Номер провадження: 22-ц/785/4282/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Сватаненка В.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 19 жовтня 2011 року
по справі за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6
до ОСОБА_4, третя особа - Ізмаїльська
державна нотаріальна контора про
виключення відомостей з договору
дарування,-

встановила:

У червні 2011 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6
(уточнюючи свої позовні вимоги)
звернулися до суду з зазначеним
позовом та просили виключити з пункту 1
договору дарування від 14 липня 2007 року,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
посвідченого нотаріусом Ізмаїльської
державної нотаріальної контори ОСОБА_7,
реєстровий номер 3-1953 надвірні споруди:
літ. З - сарай, 1/2 частина літ. Е -
вбиральня, літ. И - літня кухня та
надвірні споруди 1-6, посилаючись на те,
що нотаріус при оформленні договору
дарування помилково не вказав 1/3
частини літ. «В» та не врахував того, що
згідно договору купівлі-продажу від
05.08.2004 року, у користування та володіння
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перейшли надвірні
споруди: літ. «И» - літня кухня, літ. «З» -
сарай, 1/2 частина літ. «Е» - вбиральня та
надвірні споруди 1-6, помилково вказав
їх як загальне дольове майно.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 19 жовтня 2011
року позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6
задоволено.

Виключено з пункту 1 договору дарування
від 14 липня 2007 року, укладеного між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідченого
нотаріусом Ізмаїльської державної
нотаріальної контори ОСОБА_7,
реєстровий номер 3-1953, надвірні споруди:
літ. З - сарай, 1/2 частина літ. Е -
вбиральня, літ. И - літня кухня та
надвірні споруди 1-6.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, яка не приймала
участі у суді першої інстанції, подали
до суду апеляційні скарги, в яких
просять рішення суду скасувати,
ухвалити по справі нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційні
скарги задовольнити, з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з
того, що нотаріус при оформленні
договору дарування, що був укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, помилково не
вказав 1/3 частину літ. «В», та не
врахував, що згідно договору
купівлі-продажу від 05.08.2004 року, у
користування та володіння ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 перейшли надвірні споруди: літ.
«И» - літня кухня, літ. «З» - сарай, ?
частина літ. «Е» - вбиральня та надвірні
споруду 1-6 та помилково зазначив їх як
загальне дольове майно.

Однак колегія суддів не може
погодитися з висновками суду першої
інстанції, оскільки висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи, суд порушив норми
процесуального права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі» рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства відповідно до
статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми. Обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 19 жовтня 2011
року зазначеним вимогам не відповідає.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи та не
спростовується сторонами, що 14.07.2007
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений
договір дарування 8/25 часток житлового
будинку з надвірними спорудами,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2
(а.с.11).

У п. 1 договору вказано із чого в цілому
складається житловий будинок з
надвірними спорудами, а саме: літ. А -
будинок житловий, площею 38,3 кв.м.,
літерами Ж, З - два сараї, літ. Е -
вбиральня, літ. И - літня кухня, літ. Л -
вбиральня, 1-6 - надвірні споруди.

На підставі договору купівлі-продажу
від 05.08.2004 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6
належить в рівних долях 9/25 частин
житлового будинку з надвірними
спорудами АДРЕСА_2 в м. Ізмаїлі, який
складається в цілому з: літ. А - будинок
житловий, житловою площею 38,3 кв.м., літ.
В, Ж, З - сараї, літ. Е, Л - вбиральня, літ. И
- літня кухня, надвірні споруди (а.с.5).

З п. 1 договору купівлі-продажу
вбачається, що у користування ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 переходить: із літ. А, квартира
№? 1, приміщення № 1 - коридор, № 2 - кухня,
№ 3 - жила кімната, І - тамбур, літ. З -
сарай, літ. И - літня кухня, ? літ. Е -
вбиральня, що складає 9/25 частин
житлового будинку, житловою площею 18,4
кв.м..

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції дійшов висновку, що вимоги
позивачів є обґрунтованими, оскільки
нотаріус при оформлення договору
дарування помилково не вказав 1/3
частини літ. «В» та не врахував того, що
згідно договору купівлі-продажу від
05.08.2004 року, у користування та володіння
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перейшли надвірні
споруди: літ. «И» - літня кухня, літ. «З» -
сарай, 1/2 частина літ. «Е» - вбиральня та
надвірні споруди 1-6, які нотаріус
помилково вказав як загальне дольове
майно.

Але колегія суддів звертає увагу на те,
що зазначеним рішенням порушуються
законні права та інтереси апелянта
ОСОБА_3, яка є стороною у договорі
дарування, та яку суд першої інстанції
до участі у справі не притягнув.

З матеріалів справи вбачається, що
житловий будинок АДРЕСА_2 у м. Ізмаїлі є
об'єктом права спільної часткової
власності з визначенням часток кожного
з співвласників. Позивачі по справі
володіють по 9/50 часток кожна, а ОСОБА_4
володіє двома окремими частками по 8/25
части зазначеного домоволодіння, з
яких 8/25 частин були подаровані ОСОБА_3.

Оскаржуване рішення суттєво впливає на
права ОСОБА_3, яка є стороною договору
дарування.

Встановивши, що суд першої інстанції
при ухваленні рішення вирішив питання
про права та обов'язки такої особи, не
залучивши її до участі у справі, суд
апеляційної інстанції не має право
залучити таку особу до участі у справі,
навіть зі згоди осіб, які беруть участь
у справі.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Законодавець не наділив апеляційний
суд правом скасувати рішення, після
чого, залучивши таку особу до участі у
справі, вирішити спір, як суд першої
інстанції.

Якщо безспірно буде встановлено, що
права особи, яка не була притягнута до
розгляду у справі, порушені рішенням
суду першої інстанції, таке рішення не
може залишатися у силі.

Таким чином, аналізуючи наведене,
колегія суддів дійшла висновку, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням по справі
нового рішення про відмову у
задоволенні позову. Але це не позбавляє
позивача пред'явити окремий позов на
загальних підставах.

При таких обставинах, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційні
скарги підлягають задоволенню, а
рішення суду скасуванню з ухваленням
по справі нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, ст. 309, 313, 314,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4
задовольнити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 19 жовтня 2011
року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа -
Ізмаїльська державна нотаріальна
контора про виключення відомостей з
договору дарування - відмовити.

Рішення колегії судів набирає законної
сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути
оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області:

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.І. Сватаненко