Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2014 Справа №607/13558/14-ц
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Процько Я.В.,

при секретарі Зубко О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, котрий діє в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, котрий діє в інтересах ОСОБА_2 (позивач), звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення 119'275 грн. боргу. Позовні вимоги мотивує тим, що 12 грудня 2013 року ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_2 72'000 грн. з терміном повернення - до 15 червня 2014 року, про що вони уклали договір позики. ОСОБА_4 як чоловік ОСОБА_3 дав свою згоду на укладення вказаного правочину. Вказані кошти у обумовлений час відповідачі не повернули чим порушили умови договору. Саме тому з них слід стягнути 119'275 грн. з яких: 72'000 грн. сума позики; 5'832 грн. інфляційних донарахувань; 792,01 грн. 3 % річних; 33'651,91 грн. різниця між курсом долара США; 4'000 грн. моральна шкода; 3'000 грн. витрат на правову допомогу.

Позивач у судове засідання не з'явився, забезпечивши явку свого представника - ОСОБА_1, котрий вказані вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачі повторно в судове засідання не з'явились та не надіслали на адресу суду заяв про розгляд справи за їх відсутності, хоча своєчасно повідомлялись про час і місце судового розгляду, відтак, за згоди представника позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу заочно, на підставі наявних в ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Як вбачається з копії договору позики від 12 грудня 2013 року його сторони погодили, що ОСОБА_2 позичив ОСОБА_372'000 грн., а остання зобов'язалась повернути першому таку ж суму коштів.

Пунктом 2.1 цього договору передбачено, що позика надається строком до 15 червня 2014 року з наступним графіком погашення заборгованості:

· до 15 січня 2014 року - 12'000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок;

· до 15 лютого 2014 року - 12'000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок;

· до 15 березня 2014 року - 12'000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок:

· до 15 квітня 2014 року - 12'000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок;

· до 15 травня 2014 року - 12'000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок;

· до 15 червня 2014 року - 12'000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За правилами частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак як встановлено у судовому засіданні, відповідачі у встановлений строк боргу не погасили, а тому мають перед позивачем прострочене зобов'язання, котре складає 72'000 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що сума інфляційних донарахувань за період з січня 2014 року по липень 2014 року становить 5'832 грн. та 3% річних від суми боргу за період з 16 січня 2014 року по 12 серпня 2014 року становить 792,01 грн.

Окрім цього, судом встановлено, що позивачу дійсно була заподіяна матеріальна шкода, що супроводжувалась моральними стражданнями, а тому в його користь слід стягнути моральну шкоду.

В силу ч. 1 ст. 1167 моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз'яснень, даних у п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазначав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь і зниження престижу, ділової репутації.

При визначенні суми моральної шкоди, суд бере до уваги те, що позивач не підтвердив доказово грошового об'єму в який він оцінює свої моральні страждання, а лише декларативно зазначив суму, виходячи з принципів розумності і справедливості суд вважає, що у даній частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідачів моральної шкоди в розмірі 2'000 грн.

Таким чином судом встановлено факт порушення відповідачем прав позивача і вони підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 зазначеної суми боргу, інфляційних витрат, 3% річних від неї та моральної шкоди.

У решті позовних вимого слід відмовити з їх безпідставністю.

Окрім цього, частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-IV від 08 липня 2011 року, із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.) та не більше 3 розмірів м.з.п. (3'654 грн.).

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та до стягнення підлягає лише 81'817,1 грн. (72'000 + 5'832 + 792,01 + 2'000 + 1'193 = 81'817,01) і розмір судового збору при такій ціні позову становив би 818,17 грн. то саме цю суму слід стягнути з відповідачів в користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 84, 210, 213- 222, 224 - 226 ЦПК України, ст.ст. 8, 509, 526, 530, 533, 625, 1046 - 1048, 1057 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 борг згідно договору позики в сумі 81'817 (вісімдесят одну тисячу вісімсот сімнадцять) грн. 01 коп., з яких:

· 72'000 (сімдесят дві тисячі) грн. сума позики;

· 5'832 (п'ять тисяч вісімсот тридцять дві) грн. інфляційних донарахувань;

· 792 (сімсот дев'яносто дві) грн. і 01 коп. 3 % річних;

· 2'000 (дві тисячі) грн. моральна шкода,

· та 818 (вісімсот вісімнадцять) грн. і 17 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скаргу подається апеляційному суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд на протязі 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяЯ. В. Процько