АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2626/14
Справа № 637/1452/13
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Тичкової О.Ю.,
Даниленка В.М.

при секретарі - Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Шевченківського
районного суду Харківської області від
10 лютого 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визначення місця проживання
малолітньої дитини, третя особа - орган
опіки та піклування Шевченківська
районна державна адміністрація,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з вказаним позовом, в
обґрунтування якого посилався на те, що
з 2007 року перебував у громадянському
шлюбі з відповідачем - ОСОБА_3 Від
даного шлюбу сторони мають доньку -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У вересні 2012 року сторони
розійшлися через різні погляди на
життя та виховання доньки, при цьому
донька залишилася проживати з
позивачем за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідач по справі проживає в місті
Чугуїв, де працює.

У вересні 2013 року ОСОБА_3 забрала
дитину та мешкає зараз в місті Чугуїв,
працює в магазині ТОВ «ДАРС-Д»
продавцем позмінно. При цьому дитина
відвідує групу дитячого садка № 8 міста
Чугуїв при Клугіно-Башкирівській
школі. До теперішнього часу позивач з
відповідачем не дійшли згоди щодо
місця проживання доньки. Позивач не
згоден, щоб малолітня дитина проживала
з відповідачем по справі та наполягає
на визначенні місця проживання разом з
ним, оскільки дитина не отримує від
матері належної уваги та піклування,
харчування та турботи, не зважає на
інтереси дитини, її бажання,
прихильності та душевний стан.

На підставі викладеного, ОСОБА_2
просив суд встановити місце проживання
їх з відповідачкою малолітньої доньки -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із ним за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_3 не погодилась з
вказаним позовом та просила відмовити
в його задоволенні посилаючись на
Декларацію прав дитини та на те, що
малолітня дитина, крім випадків, коли є
виняткові обставини, не повинна бути
розлучена з матір'ю. Крім того
відповідачка зазначила, що дитині з
матір'ю жити краще, оскільки дочка
отримує любов і підтримку, вона
постійно займається її вихованням,
духовним розвитком, забезпечує
матеріальні потреби. При цьому сама
відповідач працює, дочка відвідує
дитячий садок, до садочку її приводять
та забирають відповідач та бабуся з
боку відповідача.

Представник органу опіки та
піклування Шевченківської районної
державної адміністрації заперечував
проти задоволення позову пояснюючи це
тим, що що ніяких виняткових обставин
для розлучення малолітньої дитини з
рідною матір'ю немає, мати опікується
донькою, займається вихованням,
піклується про її здоров'я, а тому
вважав за доцільне визначити місце
проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з
матір'ю.

Рішенням Шевченківського
районного суду Харківської області від
10 лютого 2014 року у позові ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визначення місця проживання
малолітньої дитини, третя особа - орган
опіки та піклування Шевченківська
районна державна адміністрація -
відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
ОСОБА_2 звернувся на нього з апеляційну
скаргу, в якій, з посиланням на неповне
з'ясування обставин по справі та
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги у повному обсязі.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді, пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши наведені в скарзі доводи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5, суд першої
інстанції керувався переважними
правами та інтересами дитини, взяв до
уваги ставлення батьків до виконання
своїх батьківських обов'язків.

Колегія суддів вважає зазначені
висновки суду вірними та такими, які
відповідають зібраним по справі
доказам, вимогам ст.ст. 160, 161 ст. 3,9,18
Конвенції про права дитини від 20
листопада 1989 року, ратифікованої
Україною 27 лютого 1991 року, роз'ясненням,
що містяться в п. 18 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя».

Судом апеляційної інстанції
встановлено, підтверджується
матеріалами справи та не заперечується
сторонами, що з 2007 року позивач ОСОБА_5
перебував у громадянському шлюбі з
відповідачем - ОСОБА_3 Від даного шлюбу
сторони мають доньку - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Між сторонами склалися неприязні
відносини.

Матеріали справи містять докази
того, що сторони працюють, мають
стабільний дохід, позитивно
характеризуються за місцем роботи,
обидві сторони мають належні
житлово-побутові умови для виховання
дитини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 161
Сімейного кодексу України, якщо мати та
батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень, що
містяться в п. 18 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» при вирішенні спору про
місце проживання дитини належить
звертати особливу увагу на її вік та
з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає
проживати. Судам слід враховувати
також положення ст. 160 Сімейного
кодексу України, якою передбачено, що
місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків, яка досягла десяти років, - за
спільною згодою батьків та самої
дитини, а місце проживання дитини, яка
досягла чотирнадцяти років,
визначається нею самою.

04 грудня 2013 року розпорядженням
Шевченківської районної державної
адміністрації було відмовлено ОСОБА_5 у
визначенні місця проживання
малолітньої доньки ОСОБА_6 разом з
батьком.

Відповідно до висновку про
визначення місця проживання
малолітньої ОСОБА_6, складеного
начальником служби у справах дітей
Шевченківської районної державної
адміністрації від 13.06.2014 року
встановлена можливість визначення
місця проживання малолітньої дитини з
батьком ОСОБА_5.

Згідно з висновком комісії з питань
захисту прав дитини виконавчого
комітету Чугуївської міської ради
Харківської області від 24 червня 2014
року визначено місце проживання
малолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з
матір`ю ОСОБА_3

Крім того, судова колегія враховує,
що згідно принципу 6 Декларації прав
дитини від 20 листопада 1959 року, дитина
може бути розлучена з матір'ю лише у
винятковій ситуації.

Жодних виняткових обставин, які б
свідчили про те, що визначення місця
проживання ОСОБА_6 з її матір'ю, буде
суперечити інтересам дитини, судом не
встановлено.

Враховуючи долучені до матеріалів
справи висновки, а також виходячи з
інтересів малолітньої дитини, судова
колегія вважає, що суд першої
інстанції ухвалив законне та
обгрунтоване рішення щодо відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

За таких обставин, доводи
апеляційної скарги не є суттєвими, і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду Харківської області від 10 лютого
2014 року

залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
ухвалою апеляційної інстанції
законної сили.

Головуючий суддя -

Судді -