22-ц/775/741/2014(м)
Головуючий у 1-ій інстанції
Суддя-доповідач
24 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
суддів Ігнатоля
Т.Г., Кочегарової Л.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі апеляційну
скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на
рішення Володарського районного суду
Донецької області від 01 квітня 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «РОДОВІД
БАНК» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року позивач ПАТ «РОДОВІД
БАНК» звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3, з урахуванням уточнень, про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № Д006/АА-249.06.1 від 07 грудня 2006
року, яка утворилася станом на 10 грудня
2013 року в розмірі 3059,24 доларів США та
143534,22 гривен, з яких: 2988,80 доларів США -
заборгованість за основною сумою
кредиту, 70,44 доларів США -
заборгованість за відсотками за
користування кредитними коштами, 142802,62
гривен - пеня за порушення строків
повернення кредиту та сплату
відсотків, 731,60 грн. - відповідальність
за порушення грошового зобов'язання
згідно ст. 625 ЦК України.

Рішенням Володарського районного суду
Донецької області від 01 квітня 2014 року
позовні вимоги ПАТ «РОДОВІД БАНК»
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«РОДОВІД БАНК» - заборгованість за
кредитним договором № Д006/АА-249.06.1 від 07
грудня 2006 року в розмірі 2988,80 доларів
США, прострочена заборгованість за
нарахованими відсотками в розмірі 70,44
доларів США, 731,60 грн. - відповідальність
за порушення грошового зобов'язання
згідно ст. 625 ЦК України, 40000 грн. - пеня
за прострочку виконання грошових
зобов'язань та 743,28 грн. - судовий збір.

В решті решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, що мають значення для
справи, неправильне застосування норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, просила рішення
скасувати, ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України
справа розглянута за відсутності
представника позивача ПАТ «РОДОВІД
БАНК» та відповідача ОСОБА_3, які про
день та час розгляду справи були
повідомлені належним чином. Відповідач
ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи
за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача ОСОБА_4, яка
підтримала доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ПАТ «РОДОВІД БАНК», суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
ОСОБА_3 не виконував умови кредитного
договору по своєчасному поверненню
суми кредиту, чим порушив права ПАТ
«РОДОВІД БАНК», то порушене право
підлягає захисту шляхом стягнення з
відповідача заборгованості в розмірі
3059,24 доларів США та 41 474,88 гривень.

Висновки суду є законними та
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи, наданим доказам та
нормам матеріального права.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що 07 грудня 2006 року
між ВАТ «РОДОВІД БАНК» (з 17 червня 2009
року ПАТ «РОДОВІД БАНК») та
відповідачем ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір № Д006/АА-249.06.1,
відповідно до якого банком відповідачу
був наданий кредит на придбання
автомобіля в загальному розмірі 8940,59
доларів США під обов'язок ОСОБА_3
сплатити банку проценти за
користування кредитом в розмірі 12,5%
річних (п.1.5), починаючи з місяця
наступного за звітним, щомісяця до 10
числа кожного календарного місяця
частково погашати заборгованість за
кредитом у сумі 149,01 доларів США,
повернути одержаний кредит не пізніше
06 грудня 2011 року, сплачувати банку
нараховані проценти за користування
кредитом щомісяця до 10 числа.

Додатковою угодою № 1 від 20 жовтня 2008
року, укладеною між сторонами, було
змінено розмір процентів за
користування відповідачем кредитом з
12,5% на 14,5% річних.

У разі порушення строків повернення
кредиту чи сплати процентів за
користування кредитом, позичальник
взяв на себе зобов'язання сплачувати
банку пеню за кожний день, у розмірі 1,6%
від суми прострочення платежу (п.3.9
кредитного договору в редакції
додаткової угоди № 1 від 20 жовтня 2008
року).

ОСОБА_3 умови договору виконував не
належним чином і тому, станом на 10
грудня 2013 року у відповідача виникла
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 3059,24 доларів США та 143 534,22
гривні, з яких 2988,80 доларів США
заборгованість за основною сумою
кредиту, 70,44 доларів США заборгованість
за відсотками за користування
кредитними коштами, 142 802,62 гривен пеня
за порушення строків повернення
кредиту та сплату відсотків, 731,60 гривен
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання згідно ст. 625 ЦК
України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції всебічно та
об'єктивно розглянув справу, повно
встановив обставини справи та
відповідні їм правовідносини,
правильно застосував норми
матеріального права - ст.ст. 526, 530, 551, 610,
625, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, дав належну
оцінку наданим доказам і дійшов до
обґрунтованого висновку, що оскільки
ОСОБА_3 порушив умови кредитного
договору, що призвело до виникнення
заборгованості перед банком, то позов
ПАТ «РОДОВІД БАНК» підлягає
задоволенню. При цьому, враховуючи, що
розмір неустойки (пені) є непропорційно
великим в порівнянні із розміром
заборгованості по кредиту, суд визнав
за доцільне зменшити розмір пені до 40 000
гривен.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі представника
відповідача ставиться питання про
скасування судового рішення,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, які мають суттєве
значення для правильного рішення,
зокрема, судом не з'ясовано розмір
заборгованості, позивачем не було
надано розрахунку основної суми
кредиту та процентів, не були враховані
попередньо здійсненні боржником
платежі та порушення норм
матеріального права щодо відмови у
застосуванні строків позовної
давності.

Проте, ці доводи апеляційної скарги є
безпідставними і спростовуються
матеріалами справи.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 60 ЦПК України на сторін
покладено обов'язок довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, щодо
яких у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Відповідач ОСОБА_3 в суді першої
інстанції позовні вимоги визнав
частково, не оспорюючи розмір
заборгованості по кредиту, просив
застосувати строки позовної давності.

Як вбачається з виписки з особового
рахунку ОСОБА_3, в якому відображено рух
коштів за кредитним договором №
Д006/АА-249.06.1 від 07 грудня 2006 року, станом
на 10 грудня 2013 року утворилась
заборгованість за тілом кредиту в
розмірі - 2988,80 доларів США та 70,44 доларів
США заборгованість за відсотками за
користування кредитними коштами.
Розмір заборгованості визначено з
урахуванням здійсненних боржником
платежів, останній з яких мав місце 31
жовтня 2011 року (а.с.15-18).

Будь-яких належних доказів на
підтвердження того, що з жовтня 2011 року
і на час ухвалення рішення, 01 квітня 2014
року, боржником були здійсненні
платежі на погашення суми
заборгованості, стороною відповідача
суду першої інстанції не надавалось.

Не надано таких доказів і на
підтвердження доводів скарги стороною
відповідача суду апеляційної
інстанції.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3
у застосуванні строків позовної
давності, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з положень ч.1 ст.
264 ЦК України, згідно яких перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку.

Згідно протоколу зустрічі
представників банку з позичальником
від 14 березня 2011 року ОСОБА_3 визнав
наявність заборгованості і взяв на
себе зобов'язання її погашення в строк
до 06 грудня 2011 року (а.с.78).

Крім того, 25 січня 2011 року, тобто в межах
строку позовної давності, боржником
було здійснено платіж в сумі 930,39
доларів США, що значно перевищує розмір
щомісячних поточних платежів.

Такі дії відповідача свідчать про
визнання боргу і є підставою для
переривання перебігу строку позовної
давності.

Доводи апеляційної скарги
представника відповідача ОСОБА_4 щодо
недійсності окремих положень
кредитного договору колегією суддів до
уваги не приймаються, оскільки
відповідні позовні вимоги
відповідачем не заявлялися і не були
предметом розгляду суду першої
інстанції.

Таким чином, переглядаючи справу
відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів не вбачає
апеляційних підстав для скасування чи
зміни рішення суду першої інстанції, у
зв'язку з чим апеляційна скарга
представника відповідача підлягає
відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Володарського районного суду
Донецької області від 01 квітня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді: І.П. Мироненко Т.Г.
Ігнатоля Л.М. Кочегарова