Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"25" червня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві,
цивільну справу за позовною заявою:
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
порядку користування житловим
приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом, в якому просить суд: визначити
порядок користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1:
виділити йому у користування
ізольовану кімнату площею 14,80 кв.м.,
виділити відповідачу, ОСОБА_2, у
користування ізольовану кімнату
площею 14,90 кв.м.; підсобні приміщення -
кухню, ванну кімнату, коридор, лоджію
залишити у спільному користуванні.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що квартира АДРЕСА_1
належить на праві приватної спільної
часткової власності йому та
відповідачу. Йому на праві власності
належить ? частина квартири.
Відповідачу ОСОБА_2 належить на праві
власності ? частина квартири. На даний
час у квартирі зареєстровані чотири
особи - відповідач та він, його дружина
та малолітня донька. Особовий рахунок
оформлено на відповідача. Квартира
складається із двох кімнат жилою
площею 29,70 кв.м., із низ одна кімната
ізольована площею 14,80 кв.м., друга
кімната ізольована площею 14,90 кв.м.
Житлове приміщення облаштоване кухнею,
ванною кімнатою, коридором, лоджією. В
спірній квартирі встановився
наступний порядок користування
житловим приміщенням: відповідач
користується житловою кімнатою площею
14,90 кв.м., а він в свою чергу разом з
дружиною та малолітньою дитиною
користуються кімнатою площею 14,80 кв.м.
Але на даний час у нього з відповідачем
почали виникати конфлікти з приводу
користування спірною квартирою Також,
відповідач не хоче приймати участь у
сплаті комунальних послуг по квартирі.
Станом на 01 квітня 2014 року
заборгованість по квартирній платі та
комунальним послугам складає - 5 183,39
гривень. Зважаючи на конфлікти з
приводу користування житловим
приміщенням, розташування житлових
приміщень та фактичного користування
ними, вважає можливим встановлення
судом порядку користування і виділу
йому окремої ізольованої кімнати.

Позивач в судове засідання не з'явився,
подав до суду заяву, з проханням
розглянути справу у його відсутність,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, проти винесення заочного
рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, відповідно до вимог ст.
ст. 74, 75, 76 ЦПК України, про причини
неявки в судове засідання суд не
повідомив.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чи ном повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність позивача, відповідача та
за згодою позивача ухвалити заочне
рішення.

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України,
у зв'язку з неявкою в судове засідання
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані у справі докази у всій
сукупності, суд приходить до
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29
вересня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1
було укладено договір дарування
частини квартири, згідно умов якого
ОСОБА_3 перебуваючи в здоровому розумі
та ясній пам'яті, розуміючи значення
своїх дій та діючи добровільно,
подарував, а ОСОБА_1 прийняв у дар
належну ОСОБА_3 на праві приватної
власності ? частину квартири АДРЕСА_1
(а.с.5).

Відповідно до реєстраційного
посвідчення № 026115, виданого Київським
міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна, ? частина
квартири АДРЕСА_1, зареєстрована за
ОСОБА_1 на праві приватної власності
(а.с.6).

Як вбачається з плану-схеми квартири,
квартира АДРЕСА_1 складається з двох
житлових кімнат, одна площею - 14,80 кв.м.,
інша - 14,90 кв.м. Квартира також обладнана
також кухнею, ванною кімнатою,
коридором та лоджією (а.с.7).

Згідно довідки форми № 3, виданої
Житловою ремонтно-експлуатаційною
організацією № 401, від 23 квітня 2014 року
№ 125, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2
Власником особового рахунку на цю
житлову площу є ОСОБА_2 (а.с.4).

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу
УРСР, громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші
не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного
процесуального кодексу України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

За нормою статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України
визначено, що здійснюючи правосуддя,
суд захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Як роз'яснено пунктом 16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 12
квітня 1985 р. №2 «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України», при поділі
жилого приміщення за вимогою члена
сім'ї наймача йому може бути виділено
ізольоване жиле приміщення розміром,
меншим за жилу площу, що припадає на
нього. Однак поділ не може бути
допущений, коли це призведе до штучного
погіршення житлових умов позивача і
викличе необхідність постановки його
на облік як такого, що потребує
поліпшення житлових умов.

Згідно ст. 166 Житлового кодексу УРСР,
договір найму жилого приміщення в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, може бути змінено тільки за
згодою наймача, членів його сім'ї і
наймодавця, за винятком випадків
вселення батьками своїх неповнолітніх
дітей (частина перша статті 161), а
також надання наймачеві після
закінчення капітального ремонту
будинку (квартири) іншого жилого
приміщення (частина третя статті 165).У
разі смерті наймача або втрати ним
права на жиле приміщення права і
обов'язки за договором найму
здійснюють члени його сім'ї.

Відповідно до ч.1 ст.321 Цивільного
кодексу України, право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.3 ст.358 Цивільного кодексу
України, кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач має право власності на ?
частини спірної квартири. В той же час,
між ним та відповідачем виникають
конфлікти з приводу користування
вказаною квартирою. Крім того, згідно
довідки, виданої Житловою
ремонтно-експлуатаційною організацією
№ 401, за період з 01 жовтня 2012 року по 01
квітня 2014 року заборгованість по
квартирній платі та комунальним
послугам за адресою: АДРЕСА_1, складає 5
183, 39 гривень (а.с.8).

Оскільки позивач є співвласником
спірного жилого приміщення з
відповідачем і має право на володіння
та користування часткою свого майна,
тому, виходячи з загальної жилої площі
квартири, яка складає 29,70 кв.м.,
виділення в спірній двокімнатній
квартирі однієї кімнати жилою площею
14,80 кв.м. позивачу є законним і
обґрунтованим варіантом у виділенні
йому окремого житлового приміщення, а
іншому співвласнику - відповідачу по
справі, - інша кімната 14,90 кв.м., при
цьому дане визначення порядку не буде
порушувати житлові права вказаних
співвласників. Приміщення загального
користування (кухню, ванну кімнату,
коридор, лоджію) квартири необхідно
залишити у загальному користуванні.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
150, 166 Житлового кодексу УРСР , ст. ст. 321,
358 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4,
10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, п. 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 квітня 1985
р. №2 «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення порядку користування
житловим приміщенням - задовольнити.

Визначити такий порядок користування
жилими кімнатами в квартирі АДРЕСА_1,
виділивши в користування ОСОБА_1
ізольовану жилу кімнату площею 14,80
кв.м., в користування ОСОБА_2 виділи
ізольовану жилу кімнату площею 14,90 кв.м.
Місця загального користування: кухню,
ванну кімнату, коридор, лоджію залишити
в спільному користуванні.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: