Справа № 646/2811/14-ц
№ провадження 2/646/772/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2014 року
м. Харків

Червонозаводський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого судді - Васильєвої О.О.,

за участю секретаря - Міщенко О.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Харкові
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
КП «Харківське міське бюро технічної
інвентаризації», Харківська міська
рада про визнання права власності,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, у
якому просить визнати за ним право
власності на двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 46,6 кв.м.,
трикімнатну квартиру АДРЕСА_2,
загальною площею 65,7 кв.м., двокімнатну
квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 49,7
кв.м., трикімнатну квартиру АДРЕСА_4,
загальною площею 67,3 кв.м.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що він придбав у відповідачів
вищезазначені квартири у будинку
АДРЕСА_1, проте під час звернення до
дільниці № 58 КП «Жилкомсервіс» з метою
реєстрації, виявилося, що будинку
АДРЕСА_1 не існує, а квартири придбано у
будинку АДРЕСА_1. Після звернення до КП
«Харківське міське БТІ», у технічну
документацію було внесено відповідні
виправлення. Однак правовстановлюючих
документів на придбану нерухомість
позивач не має, тому вимушений
звернутися із дійсним позовом до суду.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала у повному
обсязі, просила позов задовольнити та
судові витрати залишити за позивачем.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені судом
належним чином та вчасно, надали суду
заяви, в яких просили суд розглянути
справу без їх участі.

Представник третьої особи КП
«Харківське міське БТІ» у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду повідомлявся належним
чином. Надав до суду заяву, у якій
просив суд справу розглядати за
відсутності представника, проти
задоволення позову не заперечував.

Третя особа - Харківська міська рада -
свого представника у судове засідання
не направила, про дату, час та місце
розгляду повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення представника
позивача, вивчивши матеріали справи та
копії інвентаризаційних справ на
спірні квартири, оцінивши надані
докази у їх сукупності, суд вважає,
позов таким, що підлягає задоволенню.
При цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні ним правовідносини.

На підставі договору купівлі-продажу
від 29.04.2010 року, посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за номером
1755, ОСОБА_1 є власником двокімнатної
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 46,6
кв.м. (а. с. 11); на підставі договору
купівлі-продажу від 29.04.2010 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за номером 1747, ОСОБА_1 є
власником трикімнатної квартири
АДРЕСА_2, загальною площею 65,7 кв.м. (а.
с.14); на підставі договору
купівлі-продажу від 29.04.2010 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за номером 1751, ОСОБА_1 є
власником двокімнатної квартири
АДРЕСА_3, загальною площею 49,7 кв.м. (а. с.
8); на підставі договору купівлі-продажу
від 29.04.2010 року, посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за номером
1759, ОСОБА_1 є власником трикімнатної
квартири АДРЕСА_4, загальною площею 67,3
кв.м. (а. с. 4).

Як встановлено судом під час
дослідження посвідченої належним
чином копії інвентарних справ №п-9-13000
квартира АДРЕСА_1, справи №П-9-13712
квартира АДРЕСА_2, справи №П-9-13806
квартира АДРЕСА_4, справи №П-9-12520
квартира АДРЕСА_3.

Відповідно до довідки №355 від 22.10.2013
року дільниці № 58 КП «Жилкомсервіс»
встановлено, що на території ділянки
будинку під АДРЕСА_1 не існує (а.с.21).

Також, судом досліджена копія рішення
№39 Червонозаводської райради трудящих
ся м. Харкова від 19.06.1956 року, згідно до
якої затверджено квартал №2940, згідно
якого земельна ділянка, площею 3260 кв.м.
зареєстрована за АДРЕСА_1 (а.с.52)

Відповідно до рішення №613 від 05.11.1961
року виконавчого комітету Харківської
міської ради депутатів трудящихся
проспект ім. Сталіна перейменований в
Московський проспект.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Частиною1 ст. 316 ЦК України визначено, що
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

На підставі ст. 328 Цивільного кодексу
України, право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Статтею 334 цього Кодексу визначено, що
право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом. Право власності
на майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у
набувача з моменту такого посвідчення
або з моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.
Права на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

Таким чином, позивач, у відповідності
до чинного законодавства та на
підставі договорів купівлі-продажу,
набув права власності на спірні
квартири та, також зареєстрував право
власності, що підтверджується
відповідними договорами
купівлі-продажу і Витягами про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, що містяться в матеріалах
справи.

Однак, як встановлено у судовому
засіданні з довідки дільниці №58 КП
«Жилкомсервіс» будинку АДРЕСА_1, де
знаходяться спірні квартири позивача,
не існує, а існує будинок АДРЕСА_1, як
випливає з довідки КП «Харківське БТІ»
та рішення №39 Червонозаводської
райради трудящих ся м. Харкова від
19.06.1956 року, а тому позбавлений права
розпорядження своїм майном, у
відповідності до ст. 319 ЦК України.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у Постанові від 07.02.2014 № 5 «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав»
відповідно до статті 41 Конституції
України та пункту 2 частини першої
статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути
позбавлений права власності чи
обмежений у його здійсненні, крім
випадків, встановлених Конституцією та
законом. Ураховуючи, що згідно зі
статтею 92 Конституції України правовий
режим власності визначається виключно
законами України, то інші
нормативно-правові акти, які обмежують
права власника і не мають ознак закону,
не підлягають застосуванню.

На підставі ст. 392 Цивільного кодексу
України, власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою.

Як вбачається з ч. 2 ст. 16 ЦК України
одним із способів захисту цивільного
права є його визнання.

Згідно зі ст. 57 Цивільного
процесуального кодексу України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 58 Цивільного
процесуального кодексу України
встановлено визначення належності
доказів, а саме, належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Відповідно до ст. 59 Цивільного
процесуального кодексу України
визначення допустимості доказів, а
саме, суд не бере до уваги докази, які
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

За вказаних вище обставин, суд вважає,
що ОСОБА_1 набув право власності
правомірно, оскільки інше судом не
встановлено.

Таким чином, пред'явлений позов не
суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 15, 16, 316, 328, 334, 392 ЦК
України, Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав», суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1), право
власності на двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 46,6 кв.м.,
трикімнатну квартиру АДРЕСА_2,
загальною площею 65,7 кв.м., двокімнатну
квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 49,7
кв.м., трикімнатну квартиру АДРЕСА_4,
загальною площею 67,3 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення у повному обсязі виготовлено
10.07.2014 року о 15-30 год.

Суддя
Васильєва О.О.