відомості про її
звільнення у 1997 році з ПТУ №62 та
прийняття на роботу на контрактній
основі з 11.09.1997 року, колегія суддів не
може взяти до уваги, оскільки позивач
була не звільнена з займаної посади, а з
нею на підставі ч.3 ст. 21 КЗпП України, ч.
3 ст. 54 Закону України «Про освіту» буз
укладений контракт, дія якого
закінчилася 30 серпня 2013 року, що було
підставою для її звільнення за п.2 ч.1
ст. 36 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги про те,
що згідно ч.3 ст.54 Закону України «Про
освіту» прийняття на роботу позивача
ОСОБА_2 у 1997 році за контрактом не
відбулося, так як на момент укладання
контракту вона вже знаходилася у
трудових відносинах з цим закладом
освіти, колегія суддів не може взяти до
уваги, оскільки згідно положень ч. 3 ст.
21 КЗпП України не виключається
можливість укладання контракту з
працівником, який раніше був прийнятий
на роботу з укладанням звичайного
трудового договору на невизначений
час.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що у матеріалах справи відсутні
контракти та додаткові угоди до них за
період з 31.08.2001 року по 01.09.2002 року, з
31.08.2002 року по 01.09.2003 року, з 31.08.2005 року
по 01.09.2006 року, з 31.08.2006 року по 01.09.2007
року, з 31.08.2007 року по 01.09.2008 року, з 31.08.2008
року по 01.09.2009 року, колегія суддів не
бере до уваги, оскільки 11.09.1997 року між
ОСОБА_2 та Професійним технічним
училищем №62 м. Кривого Рогу було
укладено контракт, відповідно до умов
якого позивач ОСОБА_2 була прийнята на
посаду майстра виробничого навчання,
контракт діяв з 11.09.1997 року по 01.09.1998
року, строк дії якого закінчився 30.08.2013
року та будь-які інші контракти між
сторонами не укладалися, що не
суперечить положенням ст. 21 КЗпП
України та положенням ст. 54 Закону
України «Про освіту». Відсутність
додаткових угод до контракту за
зазначений вище період правового
значення для вирішення спору не має,
оскільки, позивач, підписавши
додаткову угоду до контракту від 31
серпня 2012 року, згідно якої строк дії
контракту продовжено до 31 серпня 2013
року, погодилася на те, що укладений нею
контракт є строковим, обставин, які б
указували на те, що неодноразові
додаткові угоди до контракту є
визнання його укладеним на
невизначений строк, немає.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що директор ДПТНЗ «Криворізький центр
професійної освіти робітничих кадрів
торгівлі та ресторанного сервісу»
ОСОБА_5 змушувала позивача підписувати
додаткові угоди до контракту, які
продовжували термін його дії, колегія
суддів не бере до уваги, оскільки вони
не підтверджені належними та
допустимими доказами.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що в зв'язку із
звільненням позивача була здійснена
перевірка бухгалтерських документів
щодо нарахування відпустки позивачу, в
результаті чого виявлена недоплата
звільненій компенсації за
невикористану відпустку в 1998 року.

10 лютого 2014 року на підставі наказу
№1-к/тр від 03 лютого 2014 року позивачу
згідно платіжної відомості №6 від
10.02.2014 року була донараховано та
виплачено шляхом перерахування на
вкладні рахунки останньої компенсацію
за невикористану відпустку в 1998 році в
сумі 3 185 грн. 15 коп. (а.с.90, 92, 93).

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
стягнення компенсації за
невикористану у 1998 році відпустку.

Доводи апеляційної скарги про те, що
донарахування за невикористану
відпустку за період 1998 року було
здійснено з урахуванням 28 календарних
днів, в той час як щорічна відпустка
педагогічного працівника складає 42
дні, колегія суддів не бере до уваги,
оскільки вони спростовуються
матеріалами справи та висновками суду.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим,
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду- залишенню без змін на
підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ст.308, 313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду
м.Кривого Рогу від 13 травня 2014 року
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: