№ 412/7346/2012
провадження 4-с/201/92/2014
УХВАЛА

13 листопада 2014 року
Жовтневий районний
суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на
дії державного виконавця Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в
Дніпропетровській області ОСОБА_2,
зацікавлені особи Жовтневий відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в
Дніпропетровській області і ОСОБА_3 про
визнання дій протиправними і стягнення
витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 31 травня 2012 року звернулася до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_1
про визнання права власності, поділ
майна, припинення права спільної
сумісної власності, усунення перешкод
в користуванні житлом та
вселення.

Рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
06 листопада 2012 року позовну заяву
задоволено: визнано за ОСОБА_3 право
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1, визначено, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності на вказану квартиру
є рівними та складають: для ОСОБА_3 – ?
частина квартири АДРЕСА_1, для ОСОБА_1 –
? частина на квартири АДРЕСА_1,
припинено право спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 і
ОСОБА_1, визнано за ОСОБА_3 право
власності на ? частину вказаної
квартири та за ОСОБА_1 право власності
на ? частину цієї ж квартири, усунуто
перешкоди в користуванні ОСОБА_3
квартирою № 5 будинку № 25 по пр. Героїв
м. Дніпропетровська шляхом
зобов’язання ОСОБА_1 забезпечити
безперешкодний доступ ОСОБА_3 до
вказаної квартири, вселено ОСОБА_3 в
квартиру АДРЕСА_1 та стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_3 судові витрати в
вигляді судового збору і поштових
витрат в сумі 3318 грн. 30 коп.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11
березня 2013 року апеляційна скарга
ОСОБА_1 задоволена частково і рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 06 листопада 2012
року в частині визнання за ОСОБА_3 права
спільної сумісної власності, визнання
рівності часток у вказаному спірному
житлі, припинення права спільної
сумісної власності, визнання права
власності, усунення перешкод в
користуванні житлом та ухвалено нове
рішення в цій частині про відмову в
задоволенні позову. В решті рішення
залишене без змін, крім зміни в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача судових витрат

Вказані рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська і
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська набрали законної
сили і 02 вересня 2013 року ОСОБА_3
звернулася до апеляційного суду з
заявою про перегляд рішення від 11
березня 2013 року за нововиявлентими
підставами.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 жовтня
2013 року заява ОСОБА_3 про перегляд за
ново виявленими обставинами рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 11 березня 2013 року залишена
без задоволення.

30 вересня 2014 року ОСОБА_1
отримав постанову державного
виконавця Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції ОСОБА_2 від 08
вересня 2014 року про відкриття
виконавчого провадження по
виконавчому листу, виданому 03 вересня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 про
вселення її у вказану спірну квартиру.
Але рішення по справі винесене 06
листопада 2012 року, набрало законної
сили 11 березня 2013 року, строк
пред’явлення виконавчого листа до
виконання один рік, тобто до 11 березня
2014 року, тобто виконавчий лист видано з
пропуском вказаного строку і державний
виконавець не повинен був його
приймати і відкривати виконавче
провадження. ОСОБА_1 звернувся до
Жовтневого ВДВС з цим питанням і просив
скасувати вказану постанову, але
відповіді не отримав. Вважає вказане
протиправним і 09 жовтня 2014 року
звернувся до суду зі скаргою на дії
вказаного державного виконавця. Вважає
таку діяльність протиправною, просив
визнати її такою та стягнути його
витрати на правову допомогу,
задовольнивши скаргу.

Державний виконавець Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в
Дніпропетровській області ОСОБА_2 в
судове засідання не з’явився, про день
та час слухання справи повідомлявся
належним чином, про причини неявки суду
не повідомив. Суд вважає можливим
розгляд справи за відсутності вказаної
особи.

Представники Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції і ОСОБА_3 в судове
засідання не з’явилися, про день та час
слухання справи повідомлялися
належним чином, про причини неявки суду
не повідомили. Суд вважає можливим
розгляд справи за відсутності вказаних
зацікавлених осіб.

