Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
:головуючого судді - Ковальчук Н.М.,

суддів: -
Григоренка М.П., Рожина Ю.М.,

секретаря судового засідання -
Демчук Ю.Ю.,

з участю прокурора -
Кондратюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
заступника прокурора міста Рівне в
інтересах держави в особі управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне,
відділу державної автомобільної
інспекції м. Рівне Управління
міністерства внутрішніх справ України
в Рівненській області на рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 26 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, публічного акціонерного
товариства "Рівнегаз", третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача -
відділ державної виконавчої служби
Рівненського районного управління
юстиції в Рівненській області, про
визнання укладеним договору
купівлі-продажу автомобіля, визнання
права власності на автомобіль,
звільнення його з-під арешту та
скасування заборони на його
відчуження,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
від 26 грудня 2013 року позов задоволено.

Визнано укладеним 07 серпня 2008 року в
місті Рівне договір купівлі-продажу
автомобіля марки MERCEDES-BENZ, 1996 року
випуску, номер шасі (кузова, рами)
НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, між
ОСОБА_4 як продавцем та ОСОБА_3 як
покупцем.Визнано ОСОБА_3 власником
автомобіля марки MERCEDES-BENZ, 1996 року
випуску, номер шасі (кузова, рами)
НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 на
підставі укладеного 07 серпня 2008 року
договору купівлі-продажу.Звільнено
з-під арешту, накладеного постановою
від 10 березня 2011 року державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Рівненського
районного управління юстиції при
примусовому виконанні судового наказу
№ 2-н-298 Рівненського районного суду від
08 листопада 2010 року автомобіль марки
MERCEDES-BENZ, 1996 року випуску, номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_1, реєстраційний
номер НОМЕР_2 та скасовано заборону на
його відчуження.

Не погодившись з рішенням суду,
заступник прокурора міста Рівне в
інтересах держави в особі УПФ України в
м. Рівне, ВДАІ м. Рівне УМВС України в
Рівненській області, оскаржив його в
апеляційному порядку.В поданій
апеляційній скарзі зазначає, що
місцевим судом безпідставно
задоволено позовні вимоги, а висновки
суду суперечать нормам закону,
оскільки сторонами не було дотримано
спеціального порядку набуття права
власності на спірний автомобіль та не
враховано положень ч.2 ст. 220 ЦК України.
Пояснює, що в матеріалах справи
відсутній договір купівлі-продажу
автомобіля, вчинений у письмовій формі,
підписаний покупцем і продавцем,
засвідчений та скріплений печаткою,
який би містив погодження усіх
істотних умов, необхідних для його
чинності. Вказує, що за довіреністю
право власності на спірне майно до
повіреного, який діє від імені
довірителя, не переходить, оскільки
довіреність не є правовим оформленням
переходу права власності на

________________________________________________________________________
_

Справа № 569/21782/13-ц

Головуючий в суді І інстанції - Тимощук
О.Я.

Провадження № 22-ц 787/1451/2014

Суддя-доповідач - Ковальчук Н.М.

автомобіль, а відтак твердження суду
про те, що ОСОБА_3 набув за довіреністю
усіх прав власника автомобіля, є
помилковим. Стверджує, що виходячи з
того, що позивач не набув у
встановленому законом порядку права
власності на спірний автомобіль, то він
не набув і права на звернення до суду з
позовом про звільнення майна з-під
арешту, оскільки таким правом
наділений тільки власник такого майна.
Доводить, що згідно положень ст. 392 ЦК
України про визнання права власності
може пред'являти власник майна лише у
випадках, коли його право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати документа, який засвідчує
його право власності, проте у позові не
наведеного жодного доказу в
обґрунтування вимоги щодо визнання
права власності. Обґрунтовує
доцільність захисту інтересів держави
в особі УПФ України в м. Рівне, ВДАІ м.
Рівне УМВС України в Рівненській
області тим, що при ухваленні рішення
Рівненським міським судом неправильно
застосовано норми матеріального права,
що призвело до порушення встановленого
державою порядку набуття права
власності та державної реєстрації
автомобілів та ненадходження до
бюджету встановленого п.7 ч.1 ст. 1
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування, а також платежів за огляд
транспортного засобу, реєстрацію та
перереєстрацію.

З наведених підстав просить
скасувати рішення Рівненського
міського суду від 26 грудня 2013 року та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Згідно ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що між відповідачем ОСОБА_4 та
позивачем ОСОБА_3 був фактично
укладений договір купівлі-продажу
спірного автомобіля, та прийшов до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та необхідність визнання за
позивачем права власності на нього.

Проте з таким висновком місцевого суду
колегія суддів апеляційної інстанції
не може погодитися з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається
і це встановлено в судовому засіданні,
що відповідачу ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3,
виданого Рівненським МРЕВ ДАІ 14 липня
2004 року, на праві власності належить
автомобіль марки MERCEDES-BENZ, 1996 року
випуску, номер шасі (кузова, рами)
НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.
7).

Вказаний автомобіль 07
серпня 2008 року був відчужений
відповідачем позивачу, про що свідчить
розписка від імені ОСОБА_4 про продаж
спірного автомобіля ОСОБА_3 за 13500 грн.
(а.с. 4). При цьому останньому разом з
автомобілем було передано усі
реєстраційні та інші документи.

Судом безспірно встановлено, що при
відчуженні автомобіля 07 серпня 2008 року
між сторонами договір купівлі-продажу
в письмовій формі оформлений не був.
Натомість, ОСОБА_4 07 серпня 2008 року була
оформлена нотаріально посвідчена
довіреність серії ВКР № 584527 на ім'я
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, у якій зазначено, що
вона видана на основі усного договору
(а.с. 5). Цією довіреністю відповідач
уповноважив позивача розпоряджатися
згаданим автомобілем, а саме, надав
право зняття з обліку для реалізації
вказаного транспортного засобу,
отримання виручених від продажу або
обміну коштів, експлуатувати вказаний
автомобіль, а також виконувати всі інші
дії, пов'язані з розпорядженням
автомобілем. Довіреність видана з
правом передовіри повноважень третім
особам.

При вирішенні спору, суд першої
інстанції невірно визначився з
характером спірних правовідносин та не
з'ясував, яка правова норма підлягає
застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму. Договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди (ст. 638 ЦК України).

Згідно п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу

Відповідно до ст.ст. 237, 244, 245 ЦК України
довіреність - це письмовий документ, що
видається однією особою іншій особі
для представництва перед третіми
особами, ґрунтується на договорі та
визначає правовідношення, в якому одна
сторона (представник) зобов'язана або
має право вчинити правочин від імені
другої сторони, яку вона представляє.

При оформленні довіреності перехід
права власності не відбувається,
оскільки повірений отримує лише
тимчасове право на здійснення від
імені й на користь іншої сторони
(власника майна) тих дій, які
передбачені довіреністю. Такою дією
може бути і продаж самого майна.

При вирішенні спору судом першої
інстанції також не враховано Порядок
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№1388 від 07 вересня 1998 року, оскільки в
порушення вказаного Порядку спірний
автомобіль не був знятий з обліку в ДАІ
та залишився зареєстрований за ОСОБА_4,
заяв від якого про зняття з обліку
автомобіля не надавалося і огляд
транспортного засобу органами
державної автомобільної інспекції не
проводився.

У зв'язку з вищевикладеним,
колегія суддів приходить до
переконання, що видача довіреності чи
передоручення повноважень на
транспортний засіб без укладення
договору купівлі-продажу не є
договором, який допускає перехід права
власності на майно до третіх осіб.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,313,314, 316,
3ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора міста Рівне в інтересах
держави в особі управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне, відділу
державної автомобільної інспекції м.
Рівне Управління міністерства
внутрішніх справ України в Рівненській
області задовольнити.

Рішення Рівненського міського
суду від 26 грудня 2013 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
публічного акціонерного товариства
"Рівнегаз", третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача - відділ
державної виконавчої служби
Рівненського районного управління
юстиції в Рівненській області, про
визнання укладеним договору
купівлі-продажу автомобіля, визнання
права власності на автомобіль,
звільнення його з-під арешту та
скасування заборони на його відчуження
- відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя Ковальчук Н.М.
Судді: Григоренко М.П. Рожин Ю.М.