Колегія суддів судової палати у
цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:
Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Одеської міської ради до ОСОБА_4, треті
особи: Київська районна адміністрація
Одеської міської ради, ОСОБА_5, про
приведення об'єкту до попереднього
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 18 червня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
13 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року Одеська міська рада
звернулася до суду із позовом до
ОСОБА_4, третя особа - Київська районна
адміністрація Одеської міської ради,
про приведення об'єкту до попереднього
стану.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що ОСОБА_4 самовільно без
відповідних дозвільних документів
здійснено самочинне будівництво
веранди, площею 13,6 кв. м, до квартири
АДРЕСА_1 Відділом благоустрою
території Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
було складено акт від 22 липня

2013 року за фактом проведення
самовільних робіт за вказаною адресою,
проектно-правова документація на
будівництво (реконструкцію),
декларація (повідомлення),
зареєстровані в Інспекції ДАБК в
Одеській області, забудовником не
представлена. Оскільки в процесі
здійснення будівництва відповідачем
були порушені приписи ст. 5 Закону
України «Про основи містобудування»,
ст. 9 Закону України «Про архітектурну
діяльність», позивач просив привести
об'єкт до попереднього стану.

Згідно журналу від 31 березня 2014 року,
Київський районний суд

м. Одеси, розглянувши клопотання про
залучення третьої особи ОСОБА_5 на
місці ухвалив, залучити до справи у
якості третьої особи ОСОБА_5

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 18 червня

2014 року в задоволенні позовних вимог
Одеської міської ради до ОСОБА_4, треті
особи: Київська районна адміністрація
Одеської міської ради, ОСОБА_5, про
приведення об'єкту до попереднього
стану відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 13 серпня

2014 року рішення Київського районного
суду м. Одеси від 18 червня

2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, просить
скасувати рішення Київського
районного суду м. Одеси від 18 червня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 13 серпня 2014 року
та ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що відповідачем самовільне
будівництво веранди не здійснювалося,
оскільки остання побудована
попереднім власником квартири - ОСОБА_6
та згідно рішення виконавчого комітету
Київської районної ради м. Одеси від 17
лютого 1995 року прибудову вирішено
зберегти з правом користування.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2014 року № 6 «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності.

Крім того, частиною 3 ст. 61 ЦПК України
передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній.
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлені ці
обставини.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного
висновку про те, що відповідачем
самовільне будівництво веранди не
здійснювалося, оскільки остання
побудована попереднім власником
квартири - ОСОБА_6 та згідно рішення
виконавчого комітету Київської
районної ради м. Одеси від 17 лютого 1995
року прибудову вирішено зберегти з
правом користування.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
Київського районного суду м. Одеси від
18 червня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Одеської області від 13 серпня 2014
року, тому що судові рішення законні та
обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє ка

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК
України, к

Судді:Н.А. ГорелкінаО.І. ЄвтушенкоВ.І.
Журавель