З’ясувавши думку сторін та
учасників спору, вислухавши пояснення
заявника і його представника,
перевіривши матеріали скарги, оцінивши
надані та добуті докази, суд вважає
скаргу обгрунтованою та підлягаючою
задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Примусове виконання рішень в
Україні покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Відповідно до п. 1 положення
про Міністерство юстиції України,
затвердженого Указом Президента
України від 30 грудня 1997 року N 1396/97,
Міністерство юстиції України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України. Міністерство юстиції України
є головним (провідним) органом у
системі центральних органів
виконавчої влади щодо забезпечення
реалізації державної правової
політики. Таким чином, при прийнятті до
примусового виконання виконавчих
документів, державний виконавець має
діяти на підставах, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 31 травня 2012 року звернулася до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_1
про визнання права власності, поділ
майна, припинення права спільної
сумісної власності, усунення перешкод
в користуванні житлом та вселення.
Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 06 листопада 2012
року позовну заяву задоволено: визнано
за ОСОБА_3 право спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1,
визначено, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності на
вказану квартиру є рівними та
складають: для ОСОБА_3 – ? частина
квартири АДРЕСА_1, для ОСОБА_1 – ?
частина на квартири АДРЕСА_1, припинено
право спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 і ОСОБА_1,
визнано за ОСОБА_3 право власності на ?
частину вказаної квартири та за ОСОБА_1
право власності на ? частину цієї ж
квартири, усунуто перешкоди в
користуванні ОСОБА_3 квартирою № 5
будинку № 25 по пр. Героїв м.
Дніпропетровська шляхом зобов’язання
ОСОБА_1 забезпечити безперешкодний
доступ ОСОБА_3 до вказаної квартири,
вселено ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 та
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
судові витрати в вигляді судового
збору і поштових витрат в сумі 3318 грн. 30
коп.. Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11
березня 2013 року апеляційна скарга
ОСОБА_1 задоволена частково і рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 06 листопада 2012
року в частині визнання за ОСОБА_3 права
спільної сумісної власності, визнання
рівності часток у вказаному спірному
житлі, припинення права спільної
сумісної власності, визнання права
власності, усунення перешкод в
користуванні житлом та ухвалено нове
рішення в цій частині про відмову в
задоволенні позову. В решті рішення
залишене без змін, крім зміни в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача судових витрат

Вказані рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська і
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська набрали законної
сили і 02 вересня 2013 року ОСОБА_3
звернулася до апеляційного суду з
заявою про перегляд рішення від 11
березня 2013 року за нововиявлентими
підставами. Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 жовтня
2013 року заява ОСОБА_3 про перегляд за
ново виявленими обставинами рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 11 березня 2013 року залишена
без задоволення.

30 вересня 2014 року ОСОБА_1
отримав постанову державного
виконавця Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції ОСОБА_2 від 08
вересня 2014 року про відкриття
виконавчого провадження по
виконавчому листу, виданому 03 вересня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 про
вселення її у вказану спірну квартиру.
Але рішення по справі винесене 06
листопада 2012 року, набрало законної
сили 11 березня 2013 року, строк
пред’явлення виконавчого листа до
виконання один рік, тобто до 11 березня
2014 року, отже виконавчий лист видано з
пропуском вказаного строку і державний
виконавець не повинен був його
приймати і відкривати виконавче
провадження, проводити виконавчі дії.
ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого ВДВС з
цим питанням і просив скасувати
вказану постанову, але відповіді не
отримав.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування. Обставини,
встановлені судовим рішення у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду в
справі про адміністратвине
правопорушення обов’язкові для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що державним
виконавцем за вказаним виконавчим
провадженням проводяться виконавчі
дії (по вселенню ОСОБА_3 в спірну
квартиру і інш.), але не звернуто уваги
на строк пред’явлення виконавчого
документу до виконання і ОСОБА_1
вимушений був звертатися зі скаргою на
дії вказаного державного виконавця.

Виконавча служба з цим не погодилася,
виник спір, який в добровільному
порядку не вирішено і ОСОБА_1 вимушений
був звернутися до суду з цією скаргою.
Суд вважає скаргу обґрунтованою,
виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч.1, 2 ст. З Закону
України «Про виконавче провадження»
примусове виконання рішень державною
виконавчою службою здійснюється на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону державною виконавчою
службою підлягають виконанню, в тому
числі, такі виконавчі документи –
виконавчі листи судів у цивільних
справах у випадках, передбачених
законом.

Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду. Відповідно до ст. 14 ЦПК
України судові рішення, що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на і території
України.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року № 606-ХІУ у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення. Статтею 32 Закону № 606
визначені заходи примусового
виконання рішень, серед яких, зокрема:
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб. Згідно ч. 1 ст. 52 Закону № 606
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації. Частиною 4
статті 31 Закону № 606 встановлено, що
державний виконавець або уповноважена
ним особа може особисто вручити
документи виконавчого провадження
сторонам або іншим учасникам
виконавчого провадження під розписку.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Згідно ч. 2 ст. 82
Закону № 606 боржник має право
оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби виключно в судовому
порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону
№ 606 рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю Державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи. Відповідно до ч. 1,
ч. 2 ст. 384 ЦПК України скаргу може бути
подано до суду безпосередньо або після
оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби до начальника
відповідного відділу державної
виконавчої служби.

Скарга подається до суду, який видав
виконавчий документ.

