Справа № 316/1514/14-ц
Провадження № 2/316/746/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне рішення

"22" липня 2014 р.
Енергодарський
міський суд Запорізької області у
складі:

головуючого: Ткаченко І. М.,

при секретарі: Лохматовій
Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Енергодар
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення трьох процентів річних та
інфляційного корегування суми
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що
відповідно до рішення апеляційного
суду Полтавської області від 09 грудня
2013 року було поділено спільне майно між
нею та ОСОБА_2 Відповідно до
вищезазначеного рішення з відповідача
по справі стягнуто на її користь
компенсація за різницю у частках
виділеного майна в сумі 625808 грн. 38 коп.
Позивачка просить суд, керуючись ст. 625
ЦК України, стягнути з відповідача три
проценти річних за невиконання
зобов'язання в сумі 7766,88 грн., та
інфляційне коригування суми боргу у
розмірі 43493,68 грн.

У судове засідання позивачка не
з'явилася, надала телеграму у котрій
просить справу розглянути у її
відсутності (а.с.19).

Відповідач у судове засідання повторно
не з`явився, про причини неявки суду не
повідомив, заперечень проти позову не
надав, хоча про день та час слухання
справи був повідомлений належним
чином, у зв`язку з чим, суд вважає
можливим розглянути справу у
відсутності відповідача, постановити
заочне рішення в порядку ст. 169 ч. 4 ЦПК
України, на пiдставi даних та доказів, що
є у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Так, позивачка в підтвердження своїх
вимог надала суду ксерокопії
документів. а саме ксерокопію Ухвали
Вищого Спеціалізованого Суду України
(а.с.5-8), ксерокопію рішення
апеляційного суду Полтавської області
(а.с.9-13).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Докази - це відомості про факти, що
цікавлять суд, на підставі яких він
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги та
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для справи.

Доказові факти - це ті обставини, які
були встановлені судом в
процесуальному порядку, і можуть
використовуватися як докази про
наявність фактів.

Процесуальне призначення доказів -
встановлення наявності або
відсутності обставин, що мають
значення для справи.

Письмові докази - будь-які документи,
акти, довідки, листування службового
або особистого характеру або витяги з
них, що містять відомості про
обставини, які мають значення для
справи.

Так, надані ксерокопії, які належним
чином не посвідчені, не можуть бути
прийняти судом як письмові докази, та є
не належними доказами, та можуть бути
прийняті судом в якості доказів на
підтвердження позовних вимог.

На пропозицію суду (а.с.22), позивачка до
суду не з'явилася, оригіналів, чи
належним чином посвідчених копій
доказів не надала, вимоги суду
проігнорувала.

За таких обставин. суд вважає, що
позивачкою не було надано доказів на
підтвердження своїх позовних вимог.

Крім того, відповідно до Постанови
Пленуму Вищого Господарського Суду
України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань»,
«Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), є виражене в грошових
одиницях (національній валюті України
чи в грошовому еквіваленті в іноземній
валюті) зобов'язання сплатити гроші на
користь іншої сторони, яка, відповідно,
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке
зобов'язання, що складається в тому
числі з правовідношення, в якому праву
кредитора вимагати від боржника
виконання певних дій кореспондує
обов'язок боржника сплатити гроші на
користь кредитора. Зокрема, грошовим
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона зобов'язана
оплатити поставлену продукцію,
виконану роботу чи надану послугу в
грошах, а друга сторона вправі вимагати
від першої відповідної оплати, тобто в
якому передбачено передачу грошей як
предмета договору або сплату їх як ціни
договору.

Як вбачається з позовної заяви, гроші,
які повинен сплатити відповідач, є
компенсацією за різницю у частках
виділеного майна.

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення», «індексації
підлягають грошові доходи громадян,
одержані ними в гривнях на території
України і які не мають разового
характеру:

-пенсії;

-стипендії;

-оплата праці (грошове забезпечення);

-суми виплат, що здійснюються
відповідно до законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування;

суми відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а також суми, що
виплачуються особам, які мають право
на відшкодування шкоди в разі втрати
годувальника.»

Так, відповідно до позовної заяви, суд
робить висновок, що компенсація за
різницю у частках виділеного майна не є
об'єктом індексації грошових доходів
населення, та не підлягає індексації.

Розглядаючи питання стягнення трьох
процентів річних за не виконання
зобов'язання. суд виходить з того, що
позивачем повинно бути доведено, що
відповідач не сплатив кошти, що
приймалися виконавчі дії по
примусовому стягненню, з якої причини
не були сплачені кошти. Однак,
позивачкою ні яких доказів на
підтвердження цих вимог судові надано
не було.

За таких обставин, суд вважає. що
позовні вимоги не доведені, не надано
доказів ухилення від сплати
зобов'язання, що є підставою для
відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК
України, ст. 625 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення трьох процентів річних
та інфляційного корегування суми
заборгованості відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: І. М. Ткаченко