Провадження №2/485/566/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області у
складі: головуючого судді
Устіченка К.І.,

при секретарі
Коренець Н.А.,

розглянувши у відкритому попередньому
судовому засіданні в залі суду в
м.Снігурівка цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Миколаївобленерго» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
спожиту електроенергію,

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2014 року ПАТ
"Миколаївобленерго" в особі директора
філії Снігурівського району
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
спожиту, але неоплачену
електроенергію.

В заяві вказав, що відповідачка
являється споживачем електроенергії
енергопостачальної компанії позивача
по справі, допустила порушення "Правил
користування електроенергією для
населення". У період за лютий - червень
2014 року не здійснила розрахунки з
позивачем за використану у цей період
електричну енергію, внаслідок чого
станом на 30 червня 2014 року виникла
заборгованість на загальну суму
203грн.22коп.

У добровільному порядку вона
відмовляється сплатити
заборгованість, а тому позивач просив
суд стягнути з неї суму заборгованості
у примусовому порядку.

У судове засідання сторони не
з'явилися. Представник позивача у своїй
заяві просив справу розглядати за його
відсутності та зазначив, що
заборгованість відповідачкою
погашена, а тому просив стягнути з неї
судовий збір у розмірі 243грн.60коп.

Відповідачка про день, час
слухання справи повідомлена належним
чином та своєчасно. Надала суду заяву
про слухання справи у її відсутність у
попередньому судовому засіданні, у
зв'язку з визнанням нею позовних вимог
позивача.

Судом ухвалено слухати справу у
попередньому судовому засіданні за
відсутності сторін.

Дослідивши докази, суд прийшов до
наступного.

На підставі ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Договір, у тому числі і договір
про користування електричною енергію,
є підставою виникнення цивільних прав
та обов'язків.

В силу ч.1 ст.714 ЦК України за
договором постачання енергетичними та
іншими ресурсами через приєднану
мережу одна сторона (постачальник)
зобов'язується надавати другій стороні
(споживачеві, абонентові) енергетичні
та інші ресурси, передбачені договором,
а споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Відповідно до ст.ст.509, 525-526, 598,
610-611, 625, 631 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші,
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язків.

Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.

Зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом. Припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених
договором або законом.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Строком договору є час, протягом
якого сторони можуть здійснити свої
права і виконати свої обов'язки
відповідно до договору.

Вирішуючи спір між сторонами суд
виходить із положень ст.ст.58-60, 212 ЦПК
України, згідно з якими належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених ст.61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженню наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Результати оцінки доказів
суд відображає у рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Як свідчить договір про
користування електричною енергією №4210
від 08 жовтня 2010 року сторони уклали
угоду, за умовами якої позивач взяв на
себе обов'язок постачати відповідачу
електроенергію, а відповідачка згідно
п.12 зобов'язалася сплачувати за
розрахунковими книжками відповідно до
показників приладу обліку за спожиту
протягом розрахункового періоду
(календарного місяця) електричну
енергію не пізніше 10 числа наступного
місяця (а.с.4).

Пунктом 20 Правил користування
електричною енергією для населення,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1999 року
№1357, встановлено,що розрахунковим
періодом для встановлення розміру
оплати спожитої електричної енергії є
календарний місяць. Плата за спожиту
протягом розрахункового періоду
електричну енергію вноситься не
пізніше 10-го числа наступного місяця,
якщо договором не встановлено іншого
терміну.

Тобто між сторонами склалися
правовідносини на постачання
електричної енергії.

Як вбачається з особового рахунку
НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2, станом на 30
червня 2014 року заборгованість за
використану, але неоплачену
електроенергію, яку надав згідно з
договором позивач, складає 203грн.22коп
(а.с.5).

Доказів, які б спростовували
наданий позивачем розрахунок та
доводили повне виконання боржником
зобов'язання, відповідачка суду не
надала.

Суд вважає доведеним факт
невиконання відповідачкою своїх
зобов'язань, які випливають з умов
договору, а тому вимоги позивача є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню у повному обсязі.

У добровільному порядку
відповідачка сплатила борг в період
розгляду справи в суді.

За ст.ст.79, 88 ЦПК України суд
покладає на відповідачку обов'язок по
сплаті на користь позивача судових
витрат у справі у розмірі 243грн.60коп.

Керуючись ст.ст.3, 15,
57,60,208,209,212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Миколаївобленерго» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
спожиту електроенергію задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Миколаївобленерго» філії
Снігурівського району на
відшкодування заборгованості за
спожиту, але не оплачену електричну
енергію - 203 (двісті три) грн.22коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Миколаївобленерго» судовий збір у
розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення
заборгованості за спожиту, але
неоплачену електроенергію не звертати
до виконання, так як вони відшкодовані
відповідачем під час перебування
справи у провадженні суду.

Рішення може бути
оскаржено сторонами в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Миколаївської області через
Снігурівський районний суд протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення суду.

СУДДЯ