Стаття 83. Контроль за законністю
виконавчого провадження 1. Контроль за
своєчасністю, правильністю і
повнотою виконання рішень державним
виконавцем здійснюють начальник

відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
а також керівник вищестоящого органу
державної виконавчої служби. 2.
Начальник відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, при здійсненні
контролю за рішеннями, діями
державного виконавця під час виконання
рішень має право у разі, якщо вони
суперечать вимогам закону, своєю
постановою скасувати постанову або
інший процесуальний документ (або їх
частину), винесені у виконавчому
провадженні державним виконавцем,
визнати недійсним складений
державним виконавцем акт, зобов'язати
державного виконавця провести
виконавчі дії в порядку, встановленому
цим Законом. 3. Начальник відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або державний
виконавець з власної ініціативи чи за
заявою сторони виконавчого
провадження може виправити допущені у
процесуальних документах, винесених у
виконавчому провадженні державним
виконавцем, граматичні чи арифметичні
помилки, про що виноситься відповідна
постанова. 4. Керівник вищестоящого
органу державної виконавчої служби у
разі виявлення порушень вимог закону
визначає їх своєю постановою та надає
доручення начальнику відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, щодо проведення
дій, передбачених частинами другою і
третьою цієї статті. 5. Постанови,
зазначені в частинах другій -
четвертій цієї статті, можуть бути
оскаржені в десятиденний строк з дня
їх винесення у порядку, встановленому
цим Законом. 6. Контроль за законністю
виконавчого провадження здійснюють
Міністерство юстиції України через
Департамент державної виконавчої
служби, а Головне управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головні
управління юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі - через відповідні
управління державної виконавчої
служби. 7. Забороняється втручання
інших державних або недержавних
органів та їх посадових осіб у
виконавче провадження, крім випадків,
передбачених цим Законом. Виїмка
документа виконавчого провадження
здійснюється виключно за рішенням
суду. При проведенні виїмки оригіналу
виконавчого документа чи виконавчого
провадження суд у своєму рішенні
зазначає про зупинення виконавчого
провадження.

З аналізу вищезазначеного суд робить
висновок про те, що на виконання
вказаних рішень районного і
апеляційного судів державний
виконавець повинен дотримуватися
вимог законодавства про виконавчу
службу, виконавче провадження та інш.,
перевіряти правильність виконавчих
документі в межах своїх повноважень
(описки та інш.), дотримуватися вимог
про строки пред’явлення виконавчих
документів до виконання і в цьому сенсі
начальником Жовтневого ВДВС і
державним виконавцем зроблене не все,
що потрібно робити згідно вказаної
Інструкції та Закону, державний
виконавець неправомірно прийняв до
провадження виконавчий лист від ОСОБА_3
з пропуском строку його пред’явлення
до виконання (не з’ясована причина
пропуску цього строку, не визначена її
поважність та інш., навіть не було заяви
на поновлення пропущеного строку) і
відкрив виконавче провадження, а
начальник ВДВС не здійснював
відповідний контроль за цим.

Згідно матеріалів цивільної справи,
виконавчого провадження і матеріалів
скарги вбачається протиправність дій
державного виконавця Ковтуна Д.В. по
винесенню постанови про відкриття
виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 212 ЦПК
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою дають об’єктивні підстави
вважати, що скарга не підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Не може суд прийняти до уваги можливе
не погодження заінтересованих осіб зі
скаргою, оскільки вони спростовуються
вищенаведеним і нічим об’єктивно не
підтверджуються.

При таких обставинах суд вважає
можливим скаргу ОСОБА_1 задовольнити і
визнати дії державного виконавця
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції в
Дніпропетровській області ОСОБА_2 по
винесенню постанови від 08 вересня 2014
року про відкриття виконавчого
провадження за заявою ОСОБА_3 по
виконавчому листу № 412/7346/2012
неправомірними та стягнути з
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
міського управління юстиції в
Дніпропетровській області на користь
ОСОБА_1 понесені ним витрати на правову
допомогу в сумі 2103 грн. 76 коп.

Таким чином суд вважає, що обставини
скарги знайшли своє об’єктивне
підтвердження в ході судового
засідання, а тому скарга підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 55, 124 Конституції
України, ст. 3 Закону України «Про
виконавчу службу», ст. ст. 3, 5, 6, 7, 11, 18, 19,
25, 27, 31, 32, 45, 52, 63, 82, 83 Закону України «Про
виконавче провадження», ст.ст. 3, 4, 10, 11,
57-61, 383 – 388, 210, 293 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії державного виконавця
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції в
Дніпропетровській області ОСОБА_2 по
винесенню постанови від 08 вересня 2014
року про відкриття виконавчого
провадження за заявою ОСОБА_3 по
виконавчому листу № 412/7346/2012
неправомірними.

Стягнути з Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в
Дніпропетровській області на користь
ОСОБА_1 понесені ним витрати на правову
допомогу в сумі 2103 грн. 76 коп.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 5 днів з
дня проголошення ухвали, а у разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя -