Справа №2/463/139/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Гирич С. В.

при секретарі судових засідань
Попович Х.І.

з участю позивача
ОСОБА_2

представника позивача
ОСОБА_3

відповідача
ОСОБА_4

та представника відповідача
ОСОБА_5

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного
мана подружжя, суд -

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду із позовом
до відповідача про визнання квартири
АДРЕСА_1 спільною власністю подружжя.
Просить шляхом відступлення від
рівності часток здійснити поділ
спільного майна подружжя - квартири
АДРЕСА_1, визнавши за нею право
власності на 2/3 ідеальні частки
квартири шляхом виділення їй у
власність приміщення: коридору
позначеного на плані під індексом 13-1
площею 10,0 м.кв., житлової кімнати - під
індексом 13-5 площею 16,3 м.кв., житлової
кімнати - під індексом 13-6 площею 10 м.кв.
та житлової кімнати - під індексом 13-7
площею 13,3 м.кв., яку переобладнати в
приміщення кухні, коридору і сумісного
санвузла аналогічного плануванню вище
розташованої квартири АДРЕСА_2. За
відповідачем ОСОБА_4 просить визнати
право власності на 1/3 ідеальну частину
квартири АДРЕСА_1 та виділити йому у
власність приміщення: кухні позначеної
на плані під індексом 13-2 площею 23,2 м.кв.,
житлової кімнати - під індексом 13-4
площею 16,8 м.кв., санвузла та ванни - під
індексом 13,3 площею 5,3 м.кв., балкону - під
індексом 13-8 площею 0,7 м.кв., з подальшим
переобладнанням приміщення житлової
кухні під індексом 13-2 та сумісного
санвузла під індексом 13-3 в приміщення
житлової кімнати, кухні, коридору і
сумісного санвузла з пробиттям
дверного прорізу для окремого входу з
сходової клітки. Крім цього з
врахуванням вартості квартири яка
визначена експертом, враховуючи
наявність на її утриманні двох
різнополих дітей та недостатність
аліментів які сплачує відповідач для
їх утримання, просить відступити від
рівності часток при поділі майна і ь
збільшити її частку до 2/3 та стягнути з
відповідача на її користь 114400 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що із
відповідачем перебувала в шлюбі з
08.08.1993 року по 28.09.2012 року, коли шлюб був
розірваний на підставі рішення суду. За
час шлюбу ними було придбано три
квартири в будинку АДРЕСА_1, які
внаслідок проведених переобладнань
об'єднано в одну квартиру АДРЕСА_1, про
що отримано відповідне свідоцтво про
право власності.

Зазначила, що оскільки з відповідачем є
співвласниками квартири, однак спільне
життя із відповідачем не склалося, тому
просить розділити спільне майно
подружжя. При цьому вважає, що її
частка у спільному майні подружжя
повинна бути збільшена до 2/3 ідеальних
частин, оскільки вона має на утриманні
двох неповнолітніх дітей, які належать
до осіб різної статі, проживають із нею
та перебувають на її утриманні. Розмір
аліментів, який вона отримує із
відповідача за рішенням суду на
утримання дітей, є недостатнім для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування. З
врахуванням запропонованого варіанту
поділу квартири на підставі висновку
експертизи просить виділити їй частину
приміщення квартири, які можна
переобладнати у відокремлене житло,
яке складається із приміщень: коридор
позначений на плані під індексом 13-1
площею 10,0 м.кв., житлову кімнату - під
індексом 13-5 площею 16,3 м.кв., житлову
кімнату - під індексом 13-6 площею 10 м.кв.
та житлову кімнату - під індексом 13-7
площею 13,3 м.кв., яку переобладнати в
приміщення кухні, коридору і сумісного
санвузла аналогічного плануванню вище
розташованої квартири АДРЕСА_2, що
становить 52/100 ідеальних часток у праві
власності. Відповідачу виділити
частину приміщень квартири АДРЕСА_1, а
саме: кухню позначену на плані під
індексом 13-2 площею 23,2 м.кв., житлову
кімнату - під індексом 13-4 площею 16,8
м.кв., санвузол та ванну - під індексом
13,3 площею 5,3 м.кв., балкон - під індексом
13-8 площею 0,7 м.кв., з подальшим
переобладнанням приміщення житлової
кухні під індексом 13-2 та сумісного
санвузла під індексом 13-3 в приміщення
житлової кімнати, кухні, коридору і
сумісного санвузла з пробиттям
дверного прорізу для окремого входу з
сходової клітки, що становить 48/100
ідеальних часток у праві власності.
Крім цього з врахуванням вартості
квартири яка визначена експертом та
відступлення від рівності часток
просить збільшити її частку при поділі
майна до 2/3 та стягнути з відповідача
на її користь 114400 грн.

В судовому засіданні позивач, її
представник позовні вимоги підтримали
у повному обсязі, дали пояснення
аналогічні вище наведеним.

Відповідач ОСОБА_4, його представник в
судовому засіданні позовні вимоги
заперечили, пояснили, що дійсно
сторонами у справі за час перебування у
шлюбі було придбано у власність
квартиру АДРЕСА_1. Однак, вважають, що
вказана квартира поділу між
співвласниками не підлягає, оскільки
без певного технічного переобладнання
такий поділ здійснити не буде можливо,
запропоновані варіанти поділу обох
квартир не відповідають будівельним
нормам і правилам. За відсутності згоди
позивача, відповідач буде позбавлений
реального здійснення переобладнання
та отримати дозвіл на такі
переобладнання. Тому з метою
врегулювання спору відповідач
погодився на укладення мирової угоди,
щоб кожна сторона погодилася на поділ
квартири з отриманням згоди на
проведення вказаних у розпорядженні
Личаківської районної адміністрації
переобладнань. При цьому він брав на
себе зобов'язання виготовити технічну
документацію та погодити іі і за власні
кошти провести переобладнання на дві
окремі квартири . Але позивач
відмовилася укласти таку угоду. Тому на
даний час вважає, що поділ квартири на
дві окремі здійснити не можливо. Крім
цього вважають, при запропонованому
експертом варіанту поділу квартири
відповідач отримує меншу частку ніж
позивач, що без сплати компенсації
вартості належної йому частки порушить
його права.

В частині вимог щодо збільшення частки
позивача у спільному майні подружжя,
вважають позовні вимоги
необґрунтованими, оскільки виходячи із
положень ст. 70 СК України частки у
спільному майні подружжя є рівними, а
позивачем не наведено переконливих
підстав для збільшення розміру її
частки виходячи із положень ч.3 цієї
статті. При цьому вважають, що з позиції
ч.2 ст. 70 СК України відповідач має
переважне право на збільшення своєї
частки у спільному майні подружжя,
оскільки саме він дбав про
матеріальний стан та добробут своєї
сім'ї, вчиняв дії з метою набуття сім'єю
у власність нерухомого майна. А тому
просять в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, допитавши експерта,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, дослідивши та
перевіривши усі обставини справи, на
які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд позов
задовольняє частково з таких підстав.

Як вбачається із свідоцтва про право
власності виданого 14.01.2003 року (а.с.6)
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 являються
співвласниками квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 95,6 м.кв.

Вказану квартиру сторони набули у
власність як три окремі квартири на
підставі договорів купівлі-продажу від
29.08.2002 року (а.с.8), від 29.08.2002 року (а.с.9) та
від 29.08.2002 року (а.с.10), які на підставі
розпорядження Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
від 14.01.2003 року №31 об'єднані в одну
квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням суду від 28.03.2012 року (а.с.13)
шлюб, зареєстрований 08.03.1993 року у
Кореличівській сільській раді
Перемишлянського району Львівської
області між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.

За правилами ч.1 ст.22 КпШС України, який
діяв на час придбання майна, майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном.

Таким чином, оскільки спірне майно -
квартира АДРЕСА_1 придбана сторонами у
справі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в період
перебування у зареєстрованому шлюбі, а
відтак вказану майно є спільним майном
подружжя. При цьому, суд враховує, що у
свідоцтві про право власності сторони
вказані, як співвласники у рівних
частках зазначеного нерухомого майна,
а відтак вважає позовні вимоги
позивача про визнання за нею права
власності на спільне майно подружжя
зайвими, а тому в їх задоволенні слід
відмовити.

В той же час, відповідно до ч.1 ст. 69 СК
України дружина і чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

У відповідності до вимог ч.1 ст.70 СК
України визначено, що у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Дійсно ч.3 вказано статті визначено, що
за рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що
у неї на утриманні перебувають двоє
дітей, відповідач сплачує на їх
утримання розмір аліментів, який є
недостатнім для повноцінного
забезпечення фізичного та духовного
розвитку, лікування, з врахуванням чого
вважає, що набула право на збільшення
своєї частки у спільному майні
подружжя до 2/3 ідеальних частин.

Судом встановлено, що дійсно у сторони
є батьками неповнолітніх дітей -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розірвання
шлюбу між батьками залишилися
проживати із матір'ю ОСОБА_2

В той же час, з оглянутих в судовому
засіданні матеріалів цивільної справи
№2/463/728/13 вбачається, що 25.12.2012 року
ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом
про стягнення із ОСОБА_4, аліментів на
утримання неповнолітніх дітей в
розмірі 1/2 частини всіх видів доходів,
щомісячно, і до досягнення дітьми
повноліття. Однак, в ході судового
розгляду позивач з власної ініціативи
зменшила позовні вимоги та просила
стягувати з відповідача аліменти по 400
грн. на кожну дитину щомісячно і такі її
вимоги були задоволені судом.

На переконання суду, наведені
обставини свідчать про те, що позивач
визначаючи у такий спосіб розмір
аліментів, які підлягали до стягнення
із відповідача погоджувалася з ним, і
на її думку такий розмір аліментів
разом із її участю в матеріальному
забезпеченні дітей був достатнім для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Оскільки з часу постановлення рішення
суду позивач із заявами про збільшення
розміру аліментів до суду не
зверталася, а відтак її доводи про те,
що на даний час визначений судом розмір
аліментів є недостатнім для
забезпечення потреб дітей є
безпідставними.

Крім цього, з оглянутої у судовому
засіданні цивільної справи № 2/469/2593/13
вбачається, що в грудні 2013 року позивач
зверталася із позовом до відповідача
по стягнення додаткових витрат на
утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 і її
позов було задоволено частково та
стягнуто з відповідача стягнуто 3750 грн.

В судовому засіданні позивач не
представила доказів того, що діти
тяжко хворіють та потребують коштів на
лікування, які відповідач не взмозі
надати. Крім цього, під час судового
засіданні відповідач неодноразово
стверджував що він згідний за власні
кошти виготовити та погодити технічну
документацію на проведення
переобладнання у спірній квартирі та
провести такі переобладнання за власні
кошти з метою утворення двох квартир,
щоб діти мали благоустроє житло і
пропонував укласти для цього мирову
угоду, але позивач на ці умови не
погодилася, причиною цього пояснила, що
вона не довіряє відповідачу.

А тому суд вважає, що позивач
безпідставно заявлено позовні вимоги
по збільшення її частки при поділі
майна до 2/3. Крім цього, заявляючи
вимоги про збільшення частки при
поділі майна, позивач не ставить
питання про виділення їй у власність
частини приміщень квартири на
збільшену частку 2/3, а просить провести
поділ квартири на дві з незначним
збільшенням її частки та стягненням з
відповідача 114400 грн., що на думку суду
протирічить положенням ст. 364 ЦК
України.

В той же час виходячи із диспозиції ст.
69 СК України, оскільки позивач заявила
своє право на реальний виділ їй у
власність частини спільного майна
подружжя, суд вважає, що такі вимоги є
підставними і слід розділити між
позивачем та відповідачем їхнє спільне
майно виходячи із принципу рівності
часток дружини і чоловіка, визначеному
ч.1 ст. 70 СК України.

При поділі квартири на дві рівні суд
керується положеннями п.п.6,7 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7
від 04.10.1991року «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок», згідно якої
визначено, що при вирішенні справ про
виділ в натурі часток жилого будинку,
що є спільною частковою власністю,
судам належить мати на увазі, що,
виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо,
якщо кожній із сторін може бути
виділено відокремлену частину будинку
з самостійним виходом (квартиру). Виділ
також може мати місце при наявності
технічної можливості переобладнати
приміщення в ізольовані квартири. В
спорах про поділ будинку в натурі
учасникам спільної часткової
власності на будинок може бути
виділено відокремлену частину будинку,
яка відповідає розміру їх часток у
праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з
відхиленням від розміру часток кожного
власника, суд з врахуванням конкретних
обставин може провести його зі зміною у
зв'язку з цим стосовно до ст.119 ЦК
ідеальних часток і присудженням
грошової компенсації учаснику
спільної власності, частка якого
зменшилась.

У тих випадках, коли для поділу
необхідне переобладнання та
перепланування будинку, він
проводиться при наявності дозволу на
це виконкому місцевої Ради (ст.152 ЖК .
Якщо сторона оспорює рішення виконкому
щодо дозволу на переобладнання та
перепланування і воно є
необгрунтованим, суд може не
погодитись з ним, мотивуючи це в
рішенні.

При поділі жилого будинку суд
зобов'язаний зазначити в рішенні, яка
відокремлена (ізольована після
переобладнання) частина будинку
конкретно виділяється і яку частку в
будинку вона складає, а також, які
підсобні будівлі передаються власнику.

Як вбачається із технічного паспорта
(а.с.78) квартира АДРЕСА_1, загальною
площею 95,6 м.кв., складається з чотирьох
житлових кімнат позначених на плані
під індексами 13-4, 13-5, 13-6 та 13-7 з
відповідними площами 16,8 м.кв., 16,3 м.кв.,
10,0 м.кв. та 13,3 м.кв.; кухні - під індексом
13-2 площею 23,2 м.кв.; ванної кімнати - під
індексом 13-3 площею 5,3, коридору - під
індексом 13-1 площею 10,0 м.кв. та балкону -
під індексом 13-8 площею 0,7 м.кв.

Як вбачається із висновку експертизи
від 18.12.2013 року №065/13 (а.с.50-75), експертом
встановлена ринкова вартість квартири
АДРЕСА_1 в розмірі 626400 грн. При цьому з
врахуванням неможливості виділення у
власність кожній із сторін по 1/2
ідеальній частині спільного майна,
запропоновано єдиний варіант поділу
між сторонами у справі вказаної
квартири виділивши позивачу
приміщення: коридор позначений на
плані під індексом 13-1 площею 10,0 м.кв.,
житлову кімнату - під індексом 13-5
площею 16,3 м.кв., житлову кімнату - під
індексом 13-6 площею 10 м.кв. та житлову
кімнату - під індексом 13-7 площею 13,3
м.кв., яку переобладнати в приміщення
кухні, коридору і сумісного санвузла
аналогічного плануванню вище
розташованої квартири АДРЕСА_2.
Відповідачу пропонується виділити
приміщення: кухню позначену на плані
під індексом 13-2 площею 23,2 м.кв., житлову
кімнату - під індексом 13-4 площею 16,8
м.кв., санвузол та ванну - під індексом
13,3 площею 5,3 м.кв., балкон - під індексом
13-8 площею 0,7 м.кв., з подальшим
переобладнанням приміщення житлової
кухні під індексом 13-2 та сумісного
санвузла під індексом 13-3 в приміщення
житлової кімнати, кухні, коридору і
сумісного санвузла з пробиттям
дверного прорізу для окремого входу з
сходової клітки. Співвласнику ОСОБА_4,
частка якого є меншою на 1,8 кв.м.,
належить грошова компенсація в сумі 11794
грн.

В судовому засіданні допитана експерт
ОСОБА_8 суду показала, що здійснити в
інший спосіб поділ приміщень квартири
АДРЕСА_1 між її співвласниками не
видається можливим, при
запропонованому поділі має місце
незначне відступлення від рівності
часток, при якому позивачу буде
належати 52/100 ідеальних часток у праві
власності на квартиру, а відповідачу
48/100 ідеальних часток у праві власності
на цю ж квартиру.

Як вбачається із розпорядження
Личаківської районної адміністрації
Львівської міської ради від 10.04.2014 року
№149 (а.с.96) ним затверджено висновок
міжвідомчої комісії від 18.02.2014 року про
технічну можливість здійснення
перепланування квартири АДРЕСА_1 з
поділом на дві окремі з присвоєнням
квартирних номерів 13 і 13-а відповідно
до запропонованого експертом варіанту
поділу згідно з поданими висновками та
надано дозвіл власникам квартири
АДРЕСА_1 перепланування вказаної
квартири з поділом на дві окремі
квартири згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи
№065/13.ю складеної ТзОВ «Гал-Світ» від
18.12.2013 року з присвоєнням квартирних
номерів АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3.

Після перепланування квартира АДРЕСА_1
буде складатися з житлових кімнат
площею 16,3 м.кв., 10,0 м.кв., кухні площею 13,3
м.кв, суміщеного санвузла площею 3,6
м.кв., коридору площею 10,0 м.кв. Загальна
площа квартири становитиме 53,2 м.кв.,
житлова площа - 26,3 м.кв.

Квартира АДРЕСА_3 буде складатися з
житлових кімнат площею 16,8 м.кв., 13,8 м.кв.,
кухні площею 8,3 м.кв., коридору площею 3,1
м.кв., суміщеного санвузла площею 3,0
м.кв., балкона площею 0,7 м.кв. Загальна
площа квартири становитиме - 45,7 м.кв.,
житлова площа - 30,6 м.кв.

Таким чином, оскільки запропонований
експертом варіант поділу квартири між
її співвласниками передбачає
можливість технічної ізоляції
приміщень обом власникам з проведенням
переобладнань, і орган місцевого
самоврядування погодив можливість
проведення такого переобладнання, а
також те, що обоє сторін погоджуються
на такий розподіл приміщень квартири
між її співвласниками, суд вважає, що в
цій частині позовні вимоги підлягають
до задоволення. У зв'язку із цим слід
виділити кожному із сторін у власність
приміщення визначені у висновку
експертизи зобов'язавши їх здійснити
вказані переобладнання приміщень з
метою ізолювання новоутворених
квартир одна від одної та облаштування
окремих виходів у відповідності до
положень п.п.3.1,3.2 розпорядження
Личаківської районної адміністрації
від 10.04.2014 року.

Оскільки позивачу виділяється частина
приміщень, яка відповідає 52/100 , а частка
відповідача зменшується, слід
стягнути із позивача на користь
відповідача різницю невід по-відності
часток у праві власності, яка згідно
висновку експертизи становить 11794 грн.

У зв'язку із частковим задоволенням
позовних вимог, з врахуванням положень
ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід
розділити порівну між сторонами.

Керуючись ст.ст.10,60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Виділити у власність ОСОБА_2,
персональний ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, приміщення квартири АДРЕСА_1 -
коридор позначений на плані під
індексом 13-1 площею 10,0 м.кв., житлову
кімнату - під індексом 13-5 площею 16,3
м.кв., житлову кімнату - під індексом 13-6
площею 10 м.кв. та житлову кімнату - під
індексом 13-7 площею 13,3 м.кв., яку
переобладнати в приміщення кухні,
коридору і сумісного санвузла
аналогічного плануванню вище
розташованої квартири АДРЕСА_2, що
становить 52/100 ідеальних часток у праві
власності.

Виділити у власність ОСОБА_4,
персональний ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, приміщення квартири АДРЕСА_1 -
кухню позначену на плані під індексом
13-2 площею 23,2 м.кв., житлову кімнату - під
індексом 13-4 площею 16,8 м.кв., санвузол та
ванну - під індексом 13,3 площею 5,3 м.кв.,
балкон - під індексом 13-8 площею 0,7 м.кв.,
з подальшим переобладнанням
приміщення житлової кухні під індексом
13-2 та сумісного санвузла під індексом
13-3 в приміщення житлової кімнати,
кухні, коридору і сумісного санвузла з
пробиттям дверного прорізу для
окремого входу з сходової клітки, що
становить 48/100 ідеальних часток у праві
власності.

Стягнути з ОСОБА_2, персональний
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в
користь ОСОБА_4, персональний
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, різницю
невідповідності часток у праві
власності в сумі 11794 грн.

Стягнути з ОСОБА_4, персональний
ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в
користь ОСОБА_2, персональний
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 1/2
частину понесених нею судових витрат:
судового збору в сумі 589 грн. 36 коп.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити за безпідставністю.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга в строки і порядок
передбачені ст. 294 ЦПК України до
апеляційного суду Львівської області
через місцевий суд.

Суддя:
Гирич С. В.