Справа № 412/1258/14-ц
Провадження № 2/412/996/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
Краснодонський міськрайонний суд
Луганської області в складі
головуючого - судді Маньковської О.О.,
при секретарі Букаєвій А.О., за участю
позивача ОСОБА_1, відповідачів - ОСОБА_2,
ОСОБА_3ОСОБА_4, третьої особи - ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю
третьої особи - ОСОБА_5 про визнання
правочину недійсним, визнання
правочину дійсним, визнання права
власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи
- ОСОБА_5 про визнання правочину
недійсним, визнання правочину дійсним,
визнання права власності на квартиру.

В обгрунтування позову зазначив, що
ним на підставі договору
купівлі-продажу квартири 31.03.2011р. було
придбано квартиру за адресою- АДРЕСА_1,
але за договором в якості покупця
виступив батько позивача - відповідач в
цій справі ОСОБА_2 Зазначив, що дану
квартиру купив за свої кошти, але
правочин був оформлений на батька.
Вказав, що квартира перебувала в
нежитловому стані, вони з дружиною
робили в ній ремонт - замінили вікна,
труби, проводку, сантехніку. Всі
матеріали купували за власні кошти.
Зазначив, що на цей час в провадженні
Краснодонського міськрайонного суду
знаходиться цивільна справа за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл
сумісного майна подружжя, в тому числі
квартири за адресою- АДРЕСА_1. Таким
чином, в зв'язку з тим, що ОСОБА_3
претендує на дану квартиру, був
змушений звернутись до суду з даним
позовом. Просив суд визнати правочин
купівлі-продажу квартири за адресою-
АДРЕСА_1, укладений 31.03.2011р. між ОСОБА_6та
ОСОБА_2 недійсним внаслідок
удаваності.Визнати дійсним правочин
купівлі-продажу квартири за адресою-
АДРЕСА_1, що укладений між ОСОБА_6 та
позивачем, визнати за позивачем право
власності на квартиру за адресою-
АДРЕСА_1, припинивши право власності
ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач
підтримав позов, надав пояснення,
аналогічні викладеним в позовній
заяві. Додатково пояснив, що
відповідачі по справі є його батьками,
які на цей час розлучились, третя особа
- є його дружиною. На момент укладення
договору купівлі-продажу квартири з
2008р. перебував на службі в міському
Відділі Внутрішніх справ. Перебував на
квартирному обліку. Таким чином, не мав
змоги оформити на себе договір
купівлі-продажу, оскільки однією з
вимог отримання квартири була вимога
про відсутність будь-якої реєстрації.
Зазначив, що на той час отримував
зарплату 1870 грн., проживав на найманій
квартирі. Гроші збирали разом з ОСОБА_5,
з якой перебував на той час в фактичних
шлюбних відносинах, й яка отримувала
зарплату близько 4000грн. Крім того,
допомогала мати ОСОБА_5, яка мала велике
господарство й подарувала позивачу 3-х
биків, яких він вигодував й продав.
Пояснив, що батьки не мали фактичної
змоги купувати цю квартиру, оскільки
відповідач отримував зарплату в сумі
1100грн. та пенсію 800грн., мати-відповідач
отримувала пенсію 960грн. Всі гроші йшли
на ремонт будинку, лікування хворого
брата та на оплату комунальних послуг.
Пояснив, що в квартирі ніхто не
прописаний.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_2 позов визнав, пояснив, що дійсно,
договір купівлі-продажу був оформлений
на нього, окільки син працював в МВВС,
перебував на квартирному обліку. За
купівлю квартири син сплатив свої
кошти. Зазначив, що вони з
дружиною-відповідачем по справі
ОСОБА_3 поїхали, подивились на квартиру
перед укладенням договору, вподальшому
були в квартирі двічі - на день
народження та на весіллі. Вказав, що в
спірній квартирі ніхто не прописаний.
Пояснив, що в 2011р. мав максимальний
середньомісячний дохід - 1500грн. за
рахунок отримуваної пенсії в 1200грн. та
домашнього господарства, дружина
отримувала пенсію - 900грн.інших доходів
не мали.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_3 проти задоволення позову
заперечувала.Пояснила, що позивач по
справі -її син, відповідач- колишній
чоловік, з яким на цей час шлюб
розірвано. Вказала, що дійсно,
підшукував квартиру для купівлі
позивач, й саме він передавав гроші
продавцю, але гроші надавали вони з
чоловіком. Зазначила, що завжди вони
мали велике господарство, держали
свиней, напочаток 2011року мали 43 голови
свиней. Позивач разом зі своїм
знайомим ОСОБА_7 свиней забивали й
продавали. На березень 2011р. було
продано 26 шт.на суму 46000 грн., а також
22шт.маленьких поросят на 22000грн., й саме
за ці кошти була придбана квартира.
Зазначила, що ними з чоловіком в 2010р. в
своєму будинку було зроблено ремонт на
суму 57000грн., станом на початок 2011р.
ремонт вже було зроблено. На цей час
Краснодонським міськрайсудом винесено
заочне рішення, яким було визнано її
право власності на 12 частку в спільному
майні подружжя, в тому числі на
квартиру за адресою- АДРЕСА_1. Заочне
рішення на цей час не набуло законної
сили. Зазначила, що її чоловік вигнав з
дому й їй ніде жити. Просила в
задоволенні позову відмовити за
необгрунтованістю.

В судовому засіданні третя особа
по справі ОСОБА_5 проти задоволення
позову не заперечувала, пояснила, що
вона перебуває в зареєстрованому шлюбі
з позивачем з вересня 2013р. До цього
часу проживали з ним разом, перебували
в фактичних шлюбних відносинах.
Працювали, гроші відкладали на купівлю
квартири. Їм допомагала її мати.
Квартира за адресою АДРЕСА_1 була
придбана за її гроші, та гроші
позивача.Просила позов задовольнити в
повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, третьої
особи, дослідивши письмові матеріали
справи, суд вважає позов
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд
даної справи належить до компетенції
суду.

Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Згідно договору купівлі-продажу від
31.03.2011р., вбачається, що ОСОБА_6 продав, а
ОСОБА_2придбав квартиру за адресою-
АДРЕСА_1.Продаж квартири була вчинена
за 63860грн. (а.с.5-7).

Право власності ОСОБА_2зареєстровано
КП «Краснодонським міжрайонним бюро
технічної інвентаризації»
29.04.2011р.,згідно Витягу Про державну
реєстрацію прав.

Відповідно до свідоцтва про смерть,
продавець за договором купівлі-продажу
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

В даному випадку позивачем заявлені
вимоги про визнання правочину
купівлі-продажу квартири за адресою-
АДРЕСА_1, укладеного 31.03.2011р. між
ОСОБА_6та ОСОБА_2 - недійсним внаслідок
удаваності з тих підстав, що вдійсності
даний договір було укладено позивачем
ОСОБА_1 та ОСОБА_6

Згідно вимог ч.1ст.235 ЦКУкраїни,
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправі вчинили.

Відповідно до абзацу 1 пункту 25
Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 N 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» (далі- ППВСУ від
06.11.2009р.№9) «За удаваним правочином
сторони умисно оформляють один
правочин, але між ними насправді
встановлюються інші правовідносини».
Тобто, за удаваним правочином права між
сторонами виникають, але не ті, що
випливають із змісту правочину. Згідно
абзацу 2 пункту ППВСУ від 06.11.2009р.№9
«Встановивши під час розгляду справи,
що правочин вчинено з метою приховати
інший правочин, суд на підставі статті
235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено
саме цей правочин, та вирішити спір із
застосуванням норм, що регулюють цей
правочин».

Згідно «Практики розгляду судами
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» Верховного
Суду України, «Суб'єкт, який вимагає
визнання правочину недійсним як
укладеного з метою приховати інший
правочин, повинен довести, що правочин
укладений з такою метою. За удаваним
правочином обидві сторони свідомо, з
певною метою, документально оформлюють
правочин, але насправді між ними
встановлюються інші правовідносини. На
відміну від фіктивного правочину, за
удаваним правочином права та обов'язки
сторін виникають, але не ті, що
випливають зі змісту правочину. Для
визнання правочину удаваним слід мати
на увазі, що обидві сторони договору
діяли свідомо для досягнення якоїсь
особистої користі, їх дії направлені на
досягнення інших правових наслідків і
приховують іншу волю учасників угоди. Й
наміру однієї сторони на укладення
удаваної угоди недостатньо. Якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили».

Отже, мета удаваного правочину, це
приховати інший правочин, але для
досягнення цієї мети повинні бути
умисні дії сторін.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
позивач, заявляючи вимогу про визнання
правочину удаваним, має довести: 1) факт
укладання правочину, що за його думкою
є удаваним, 2) спрямованість волі сторін
в удаваному правочині на встановлення
інших цивільно-правових відносин, ніж
ті, які передбачені правочином, тобто
відсутність у сторін іншої мети ніж
приховати інший правочин, 4) настання
між сторонами інших прав та обов'язків,
ніж ті, що передбачені удаваним
правочином».

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_8
пояснив, що він є братом померлого
ОСОБА_6 Підтвердив, що дійсно квартира
була продана в АДРЕСА_1 за вказану в
договорі суму. Гроші передавались
позивачем. Батьки позивача приїзжали
подивитись на квартиру, після чого в
нотаріальній конторі був посвідчений
договоір.

Свідок ОСОБА_7в судовому засіданні
пояснив, що дійсно в лютому-березні 2011р.
вони разом з позивачем по справі різали
свиней у його батьків.Порізали 8 голів,
а потім продали.Гроші віддали матері
позивача.Особисто з позивачем ходили
за об'явою дивитись квартиру.Йому
відомо, що квартира придбавалась
позивачем за його власні кошти, які він
не один рік накопичував, але
оформлювалась на батька, оскільки
ОСОБА_1 перебував на квартирному
обліку.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12
в судовому засіданні пояснили, що сім"я
ОСОБА_1 багато років держали велике
поголов'я свиней. Кількість їм
невідома, але щорічно не менше 20 голів.
Знають про це, оскільки огорожі
практично не було, й подвір'я
проглядувалось. Мешканці селища писали
численні скарги до селищної ради з
проханням прийняти заходи до ОСОБА_1,
скаржились на сморідний запах навозу.

Оцінюючи надані докази, суд
виходить з того, що дані докази не
спростосують той факт, одна сторона
(продавець) ОСОБА_6 передав майно у
власність другої сторони (покупцеві)
ОСОБА_2, покупець прийняв майно та
сплатив за нього певну грошову суму на
умовах, викладених в договорі. Тобто,
сторонами вчинено дію, що призводить до
виникнення взаємних прав та обов'язків,
що є неможливим за удаваним правочином.

Таким чином, виходячи з того, що
всі умови договору купівлі-продажу
були погоджені обома сторонами на час
укладення договору, вибір умов
договору обома сторонами був
добровільним, сторони за власним
волевиявленням досягли істотних умов і
власноручно їх підписали, чим взяли на
себе зобов'язання виконувати їх
належним чином, суд приходить до
висновку, що в обґрунтування позовних
вимог позивач не надав суду доказів
тієї обставини, що укладанням договору
купівлі-продажу сторони приховували
укладання іншого виду договору, обидві
сторони договору діяли свідомо для
досягнення якоїсь особистої користі,
їх дії були направлені на досягнення
інших правових наслідків і приховують
іншу волю учасників угоди, в зв'язку з
чим позов, за викладеними в ньому
підставами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України,
ст. 235 ЦК України, п. 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», суд

В И
Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи
- ОСОБА_5 про визнання правочину
недійсним, про визнання правочину
дійсним, визнання права власності на
квартиру - відмовити за
необгрунтованістю.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з моменту проголошення рішення в
Апеляційний суд Луганської області
через Краснодонський міськрайонний
суд Луганської області.

Суддя

О.О.Маньковська