АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 22-ц/796/8954/2014
Головуючий у 1-й інстанції - Волокітіна
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі
Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 05 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И
Л А :

Заочним рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 05 березня 2014 року позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди -
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 5000 (п'ять тисяч
грн..), судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить заочне рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 05 березня 2014 року змінити в
частині відшкодування матеріальної
шкоди та ухвалити нове рішення, яким
стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в
розмірі 46 600 грн., посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні позивач
підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомленийналежно, тому в
порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, його
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і це
встановлено судом, ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
свідоцтвом від 21.05.2013 року та витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач, придбавши вищевказану
квартиру, до теперішнього часу не має
можливості проживати в ній із-за
самовільних дій відповідача, який
відмовляється виселятися в
добровільному порядку з квартири.

Даний факт підтверджується тим, що
22.07.2013 року Шевченківський районний суд
м. Києва прийняв рішення про виселення
ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1. Ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 22.01.2014
року рішення суду залишено без змін.

На обґрунтування позовних вимог щодо
відшкодування матеріальної шкоди,
позивач посилається на ту обставину, що
він як власник квартири не може нею
розпоряджатися, зокрема передати
квартиру в оренду, і за його
підрахунками, виходячи із ціни
орендної плати за квартиру, схожої за
властивостями, площею і розташуванням,
він міг би отримати за період з 21.05.2013
року по 13.01.2014 року дохід в розмірі 46600
грн. А тому він вважає, що діями
відповідача йому було завдано збитків,
які він просить стягнути відповідно до
п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, як упущену
вигоду.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків в результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками,
зокрема, є доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушено (упущена вигода).

За загальним принципом цивільного
права особа, якій завдано збитків в
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
збитків, потрібна наявність повного
складу цивільного правопорушення:
протиправна поведінка, дія чи
бездіяльність особи; шкідливий
результат такої поведінки (збитки);
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками; вина
правопорушника.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач суду першої інстанції зазначив
про те, що у випадку передачі власної
квартири в оренду, він міг отримати
орендну плату в розмірі 46600 грн. за
період з 21.05.2013 року по 13.01.2014 року, однак
доказів цього як суду першої інстанції,
так і суду апеляційної інстанції
ОСОБА_1 не надано.

Крім того, позивач в своїх поясненнях
суду першої інстанції зазначив, що
квартира ним придбавалася для
проживання його сім'ї, а не для
отримання доходу від передачі її в
оренду.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що позовні вимоги про відшкодування
шкоди в розмірі 46600 грн. не підлягають
задоволенню, оскільки позивачем не
доведено, що в разі, якби його право не
було порушено, він мав можливість
отримати відповідний дохід.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачу через неправомірні дії
відповідача завдано збитків у вигляді
упущеної вигоди колегія суддів не
приймає до уваги, оскільки в
обґрунтування своїх вимог позивач
послався на оголошення про оренду
квартир, схожих за властивостями,
площею і розташуванням на квартиру
ОСОБА_1, виходячи з відомостей
знайдених позивачем на інтернет-сайтах
оренди житла.

Вказаний доказ не може бути прийнятий
до уваги колегією суддів, як належний
та допустимий відповідно до приписів
статей 58-59 ЦПК України, оскільки на
підтвердження цього, позивач не надав
суду жодного укладеного договору
оренди квартири з зазначенням сторін
та розміру орендної плати,строку
оренди.

Крім цього, позивач підтвердив в
апеляційному суді, що з позовом до
відповідача про стягнення коштів за
оренду квартири до суду не звертався.

Договору оренди квартири з
відповідачем не укладав, що також
підтвердив в суді апеляційної
інстанції.

Житлово-комунальне господарство не
зверталось з позовом до позивача про
стягнення заборгованості по
квартплаті та комунальним послугам за
період проживання в квартирі
відповідача, що підтвердив в суді
апеляційної інстанції позивач, тому
посилання ОСОБА_1 на те, що йому
спричинені збитки ще й несплатою
ОСОБА_2 комунальних платежів, колегія
суддів не приймає до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги також
були предметом розгляду суду першої
інстанції, висновків суду не
спростовують та не впливають на
правильність ухваленого у справі
рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 05 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: