АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5416/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Литвинчук В. П. Доповідач -
Лаченкова О.В.Категорія
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

23 червня 2014 року колегія суддів
судової палати по цивільним справам
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді
- Лаченкової О.В.

суддів
- Григорченко Е.І., Варенко О.П.,

при секретарі
- Цибук Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська від 28 квітня 2014 року
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс» до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, визнання права
власності на предмет іпотеки,
виселення без надання іншого житлового
приміщення та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс» про
визнання кредитного договору,
визначивши виконання грошового
зобов'язання у національній валюті у
співвідношенні до долара США на момент
укладання правочину, визнання
недійсним іпотечного договору з
підстав його невідповідності вимогам
регламенту ст.. 203 ЦК України з
урахуванням регламенту ст..,ст..216,230 ЦК
України-

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Вердикт
Фінанс" звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, визнання права
власності на предмет іпотеки,
виселення без надання іншого жилого
приміщення, зобов'язання відповідача
передати правовстановлюючі документи
на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1..

У жовтні 2013 року відповідач звернувся
до суду з зустрічним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вердикт Фінанс"
про визнання кредитного договору №
0312/0408/71-203, укладеного 01 квітня 2008 року
з Відкритим Акціонерним Товариством
«Сведбанк» таким, що порушує вимоги
регламенту ст.. 203 ЦК України; зміни
умов кредитного договору, визначивши
виконання грошового зобов'язання у
національній валюті у співвідношенні
до долара США на момент укладенні
правочину; визнання недійсним
іпотечного договору № 0312/0408/71-203-Z-1 з
підстав його невідповідності вимогам
регламенту ст. 203 ЦК України з
урахуванням регламенту ст.,ст. 216 та 230
ЦК України.

Рішенням Баглійського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 28 квітня
2014 року позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вердикт
Фінанс" до суду з позовом до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, визнання права власності на
предмет іпотеки, виселення без надання
іншого жилого приміщення було
задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 0312/0408/71-203 від 01
квітня 2008 року, укладеним між Відкритим
Акціонерним Товариством "Сведбанк" та
ОСОБА_2- стягнуто на предмет іпотеки:
квартиру АДРЕСА_1 вартістю 92.663
гривні, яка належить ОСОБА_2 на праві
власності на підставі договору купівлі
- продажу від 01 квітня 2008 року, шляхом
набуття квартири у власність
Товариством з обмеженою
відповідальністю " Вердикт Фінанс".

Визнано за Товариством
з обмеженою відповідальністю "Вердикт
Фінанс" право власності на квартиру
АДРЕСА_1 вартістю 92.663 гривні, яка
належить ОСОБА_2 на права власності.

Виселено ОСОБА_2 із
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
жилого приміщення.

Зобов'язано ОСОБА_2 передати
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Вердикт Фінанс" всі
правовстановлюючі документи на
квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вердикт Фінанс" про
визнання кредитного договору таким,
що порушує вимоги ст.203 ЦК України;
зміну кредитного договору,
визначивши виконання грошового
зобов'язання у національній валюті у
співвідношенні до долара США на момент
укладання правочину; визнання
недійсним іпотечного договору з
підстав його невідповідності вимогам
регламенту ст.203 ЦК України з
урахуванням регламенту ст.,ст. 216, 230 ЦК
України -відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вердикт Фінанс"
понесені судові витрати: 926 гривень 63
копійки судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просять скасувати ухвалу суду.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що із кредитного
договору № 0312/0408/71-203, укладеного 01
квітня 2008 року Відкритим Акціонерним
Товариством «Сведбанк» та ОСОБА_2,
вбачається, що відповідачем був
отриманий кредит на загальну суму 30.000
доларів США з кінцевим терміном
повернення 31 березня 2038 року зі
сплатою 12,5% річних за весь строк
фактичного користування кредитом.

Також вбачається, що в цей же день з
відповідачем у забезпечення вимог
укладеного кредитного договору був
укладений іпотечний договір. Згідно
укладеного іпотечного договору
відповідач передав позивачу у
забезпечення виконання зобов'язань по
кредитному договору належне йому на
праві особистої власності нерухоме
майно: двохкімнатну квартиру
АДРЕСА_1, яка належить відповідачу,
згідно договору купівлі продажу, на
праві власності.

Предмет іпотеки, квартира,
сторонами був оцінений в 152.437
гривень.

На предмет іпотеки була
накладена заборона на відчуження.

Разом з тим, ОСОБА_2 умов
кредитного договору не виконує.

Судом також було встановлено, що у
зв'язку з ухиленням відповідача від
виконання умов кредитного договору
утворилась заборгованість, яка станом
на 27 березня 2014 року складає 485.922
гривні 13 копійок, із яких: 283.772 гривні
06 копійок - тіло кредиту; 141.696 гривень
по відсотках та 60.454 гривні 07 копійок -
пеня.

Відповідно до ст. 526 ЦК України: «
Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу».

Згідно зі ст. 530 ЦК України: «Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
/термін/ його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк
/термін/.»

Відповідно до ст.1050 ЦК України: « Якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього
Кодексу.»

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України:
"Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами /з розстроченням/, то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу".

Відповідно до п. 11 іпотечного договору
іпотеко держатель набуває право
стягнення на предмет іпотеки в разі
невиконання іпотекодавцем Основного
зобов'язання повністю або частково, у
т.ч. якщо іпотекодавець не поверне
іпотеко держателю суму кредиту,
проценти за користування кредитом,
пеню, іншу заборгованість, не сплатить
платежі та штрафи, що передбачені
та/або випливають з Основного
зобов'язання, а також в інших випадках,
передбачених Основним зобов'язанням та
цим Договором, у тому числі у випадку
одноразового прострочення Основного
зобов'язання /як основного боргу, так і
процентів по ним/.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 з укладеними кредитним
договором та договором іпотеки був
ознайомлений, вказані договори
відповідачем були підписані і з
умовами укладених кредитного договору
та договору іпотеки відповідач був
згодний.

При цьому, із рішення Баглійського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 06 грудня 2011 року, яке набрало
чинності, вбачається, що ОСОБА_2 просив
банк видати йому кредит у сумі 30.000
доларів США на 30 років та саме в
іноземній валюті, у доларах США, і йому
були роз'яснені особливості
кредитування в іноземній валюті.

Згідно ч.1 ст.33 Закону України "Про
іпотеку": у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання іпотеко
держатель вправі задовольнити свої
вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Із договору
купівлі-продажу від 01 квітня 2008 року
вбачається, що ОСОБА_2 на праві
власності належить двохкімнатна
квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.3 ст.33
Закону України "Про іпотеку":
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотеко держателя.

Відповідно до ст. 35
вказаного Закону: іпотеко держателем
у зв'язку з невиконанням боржником умов
кредитного договору іпотекодавцем
були надіслані повідомлення - вимоги
про порушення основного зобов'язання.

Згідно зі ст.1 Закону
України "Про іпотеку": "Іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотеко держатель має
право в разі невиконання зобов'язання
боржником забезпеченого іпотекою
зобов'язання одержати задоволення
своїх вимог за рахунок предмета
іпотеки переважно перед іншими
кредиторами цього боржника у порядку,
встановленому цим Законом."

В силу застави кредитор
має право у разі невиконання боржником
забезпеченого заставою зобов'язання
одержати задоволення з вартості
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами.

Судом першої інстанції
встановлено, що відповідачем по справі,
згідно договору іпотеки від 01 квітня 2008
року № 0312/0408/71-203-Z-1, у забезпечення
виконання кредитного договору в
іпотеку була передана двухкімнатна
квартира АДРЕСА_1, яка належить йому,
згідно договору купівлі продажу, на
праві власності.

