Ухвала

іменем україни

16 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,
суддів:Леванчука А.О.,Мазур Л.М.,
Маляренка А.В.,Нагорняка В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Еліна» до ОСОБА_6 про витребування
майна з чужого незаконного володіння,
за касаційною скаргою Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Еліна» на рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від
02 серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 26
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, у якому
просив витребувати від ОСОБА_6 в натурі
та передати Приватному
сільськогосподарському підприємству
«Еліна» (далі - ПСП «Еліна») зерно
озимої пшениці в кількості 168 300 кг. У
випадку неможливості витребування
майна в натурі стягнути з ОСОБА_6 на
користь позивача грошову вартість
озимої пшениці згідно з реальною
(дійсною) ціною на час ухвалення
судового рішення.

У лютому 2013 року позивач позовні вимоги
уточнив та просив витребувати від
ОСОБА_6 в натурі та передати позивачу
зерно пшениці третього класу в
кількості 168,3 т. У випадку неможливості
витребування вказаного майна в натурі
компенсувати позивачу вартість майна
відповідно до ринкової ціни в розмірі
371 943 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь позивача
грошові кошти в розмірі 321 636 грн 77 коп.

Витребувати у ОСОБА_6 в натурі та
передати позивачу соняшник в кількості
177,4 га, у випадку неможливості
витребування зазначеного майна
стягнути з ОСОБА_6 на користь позивача
грошову вартість соняшнику за ринковою
вартістю в розмірі 895 870 грн. Стягнути
судові витрати.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 02
серпня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 26 листопада 2013 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
справу направити до суду першої
інстанції, мотивуючи свої доводи
порушенням судами норм матеріального
та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
із таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову,
місцевий суд виходив із того, що
позивач обрав віндикаційний позов
відповідно до ст. 387 ЦК України, а
оскільки за цими вимогами можна
витребувати виключно індивідуально
визначене майно, до якого зерно та
соняшник не відносяться, то позивач
обрав помилковий спосіб захисту своїх
прав.

Крім цього, місцевий суд послався на
положення п. 2 ч. 3 ст. 1212 ЦК України та
дійшов висновку, що, враховуючи
незадоволення вимог про витребування
майна з чужого незаконного володіння,
то й не підлягають задоволенню вимоги
щодо стягнення грошової вартості
пшениці та соняшнику, оскільки такі
вимоги є похідними.

Залишаючи рішення місцевого суду без
змін, апеляційний суд дійшов висновку,
що відповідач набув майно за існування
достатніх правових підстав, у спосіб,
що не суперечить цивільному
законодавству, з метою його зберігання.
Вказане майно не передавалося у
власність чи користування, його було
отримано не як позику чи оплату за
надані послуги згідно з договором, а
лише як предмет договору.

За таких обставин, враховуючи, що
доказів визнання укладеного правочину
недійсним або його розірвання не
надано, суд апеляційної інстанції в
цілому погодився з висновками суду
першої інстанції про наявність підстав
для відмови в задоволенні позову.

Також апеляційний суд дійшов висновку,
що арешт озимої пшениці проведено
відділом державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції згідно з актом опису й арешту
майна, а позов пред'явлено до ОСОБА_6

Проте висновки судів про відмову в
задоволенні позову є передчасними з
огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що 21 березня 2008 року
сторони уклали договір про
сумісно-виробничу діяльність на
вирощування сільськогосподарської
продукції.

Згідно з актом опису й арешту майна від
01 серпня 2009 року, складеним державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції
Харківської області на виконання
ухвали Шевченківського районного суду
Харківської області від 24 червня 2009
року, врожай озимої пшениці, належний
ПСП «Еліна», у загальній кількості 168 300
кг переданий ОСОБА_6 на відповідальне
зберігання.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 14 грудня
2009 року скасовано заходи
забезпечення позову, що накладені
ухвалою Шевченківського районного
суду Харківської області від 24 червня
2009 року.

Згідно з накладною від 12 листопада 2008
року № 11-08к ОСОБА_6 одержав від
ПСП «Еліна» насіння соняшнику у
кількості 177,4 т.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

В обгрунтування позову позивач
посилався на те, що у 2009 році ОСОБА_6
звернувся до суду із позовом до ПСП
«Еліна» про стягнення заборгованості.

Ухвалою Шевченківського районного
суду Харківської області від 24
червня 2009 року в порядку забезпечення
позову ОСОБА_6 накладено арешт на 168,3 т
озимої пшениці.

Державна виконавча служба при
виконанні вищевказаної ухвали
передала пшеницю на відповідальне
зберігання ОСОБА_6

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 14 грудня
2009 року в задоволенні позову ОСОБА_6
відмовлено, заходи забезпечення позову
скасовано.

Проте ОСОБА_6 після скасування заходів
забезпечення позову відмовляється
повернути пшеницю позивачу, незаконно
утримує вказане майно у себе.

Позивач також вважає, що необхідно
витребувати безпідставно набуте майно
за накладною від 12 листопада 2008 року
11-08к, а саме: соняшник у кількості 177,4 т.

Посилався на те, що між сторонами
укладено договір про спільну
діяльність від 21 березня 2008 року. На
виконання умов договору про спільну
діяльність соняшник за вищевказаною
накладною передано ОСОБА_6 За
результатами реалізації соняшнику
ОСОБА_6 позивач повинен був здійснити
бухгалтерський облік результатів
спільної діяльності, проте ОСОБА_6
розпорядився соняшником на власний
розсуд, звіт щодо його реалізації
позивачу не надав.

Посилався також на те, що рішенням
апеляційного суду Харківської області
від 18 квітня 2012 року встановлено, що ПСП
«Еліна» не виконало своїх зобов'язань
за договором про спільну діяльність.
Також встановлено, що ПСП «Еліна»
частково виконало свої зобов'язання,
яке сторони оцінили на значно меншу
суму коштів, ніж ОСОБА_6 передав
підприємству, а тому вважає, що і ОСОБА_6
набув соняшник без достатніх правових
підстав.

Статтею 627 ЦК України визначено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 28 грудня 2009 року
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції Харківської області була
винесена постанова про скасування
забезпечення позову і зняття арешту,
накладеного на майно ПСП «Еліна», а
саме: на врожай озимої пшениці у
загальній кількості 168 300 кг.

Таким чином, суди не перевірили доводів
позивача про те, що підстава збереження
ОСОБА_6 у себе пшениці згодом відпала,
він відмовляється повертати пшеницю, а
тому тримає у себе майно позивача без
достатньої правової підстави
відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Висновки судів про те, що відповідно до
обраного позивачем способу захисту
прав неможливо витребувати пшеницю,
оскільки вказане майно не є
індивідуально визначеним, а йому
притаманні виключно родові ознаки, є
передчасними, оскільки позивач в
уточненнях до позову просив
витребувати визначену кількість та
клас цієї пшениці.

Відповідно до ч. 2 ст. 1212 ЦК України у
разі неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Враховуючи зазначене, висновки судів
про те, що вимоги позивача про
відшкодування вартості пшениці у
випадку її втрати ОСОБА_6 є похідними
від вимог про витребування пшениці в
натурі, колегія суддів вважає
помилковими, вказані вимоги є
взаємовиключеними і підлягають
розгляду залежно від встановлених
судом фактичних обставин справи.

Невмотивованими є висновки суду щодо
відмови в задоволенні позову в частині
витребування у відповідача соняшнику в
кількості 177,4 т, який передано ОСОБА_6 на
підставі накладної від 12 листопада 2008
року № 11-08к.

Оскільки судами не встановлено всіх
фактичних обставин справи, допущено
порушення норм процесуального права,
що призвело до передчасних висновків
про відмову в задоволенні позову,
рішення судів підлягають скасуванню із
направленням справи до суду першої
інстанції на новий судовий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Еліна» задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 02
серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 26
листопада 2013 року скасувати, справу
передати до суду першої інстанції на
новий судовий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук
Судді: А.О. Леванчук А.В. Маляренко Л.М.
Мазур В.А. Нагорняк