У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Макарчука М.А. Леванчука А.О.
Нагорняка В.А.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ТОВ
«Виробничо-будівельно-монтажно-торгів
ельна компанія «Лів Електра Україна»,
за участю третьої особи ОСОБА_6 про
звернення стягнення на майно та
визнання права власності,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 10 грудня 2013 року
та ухвали апеляційного суду Вінницької
області від 28 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року позивач звернувся в суд
із зазначеним позовом, посилаючись на
те, що 19 серпня 2009 року між ним та ОСОБА_6
було укладено договір безпроцентної
позики, за умовами якого останній
отримав в борг грошові кошти в сумі 3 000
000 грн. та зобов'язався їх повернути в
термін до 31 грудня 2010 року. На
забезпечення виконання зазначеного
договору безпроцентної позики, 19
серпня 2009 року між позивачем та ТОВ
«ВБМТК «Лів Електра Україна» було
укладено договір застави, предметом
якого є нежитлове приміщення площею 1
957, 4 кв. м, розташоване по АДРЕСА_1. У
зв'язку з невиконанням боржником
зобов'язання по поверненню боргу за
договором позики, позивачем на адресу
боржника та ТОВ «ВБМТК «Лів Електра
Україна» були направлені вимоги по
поверненню боргу, які залишені без
належного реагування, а тому з
урахуванням уточнених вимог, позивач
просив звернути стягнення на майно, а
саме: незавершене будівництво
нежитлового приміщення площею 1 957, 4 кв.
м, розташоване по АДРЕСА_1, яке є
предметом договору застави від 19
серпня 2009 року та визнати за ним в
порядку звернення стягнення на майно
за договором застави від 19 серпня 2009
року, право власності на незавершене
будівництво нежитлового приміщення
площею 1 957, 4 кв. м, розташоване по
АДРЕСА_1, а також визнати договір
застави від 19 серпня 2009
року, укладений між ним, ТОВ «ВБМТК «Лів
Електра Україна» та ОСОБА_6, дійсним і
таким, що фактично відбувся.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 10 грудня 2013
року, залишеного без змін ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 28 лютого 2014 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 10 грудня 2013 року
та ухвали апеляційного суду Вінницької
області від 28 лютого 2014 року скасувати,
і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення цим судом
норм процесуального права та
неправильне застосуванням норм
матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 цього ж Кодексу
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно ч.1 ст.13, ст.. 14 Закону України
«Про заставу» договір застави повинен
бути укладений у письмовій формі.

У випадках, коли
предметом застави є нерухоме майно,
космічні об'єкти, транспортні засоби,
що підлягають державній реєстрації,
договір застави повинен бути
нотаріально посвідчений на підставі
відповідних правовстановлюючих
документів. Нотаріальне посвідчення
договору застави нерухомого майна,
транспортних засобів провадиться за
місцезнаходженням (місцем реєстрації)
цього майна або за місцезнаходженням
(місцем реєстрації) однієї із сторін
договору, договору застави
космічних об'єктів - за місцем
реєстрації цих об'єктів.

Недотримання вимог
щодо форми договору застави та його
нотаріального посвідчення тягне за
собою недійсність договору з
наслідками, передбаченими
законодавством України.

Судом встановлено і не
заперечується сторонами, що 19 серпня
2009 року між позивачем та ОСОБА_6 було
укладено договір безпроцентної позики,
за умовами якого останній отримав в
борг грошові кошти в сумі 3 000 000 грн. та
зобов'язався їх повернути в термін до 31
грудня 2010 року. На забезпечення
виконання зазначеного договору
безпроцентної позики, 19 серпня 2009 року
між позивачем та ТОВ «ВБМТК «Лів
Електра Україна» було укладено договір
застави незавершеного будівництвом
нежитлового приміщення площею 1 957, 4 кв.
м, розташованого по АДРЕСА_1.

Крім того судом також
встановлено, що письмовий договір про
заставу незавершеного будівництвом
нежитлового приміщення площею 1 957, 4 кв.
м, розташованого по АДРЕСА_1 від імені ,
ТОВ «ВБМТК «Лів Електра Україна»
вчинений представником з перевищенням
його повноважень.

Встановивши, що
предметом застави сторони визначили
незавершене будівництвом нежитлове
приміщення площею 1 957, 4 кв. м. по
АДРЕСА_1, як на самостійний об'єкт
нерухомого майна, суди прийшли до
правильного висновку про нікчемність
вчиненого правочину і обґрунтовано
відмовили позивачу у його вимогах.

Доводи позивача не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій. Посилання у
скарзі на незастосування судами вимог
ч.3 ст.. 331 ЦК України є безпідставним,
оскільки предметом застави сторони
визначили не будівельні матеріали, а
незавершене будівництвом нежитлове
приміщення площею 1 957, 4 кв. м. по
АДРЕСА_1, як на самостійний об'єкт
нерухомого майна.

Судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального і процесуального
права і підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 332, 335, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 10 грудня 2013 року
та ухвали апеляційного суду Вінницької
області від 28 лютого 2014 року, залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Макарчук М.А. Леванчук А.О.
Нагорняк В.А.