Також судом встановлено, що
відповідач відповідно до укладених ним
кредитного договору та договору
іпотеки зобов'язався відповідати
перед позивачем, кредитором, у повному
об'ємі за своєчасне та повне виконання
ним зобов'язання за кредитним
договором.

При цьому, із п. 1.1 договору
про відступлення прав за договором
застави від 02 лютого 2012 року,
укладеного між Публічним
Акціонерним Товариством «Сведбанк»,
яке виступає правонаступником
Відкритого Акціонерного Товариства
«Сведбанк», яке в свою чергу виступає
правонаступником Акціонерного
комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Вердикт Фінанс",
вбачається, що, відповідно до умов
цього Договору, Сторони домовились, що
разом з відступленням Прав вимоги
Заборгованостей по кредитних
договорах від Боржників, що
здійснюється на підставі Договору
факторингу від 02 лютого 2012 року № 11,
укладеного між Сторонами, одночасно
відступаються права вимоги за
договорами застави рухомого майна, які
визначені цим договором.

Відповідно до п.2.1 Договору
факторингу № 11 від 02 лютлого 2012 року,
укладеного між Публічним Акціонерним
Товариством «Сведбанк», яке виступає
правонаступником Відкритого
Акціонерного Товариства «Сведбанк»,
яке в свою чергу виступає
правонаступником Акціонерного
комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Вердикт Фінанс",
вбачається, що клієнт відповідно до
умов даного Договору відступає
Факторові свої Права Вимоги
Заборгованості по кредитних договорах
від Боржників, зазначених у Реєстрі
Заборгованості, право на вимогу якої
належить Клієнту на підставі
Документації, а Фактор набуває Права
Вимоги такої Заборгованості від
Боржників та передає Клієнту за плату
грошові кошти в розпорядження у
розмірі, що становить Ціну Продажу та
в порядку, передбаченому даним
Договором.

Із Договору про
відступлення прав за іпотечним
договором від 02 лютого 2012 року,
укладеного між Публічним Акціонерним
Товариством «Сведбанк», яке виступає
правонаступником Відкритого
Акціонерного Товариства «Сведбанк»,
яке в свою чергу виступає
правонаступником Акціонерного
комерційного банку «ТАС-Комерцбанк»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Вердикт Фінанс",
також вбачається, що відповідно до ст. 24
Закону України «Про іпотеку» Сторони
домовились, що разом з відступленням
Прав вимоги Заборгованостей по
кредитних договорах від Боржників, що
здійснюється на підставі Договору
факторингу від 02 лютого 2012 року № 11,
укладеного між Сторонами, одночасно
відступаються права вимоги за
іпотечними договорами, які визначені
цим Договором - в даному випадку
стосовно відповідача по справі -
ОСОБА_2

Отже,суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
задоволення позовних вимог,щодо
звернення стягнення на предмет
іпотеки, визнання права власності на
предмет іпотеки,оскільки дані вимоги
передбачені чинним законодавством.

Щодо рішення суду в частині
задоволення позовних вимог про
виселення ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1
без надання іншого жилого приміщення,
колегія суддів вважає не вірним і
таким,що підлягає скасуванню і відмови
в цій частині з наступних підстав.

Відповідно до п.43 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року №5 Про практику застосування
судами законодавства при вирішення
спорів, що виникають із кредитних про
відносин примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов :якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги іпотеко
держателя або нового власника або в
інший погоджений сторонами строк.

В матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження того факту, що банк
направляв, а ОСОБА_2 отримав
повідомлення про добровільне
виселення з предмету іпотеки, а отже
суд порушив норми процесуального
права.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку в частині
задоволення позовних вимог про
виселення ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1
без надання іншого жилого приміщення і
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню в цій частині.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 309, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська від 28 квітня 2014 року
- скасувати в частині виселення.

В позові Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс» до
ОСОБА_2 про виселення без надання
іншого житлового приміщення -
відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді