У х в а л а

іменем україни

11 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Дем'яносова М.В., Коротуна
В.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Профіт» про
стягнення середнього заробітку за
несвоєчасний розрахунок при
звільненні, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Чернігівського
районного суду Чернігівської області
від 23 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Чернігівської
області від 26 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася
до суду з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агро-Профіт» про стягнення середнього
заробітку за несвоєчасний розрахунок
при звільненні з 24 жовтня 2013 року по 18
листопада 2013 року крім 25 жовтня 2013 року
(оскільки за цей день відповідач
виплатив їй середній заробіток), тобто
у розмірі 9 870 грн 54 коп.,
посилаючись на те, що вона була
звільнена з роботи з 24 жовтня
2013 року, а фактичний розрахунок з нею
був проведений 18 листопада 2013
року через здачу заявки-розрахунку за
її листком непрацездатності через
2 місяці з дня його отримання.

Рішенням Чернігівського районного
суду Чернігівської області
від 23 грудня 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 26 лютого 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
і ухвалити нове рішення про
задоволення позову або справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Колегією суддів встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
рішення суду першої інстанції та
ухвала суду апеляційної інстанції
ухвалені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів,
обґрунтовано викладених у
мотивувальних частинах оскаржуваних
судових рішень.

За таких обставин, касаційну скаргу
потрібно відхилити, а рішення
Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 23 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 26 лютого 2014
року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 23 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 26 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
О.П.
Касьян

М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун