Справа № 629/4243/13-ц
Номер провадження 2/629/47/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.07.2014 року Лозівський
міськрайонний суд Харківської області
у складі:головуючого - судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Лозова Харківської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Лозівського Державного
підприємства кормові домішки в особах
ліквідатора Кіктенко Оксани
Володимирівни та ліквідаційної
комісії, третя особа - Міністерство
аграрної політики та продовольства
України про стягнення заборгованості з
заробітної плати, відшкодування за час
затримки у її виплаті, компенсацій за
невикористані щорічні відпустки та
вихідної допомоги, моральної шкоди,-
Позивачка звернулася до суду 07
жовтня 2013 року з вищевказаним позовом
про стягнення заборгованості з
заробітної плати, посилаючись на те, що
з 24 грудня 1999 року вона перебувала в
трудових відносинах з Міністерством
аграрної політики та продовольства
України. За умовами трудового
контракту вона повинна була та
отримувала заробітну плату. Але, станом
на грудень 2008 року з виплати заробітної
плати утворилась заборгованість.
Протягом періоду часу з грудня 2008 року
по липень 2010 року заборгованість з
виплати заробітної плати за виконання
обов'язків директора підприємства не
була ліквідована та постійно
збільшувалась. В зв'язку з утвореною
заборгованістю по заробітній платі,
вона вимушена звернутися до суду та
просить стягнути з відповідача
заборгованість з виплати заробітної
плати на посадах директора та
головного ветеринарного лікаря в сумі
116508,94 грн, відшкодування за час
затримки у виплаті в сумі 137944,75 грн.,
компенсацію за невикористані щорічні
вихідну допомогу в сумі 3109,13 грн, а
всього суму 292169,57 грн.. Також просить
стягнути з відповідача моральну шкоду
в сумі 200000 грн., а також за час затримки
Позивачка під час розгляду справи
позовні вимоги підтримала з підстав,
викладених в позовній заяві.
Відповідач - Лозівське державне
підприємство "Кормові домішки" в особах
ліквідатора Кіктенко Оксани
Володимирівни та ліквідаційної
комісії Лозівського державного
підприємства кормових домішок в жодне
судове засідання не забезпечив явку
свого представника, хоча про час та
місце розгляду справи повідомлявся
своєчасно та належним чином.
Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК
України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про причини неявки у
судове засідання. У разі
неповідомлення суду про причини неявки
вважається, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, не з'явилися
в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК
України, якщо суд не має відомостей про
причину неявки відповідача,
повідомленого належним чином, або
причину буде визнано неповажною, суд
вирішує справу на підставі наявних у
ній даних чи доказів.
Представник третьої особи -
Міністерство аграрної політики та
продовольства України в судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи повідомлявся
своєчасно та належним чином, причину
неявки суду не повідомив.
Перевіривши матеріали справи,
вислухавши пояснення позивачки, суд
вважає за необхідне позовні вимоги
задовольнити частково, виходячи з
З трудової книжки ОСОБА_1
вбачається, що вона3 24 грудня 1999 року по
25 жовтня 2012 року працювала директором
Лозівського державного підприємства
кормових домішок Харківської області
З наданого позивачкою
контракту, укладеного між
Міністерством аграрної політики
України та ОСОБА_1, остання була
призначена на посаду директора
Лозівського державного підприємства
кормових на термін з 24 грудня 1999 року по
24 грудня 2004 року (а.с.11-16).
Згідно наказу Міністерства
аграрної політики України № 832-к від
24.12.2004 року продовжено термін дії
контракту від 05.03.2001 року з ОСОБА_1
директором Лозівського державного
підприємства кормових домішок
Харківської області на п'ять років з
24.12.2004 року до 24.12.2009 року (а.с.17).
Згідно контракту від 14.12.2009 року,
укладеного між Міністерством аграрної
політики України та ОСОБА_1, остання
наймається на посаду директора
Лозівського державного підприємства
кормових домішок на термін з 25.12.2009 року
по 25.12.2014 року (а.с.18-22).
Згідно наказу Лозівського
державного підприємства кормових
домішок № 41 від 09 липня 2010 року ОСОБА_1
тимчасово переведено на посаду
головного ветлікаря підприємства з
08.07.2010 року (а.с.23).
Згідно наказу Міністерства
аграрної політики та продовольства
України № 32 від 22.07.2011 року з ОСОБА_1
знято обов'язки головного ветлікаря
тимчасово покладені на неї згідно
наказу № 41 від 09 липня 2010 року (а.с.31).
Як вбачається з наказу Міністерства
аграрної політики та продовольства
України №20-п від 10 лютого 2012 року з
ОСОБА_1 розірвано контракт №4458 від
14.12.2009 року та 10.02.2012 року звільнено з
посади директора Лозівського
державного підприємства кормових
домішок Харківської області, у зв'язку
з ліквідацією підприємства, згідно п.1
ст.40 КЗпП України, на підставі наказу
Міністерства аграрної політики та
продовольства України від 06.10.2011 року
№526, листа Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
Згідно ст.21 Закону України «Про
оплату праці» працівник має право на
оплату своєї праці відповідно до актів
законодавства і колективного
договору на підставі укладеного
Розмір заробітної плати може
бути нижчим за встановлений трудовим
договором та мінімальний розмір
заробітної плати у разі невиконання
норм виробітку, виготовлення
продукції, що виявилася браком, та з
інших, передбачених чинним
законодавством причин, які мали місце
Забороняється будь-яке
зниження розмірів оплати праці залежно
від походження, соціального і
майнового стану, расової та
національної належності, статі, мови,
політичних поглядів, релігійних
переконань, членства у професійній
спілці чи іншому об'єднанні громадян,
роду і характеру занять, місця
Зі встановлених судом обставин
справи, зокрема контрактів, укладених з
позивачкою, вбачається що заробітна
плата повинна була виплачуватися їй в
готівковій формі з врахуванням
посадового окладу та надбавки за
інтенсивність праці.
Відповідно до ст..60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Оскільки виплату заробітної
плати, згідно ст.24 Закону України «Про
оплату праці», зобов'язаний проводити
роботодавець, саме він і повинен
довести зазначений факт.
Однак, відповідачем по справі, не
дивлячись на неодноразові виклики в
судове засідання, письмові запити про
необхідність надання необхідних
доказів, заперечень проти позову до
суду не надано, представника не
направлено, а запити суду
За зазначених обставин суд приходить
до висновку, що заробітна плата
позивачці за час роботи не
виплачувалась, у зв'язку з чим її вимоги
про її стягнення за вказаний період є
Розрахунок заробітної плати на
підприємстві проводився згідно
штатних розписів (а.с. 44-47).
Оскільки справляння і сплата податку з
доходів громадян є відповідно
обов'язком роботодавця та працівника,
суд визначає суми,що підлягають
стягненню, без утримання цього податку
й інших обов'язкових платежів.
Станом на січень 2009 року
заробітна плата на посаді директора
складала - 1435 грн.
- з 01.07.2009р. - 1722 грн.
- з 01.01.2010р.- 2200 грн.
- з 01.03.2010р. - 3794,40 грн.
Згідно витягу з книги нарахування
та виплати заробітної плати за грудень
2008 року заборгованості склала 6020,55 грн.
Таким чином заборгованість по
заробітній сплаті склала:
За час роботи на посаді директора:
- за 2008 рік - 6020,55 грн.
Отже загальна сума боргу по
заробітній платі за час роботи
позивачки на посаді директора складе
За час роботи на посаді головного
ветеринарного лікаря з 08.07.2010року по
Згідно штатного розпису оклад
головного ветеринарного лікаря
становив 2200 грн,доплата за шкідливі
умови праці 10%-220 грн.. та преміальні 10%-
220 грн., а всього 2640 грн.
Таким чином заборгованість з
заробітної плати за вказаний період
складе 2640грн.х 1 рік 15 днів=33 000 грн.
Відповідно ж до вимог ст.116
КЗпП України, при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належить йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
Правові наслідки невиконання
даних вимог передбачені ст.117 КЗпП
України, відповідно до частини першої
якої, в разі невиплати з вини власника
або уповноваженого ним органу належних
звільненому працівнику сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
Порядок розрахунку середнього
заробітку встановлений Постановою
Кабінету Міністрів України від 8 лютого
1995р. №100 «Про затвердження Порядку
обчислення середньої заробітної
плати» (з наступними змінами та
Так, відповідно до п.8 розділу IV
цього Порядку, нарахування виплат, що
обчислюється із середньої заробітної
плати за останні два місяця роботи,
проводяться шляхом множення
середньоденного (годинного) заробітку
на число робочих днів/годин.
Середньоденна заробітна плата
позивачки за останні два місяця перед
звільненням складала 135 гривні 38
копійки (2640+2640:39 робочих дня).
Оскільки з часу фактичного
звільнення,тобто з 22.07.2011 року до
моменту винесення рішення суду,тобто
до 18 липня 2014 року робочих днів було: за
період 2011 року 125 ; в 2012 році-251 ,в 2013
році-251 та за період 2014 року 134, а всього
761, середній заробіток за цей час складе
103 024 грн. 18 коп. (761 дні х 135,38грн.). який і
підлягає стягненню з відповідача.
Згідно ч.1 ст. 83 КЗпП України у разі
звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі не використані ним дні щорічної
відпустки, а також додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей.
Як вбачається з позовних
вимог,ОСОБА_1 вимагає стягнення
зазначених сум за період з 1999 року по
Проте, повністю з таким періодом
суд не може погодитись, оскільки сама
позивачка зазначила, що і
підтверджується наданими нею доказами,
що станом на 01.01.2009 року підприємство
мало перед нею заборгованість лише з
заробітної плати у сумі 6020,55 грн.,що
вказує на відсутність заборгованості з
Таким чином стягненню підлягає
компенсація за період роботи з 01.01.2009
року по 06.07.2010 року.
Виходячи з Контрактів,укладених з
позивачкою, тривалість її відпустки
встановлена в 31 день. Оплата відпустки
проводиться, виходячи з
середньоденного заробітку,обчисленого
у порядку,встановленому Кабінетом
Міністрів України (а.с.14,20).
Відповідно до п. 7 розділу IV
Порядку нарахування виплат за час
щорічної відпустки, додаткових
відпусток у зв'язку з навчанням,
творчої відпустки, додаткової
відпустки працівникам, які мають
дітей, або компенсації за
невикористані відпустки, тривалість
яких розраховується в календарних
днях провадиться шляхом ділення
сумарного заробітку за останні перед
наданням відпустки 12 місяців або за
менший відпрацьований період на
відповідну кількість календарних
днів року чи меншого відпрацьованого
періоду (за винятком святкових і
неробочих днів, встановлених
законодавством). Одержаний результат
перемножується на число календарних
Так,середньоденна заробітна
плата ОСОБА_1 у 2009 році становила 61,84 гр.
робочих днів 251) , а за період 2010 року
становила 132,76 грн. (заробітна плата за
кількість робочих днів 124).
Таким чином,виплата за час
щорічної відпустки за 2009 рік складе :61,84
х 31 день= 1917,04 грн., а за відпрацьований
період 2010 року :132,76х19 = 2522,44 грн.
Крім того, підлягає стягненню і
компенсація за невикористану
відпустку за період перебування на
посаді головного ветеринарного лікаря
з 08.07.2010 року по 22.07.2011 року,який
становить 1 рік 15 днів.
Виходячи з того,що заробіток за цей час
склав 33 тис.грн., а робочих днів було 266,
виплата за час відпустки складе
Оскільки в подальшому позивачка
фактично не працювала,права на
відпустку і відповідно на її оплату
Згідно зі ст. 44 КЗпП України при
припиненні трудового договору
з підстав, зазначених у пункті 1
статті 40 цього Кодексу, працівникові
виплачується вихідна допомога у
розмірі не менше середнього місячного
заробітку, який становив 2640 грн.
Отже до виплати позивачці
підлягає загальна сума 189927,45 грн.
Відповідно до Статті 19 Закону
України «Про відпустки» жінці, яка
працює і має двох або більше дітей
віком до 15 років, або дитину-інваліда,
або яка усиновила дитину, одинокій
матері, батьку, який виховує дитину
без матері (у тому числі й у тривалого
перебування матері в лікувальному
закладі), а також особі, яка взяла
дитину під опіку, чи одному із
прийомних батьків надається щорічно
додаткова оплачувана відпустка
тривалістю 10 календарних днів без
урахування святкових і неробочих днів
(стаття 73 Кодексу законів про працю
Пункт 5 частини 12 статті 10 Закону
України "Про відпустки" визначає
одиноку матір як таку, яка виховує
Відповідно до зазначеного, до
категорії одинокої матері відносяться:
жінка, яка не перебуває у шлюбі і у
свідоцтві про народження дитини якої
відсутній запис про батька дитини або
запис про батька зроблено у
встановленому порядку за вказівкою
матері; вдова; жінка, яка виховує дитину
без батька (в тому числі і розлучена
жінка, яка виховує дитину без батька,
незважаючи на факт отримання
аліментів, і жінка, яка вийшла заміж,
але її дитина новим чоловіком не
Достатніх же доказів того,що позивачка
на час роботи мала зазначений статус
одинокої матері нею не надано, оскільки
зі свідоцтва про народження її сина
вбачається,що в нього є батько (а.с.51).
За таких обставин суд вважає позовні
вимоги в цій частині необґрунтованими.
Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.
Разом з цим, з боку позивачки
жодним доказом не доведено, що
порушення відповідачем чинного
трудового законодавства, призвело до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків тощо, а тому в цій
частині позовних вимог необхідно
Відповідно до ст. 367 ЦПК України
рішення підлягає негайному виконанню в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача заробітної плати за
один місяць.

А тому, керуючись ст.ст.10, 11,
60, 212, 214, 215 та 218 ЦПК України, на
підставі ст.ст. 47, 115, 116, 117, 233 Кодексу
законів про працю України, ст.ст.21 та 34
Закону України «Про оплату праці»,
суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з Лозівського
державного підприємства кормових
домішок в особі її ліквідаційної
комісії на користь ОСОБА_1
заборгованість по заробітній платі в
розмірі 77894,97 грн., компенсацію за
затримку її виплати в розмірі 103 024 грн.
18 коп., компенсацію за невикористані
щорічні відпустки за 2009-2010 рр. в сумі 6368
грн. 30 коп. та вихідну допомогу в сумі
2640 грн. , а всього 189 927 грн. 45 коп. без
утримання прибуткового податку й
інших обов'язкових платежів.

В іншій частині позову
відмовити.

Стягнути з Лозівського
державного підприємства кормових
домішок в особі її ліквідаційної
комісії на користь держави судовий
збір у розмірі 1899 грн.27 коп.

Рішення в частині стягнення
заробітної плати за один місяць в сумі
2640 (дві тисячі шістсот сорок) грн.
підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Лозівський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: