Справа № 495/9712/13-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

08 липня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

в складі: головуючої одноособово судді
Чебан Н.В.

при секретарі - Ткаченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білгород-Дністровський
Одеської області цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради,
відділу Держкомзему у
Білгород-Дністровському районі
Одеської області про визнання
незаконним та часткове скасування
рішенн, визнання недійсним державного
акту про право власності на земельну
ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, за участю
третіх осіб виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради,
відділу Держкомзему у
м.Білгород-Дністровський Одеської
області про скасування державного акту
про право власності на земельну
ділянку.Свої вимоги обґрунтовує тим, що
18.07.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
укладено договір купівлі-продажу 2/5
частин житлового будинку, що
знаходиться у АДРЕСА_1. Після укладання
вищевказаного договору
купівлі-продажу, відповідач звернувся
до компетентних органів із заявою про
приватизацію земельної ділянки та
отримав державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯІ
№ 124412. 14.10.2011 року апеляційним судом
Одеської області постановлено
рішення, яким визнано договір
купівлі-продажу 2/5 частин житлового
будинку по АДРЕСА_1, укладеного 18.07.2007
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 удаваним
правочином в частині покупця ОСОБА_2,
визнано покупцем ОСОБА_1, визнано за
ОСОБА_1 право власності на 2/5 частини
житлового будинку, що знаходиться у
АДРЕСА_1.Посилаючись на ч.2 ст. 120 ЗКУ, а
також вказуючи, що підставою для
приватизації земельної ділянки ОСОБА_2
став оскаржуваний договір
купівлі-продажу 2/5 частин будинку,
позивач 26.03.2014 року збільшивши позовні
вимоги, остаточно просить суд: визнати
незаконним та частково скасувати
рішення Білгород-Дністровської
міської ради № 514-V від 19.06.2008 року в
частині надання у власність ОСОБА_2
земельної ділянки, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1; визнати недійсним
державний акт про право власності на
земельну ділянку серії ЯІ № 124412,
виданий на імя ОСОБА_2 18.06.2009 року.

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськраонного суду Одеської області
від23 квітня 2014 року залучено до участі
у справі у якості співвідповідачів
виконавчий комітет
Білгород-Дністровської міської рад,
відділ Держкомзему у
м.Білгород-Дністровський Одеської
області.

Позивач та його представник у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили суд їх задовольнити з підстав
наведених в позові.

Відповідач та його представник у
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечували, вказуючи
на їх безпідставність та
необґрунтованість.

Представник виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради у
судове засідання не з'явився, про дату,
час та місце слухання справи
повідомлявся належним чином, причина
неявки суду невідома (а.с.130).

Представник відділу Держкомзему у
м.Білгород-Дністровський Одеської
області в судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце слухання справи
повідомлявся належним чином, надав до
суду заяву з проханням слухати справу у
його відсутність (а.с.116-117,129).

Вивчивши матеріали справи, ретельно
дослідивши докази, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 18.07.2007 року укладений договір
купівлі-продажу частини житлового
будинку, у відповідності до якого
ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купив 2/5 частин
житлового будинку, що знаходиться у
АДРЕСА_1 розташований на земельній
ділянці розміром 345 кв.м., який
складається у цілому з: саман.
житлового будинку літ. "А" , житловою
площею 40,7 кв.м., загальною площею 49,4
кв.м., саман. літньої кухні літ. "Б",
саман. сарая літ. "В", кам. черепашн.
літньої кухні літ. "Г", споруд №1,3 (а.с.97).

Рішенням Білгород-Дністровської
міської ради Одеської області за №382-V
від 15.11.2007р. у п.1.66 погоджена передача
земельної ділянки у приватну власність
ОСОБА_2 для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських споруд для ведення
особистого селянського господарства
за адресою по АДРЕСА_1 (а.с.85)

Рішенням Білгород-Дністровської
міської ради Одеської області за № 514-V
від 19 червня 2008 року в частині п.1.36
затверджено матеріали інвентаризації,
проекти відведення земельних ділянок
та передано у приватну власність
ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0797 га
за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
надано дозвіл на замовлення технічної
документації та видачі державного
акту на право приватної власності на
землю гр. ОСОБА_2 (а.с.53-55).

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 14 жовтня 2011 року,
залишеного без змін ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26.01.2012 року, визнано договір
купівлі-продажу 2/5 частин житлового
будинку по АДРЕСА_1, розташованих на
земельній ділянці розміром 345 кв.м.,
укладений 18.07.2007 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Білгород-Дністровського
нотаріального округу ОСОБА_4, удаваним
правочином в частині покупця ОСОБА_2,
визнано покупцем ОСОБА_1; а також
визнано за ОСОБА_1 набуте за договором
купівлі-продажу право власності на 2/5
частини житлового будинку по
АДРЕСА_1(а.с.44-49). Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26.01.2012 року, рішення колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області від 14.10.2011 року - залишено без
змін (а.с.50-51).

Суд вважає неспроможними посилення
позивача на ту обставину, що в силу
того, що договір купівлі-продажу 2/5
частин будинку визнано удаваним
правочином, а власником 2/5 частин
будинку ОСОБА_1, ОСОБА_2 не може бути
власником земельної ділянки, яку він
приватизував на своє імя на підставі
удаваного правочину з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 13 Конституції України
земля є об'єктом права власності
Українського народу. Від імені
Українського народу права власника
здійснюють органи державної влади та
органи місцевого самоврядування в
межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. ст. 142-145 Конституції
України до матеріальної основи органів
місцевого самоврядування належить,
зокрема, земля, управління якою
здійснюють територіальні громади
через органи місцевого самоврядування
в межах їх повноважень шляхом
прийняття рішень.

Статтями 116,118 ЗК України передбачено,
що безоплатна передача земельних
ділянок у власність громадян із
земель державної та комунальної
власності, здійснюється за рішенням
органу місцевого самоврядування, яке
може бути визнано судом недійсним за
позовом особи, права якої порушені,
відповідно до правил ст.152 ч.3 «г» ЗК
України.

Отже, розпорядження землями від імені
Українського народу здійснюють органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування в межах їх повноважень
шляхом прийняття рішень.

З матеріалів справи вбачається, що
земельна ділянка, на якій знаходиться
належне ОСОБА_1 . нерухоме майно до
одержання відповідачем державного
акту у сенсі положень статей 116, 118, 125, 126
ЗК України не є приватною власністю, а
є землею комунальної власності
територіальної громади міста
Білгород-Дністровський в особі
Білгород-Дністровської міської ради,
ОСОБА_2 був землекористувачем.

Статтею 116 ЗК України визначено, що
безоплатна передача земельних
ділянок у власність громадян
провадиться у разі приватизації
земельних ділянок, які перебувають у
користуванні громадян

Відповідно до ст.118 ЗК України

1.Громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної чи
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки.

2.Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування
щодо приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки.

Як вбачається із матеріалів справи
в користуванні відповідача, з часу
набуття ним права власності на
будинок знаходилася земельна
ділянка розташована за вищевказаною
адресою.

ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.ст.116,118
ЗК України скористався своїм правом
та звернувся з заявою на приватизацію
земельної ділянки.

Згідно з ч. 1 ст. 126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених ч. 2 цієї статті.

Відповідно до п. п. 1.13, 2.1 Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
приватної власності на землю, право
колективної власності на землю, право
власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди) та
договорів оренди землі, затвердженої
наказом Державного Комітету України по
земельних ресурсах 4 травня 1999 року N 43
(діючу на час виникнення спірних
правовідношень ), складання державного
акта на право власності на земельну
ділянку та на право постійного
користування земельною ділянкою при
передачі земельної ділянки, що була
раніше надана громадянам,
підприємствам, установам, організаціям
і об'єднанням громадян всіх видів, у
постійне користування або при
переоформленні правовстановлюючих
документів на ці земельні ділянки,
проводиться після відновлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та закріплення їх
довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за затвердженою
відповідною технічною документацією;
роботи зі складання державного акта на
право власності на земельну ділянку
або на право постійного користування
земельною ділянкою виконуються в такій
послідовності: підготовчі роботи;
встановлення (відновлення) в натурі (на
місцевості) меж земельної ділянки та
меж обмежень на використання земельної
ділянки; складання кадастрового плану
земельної ділянки; заповнення бланка
державного акта.

З технічної документації із
землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку ОСОБА_2
яка досліджена в судовому засіданні ,
вбачається, що зовнішні межі
земельної ділянки погоджені із
суміжними землекористувачами.(а.с.77-101)

Таким чином, суд не вбачає будь яких
порушень при виготовленні технічної
документації та оформленні спірного
Державного акту на ім'я відповідача.

Також суд не приймає до уваги посилання
позивача на порушення його прав,
оскільки ним в судовому засіданні не
надано належних та допустимих доказів
того, що приватизація відповідачем
спірної земельної ділянки
унеможливила користування
господарськими та допоміжними
спорудами та будівлями яки належать
позивачу, а у випадку таких порушень,
позивач не позбавлений права
звернутися до суду з позовом про
усунення перешкод у користуванні
належної йому земельної ділянки або
встановленні сервітуту.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України,
ст. 3 ЦПК України кожна особа має право
на захист свого цивільного права лише в
разі його порушення.

Позивач не довів свого позову щодо
порушення його прав, що є його
обов'язком відповідно до засад
змагальності процесу за ст.10 ЦПК
України.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що оскаржувані позивачем рішення
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області, на підставі якого
виданий державний акт на ім'я ОСОБА_2
прийнято відповідно до вимог чинного
законодавства, приймаючи відповідне
рішення Білгород-Дністровська міська
рада Одеської області діяли в межах
своєї компетенції та у спосіб, що
передбачені Конституцією та
Законами України.

Відтак суд приходить до висновку про
відмову у задоволенні позову. Доказів
створення ОСОБА_2 позивачу будь-яких
перешкод не доведено. Вимоги про
визнання недійсним державного акту,
також задоволенню не підлягають,
оскільки є похідними від основного
позову.

Враховуючи вищевикладене, на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які посилалися сторони як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин та
правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради,
відділу Держкомзему у
Білгород-Дністровському районі
Одеської області про визнання
незаконним та часткове скасування
рішенн, визнання недійсним державного
акту про право власності на земельну
ділянку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
через десять днів з моменту його
проголошення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Білгород-Дністровський
міськрайонний суд Одеської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Н.В.Чебан