Справа № 202/4275/14-ц
Провадження № 2/202/3949/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 червня 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Мороза
В.П.,

при секретареві - Калюжній В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» до
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк», ОСОБА_1 про звернення
стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ Приватбанк» звернулося з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про
звернення стягнення.

В обґрунтування своїх позовних вимог у
позовній заяві позивач, просив суд в
рахунок погашення заборгованості за
кредитного договором № DNP0AN09980382 від
11.05.2007 року - в розмірі 75 431,06 грн. -
звернути стягнення на предмет застави
автомобіль Daewoo, модель: Matiz, рік випуску:
2007, тип ТЗ: комбі-В, № кузова/шасі:
НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2, що
належить на праві власності ОСОБА_1,
шляхом продажу вказаного автомобіля
ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, зі зняттям
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАЇ України, а також наданням
ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень,
стягнути з відповідачів солідарно 10
000,00 грн.; з відповідача ОСОБА_1 судові
витрати.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, про час і місце
його проведення повідомлявся належним
чином, причину неявки суду не
повідомив.

Представник ПАТ «А-Банк» в судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання повідомлявся
належним чином, причину неявки суду не
повідомив.

Відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги не
визнала, просила суд відмовити в їх
задоволенні, суду надала заперечення.

Суд, вислухавши пояснення відповідачки
ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи та
надані докази, вважає, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
укладеного кредитного договору №
DNP0AN09980382 від 11.05.2007 року ОСОБА_1 отримала
кредит у розмірі 11 303,08 дол. США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 11.05.2014
року.

Відповідно до частини другої статті 1054
та частини другої статті 1050 Цивільного
кодексу України наслідками порушення
Боржником зобов'язання щодо повернення
чергової частини суми кредиту є право
Заявника достроково вимагати
повернення всієї суми кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним договором, між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений
договір застави рухомого майна, згідно
з яким в заставу надано автомобіль Daewoo,
модель: Matiz, рік випуску: 2007, тип ТЗ:
комбі-В, № кузова/шасі: НОМЕР_1,
реєстраційний номер: НОМЕР_2, що
належить на праві власності останній.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Однак, позивачем не надано докази саме
видачі кредиту, відсутня деталізація
розрахунку заборгованості та докази
належного повідомлення боржника щодо
здійснення по примусовому стягненню
боргу, не надано оригінали кредитної
справи для огляду в судовому засіданні.

Також в матеріалах справах є рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 13.03.2014
року за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» про встановлення
факту виконання зобов'язань за
кредитним договором та припинення
обмежень нерухомого майна, яким
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково, а саме встановлено факт
виконання ОСОБА_1 зобов'язань за
кредитним договором № DNP0AN09980382 від
11.05.2007 року в повному обсязі, а
кредитний договір № DNP0AN09980382 від 11.05.2007
року та договір застави рухомого майна
№ DNP0AN09980382 від 11.05.2007 припиненими.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 16, 526, 549, 551, 554, 611, 1050, 1054 ЦК України,
Постановою Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», ст. ст. 8, 10, 11,
57-60, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»,
ОСОБА_1 про звернення стягнення -
відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
В.П. Мороз