Провадження № 2/752/4151/14
29.10.2014 року Голосіївський районний суд
міста Києва у складі головуючого судді
Фролова М.О., за участі секретаря
Титоренка А.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду у м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
Київської міської державної
адміністрації, Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради, про визнання права
власності та скасування свідоцтва про
право власності та державних актів на
право власності на земельні ділянки, -
у липні 2013р. ОСОБА_1 (надалі - позивач)
звернулася в Голосіївський районний
суд міста Києва з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи Київське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна Київської міської
державної адміністрації, Департамент
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради, про визнання
права власності та скасування
свідоцтва про право власності та
державних актів на право власності на
земельні ділянки, пояснивши при цьому
Позивачем ОСОБА_1 за адресою
домоволодіння: АДРЕСА_1, було
побудовано два сараї під. літ. «Г» і літ.
«Д» згідно розпорядження
Голосіївської районної адміністрації
«Про надання дозволу на прийняття в
експлуатацію добудованих приміщень
від 25.02.2004р. за № 165» та наданого
Управлінням державного
архітектурно-будівельного контролю
дозволу на введення в експлуатацію
закінченого будівництвом (розширенням,
реконструкцією) приватного житлового
будинку від 06.06.2005р. за № 219. Проте,
згідно проведеного Київським міським
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна у листі від 03.11.2005р. за
№ 308 розрахунку дольової участі
співвласників в домоволодінні АДРЕСА_1,
вищезазначені сараї під. літ. «Г» і літ.
«Д» було враховано до частки ОСОБА_2, а
не до частки ОСОБА_1 Разом з цим на
підставі вищезазначеного розрахунку
було визначено дольову участь
співвласників у домоволодінні АДРЕСА_1,
а саме: за ОСОБА_2 62/100 частини
домоволодіння, за ОСОБА_1 26/100 частини
домоволодіння, за ОСОБА_4 12/100 частини
домоволодіння. При цьому згідно
наведеного розміру часток ОСОБА_2
отримав Свідоцтво про право власності
від 20.04.2006р. на 62/100 частини будинку
АДРЕСА_1; ОСОБА_1 отримала Свідоцтво про
право власності від 20.04.2006р. на 26/100
частини будинку АДРЕСА_1; ОСОБА_4
отримала Свідоцтво про право власності
від 20.04.2006р. на 12/100 частини будинку
АДРЕСА_1, яку остання подарувала ОСОБА_3
згідно Договору дарування частини
житлового будинку від 30.05.2007р. Позивач
пояснила, що у зв'язку із наведеним було
безпідставно зменшено належну їй
частину у будинку АДРЕСА_1. Крім того
позивач зазначила, що Київським
міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна у листі від
неточностей під час розрахунку часток
співвласників будинку АДРЕСА_1 та
визнано, що до частки ОСОБА_1 необхідно
враховувати сараї під. літ. «Г» і літ.
«Д» та у будинку АДРЕСА_1 частка ОСОБА_1
складає 41/100, частка ОСОБА_2 складає 49/100,
частка ОСОБА_4 складає 10/100. Також
позивач пояснила, що під час передання
Київською міською радою у спільну
часткову власність та при визначенні
належних ОСОБА_1 частки у розмірі 1/4,
ОСОБА_2 частки у розмірі 1/2, ОСОБА_4
частки у розмірі 1/4 від земельної
ділянки площею 0,1 га для будівництва і
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд за
адресою домоволодіння АДРЕСА_1, не було
враховано дійсний розмір належної
ОСОБА_1 частки із урахуванням сараїв
під. літ. «Г» і літ. «Д» на зазначеній
земельній ділянці, для обслуговування
яких остання виділялася. У зв'язку зі
цим щодо наведеної земельної ділянки
загальною площею 0,1 га було отримано
Державний акт на право власності на
земельну ділянку від 09.04.2005р. позивачем
на 1/4 частку, ОСОБА_2 на 1/2 частку, ОСОБА_4
на 1/4 частку, яку остання подарувала
ОСОБА_3 згідно Договору дарування
частини житлового будинку від 30.05.2007р.
На підставі вищевикладеного позивач
ОСОБА_1 змінивши позовні вимоги просила
суд: скасувати Свідоцтво про право
власності від 20.04.2006р. Серії ЯЯЯ № 970873,
видане ОСОБА_1 проте що їй належить на
праві приватної власності 26/100 частини
будинку правовстановлюючі документи
щодо домоволодіння АДРЕСА_1; скасувати
рішення Київської міської ради VI сесії
ХХІV скликання від 23.12.2003р. № 324/1199 про
приватизацію земельних ділянок для
будівництва і обслуговування житлових
будинків, господарських будівель і
споруд в частині п. 49, щодо передачі у
спільну часткову власність
домоволодіння АДРЕСА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_1; скасувати Державний акт на
право власності на земельну ділянку
Серія КВ № 130383, кадастровий номер
земельної ділянки № :79:003:0027, 1/4
частини від 0,1000 га земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 виданий на ім'я ОСОБА_1;
скасувати Свідоцтво про право
власності видане ОСОБА_2 проте що йому
належить на праві приватної власності
62/100 частини будинку АДРЕСА_1; скасувати
Державний акт на право власності на
земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1
виданий на ім'я ОСОБА_2; скасувати
Свідоцтво про право власності видане
ОСОБА_4 (новий власник - ОСОБА_3) проте що
йому належить на праві приватної
власності 12/100 частини будинку АДРЕСА_1;
скасуватиДержавний акт на право
власності на земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_1 виданий на ім'я ОСОБА_4
(новий власник - ОСОБА_3); визнати за
ОСОБА_1 право власності на 41/100
домоволодіння АДРЕСА_1; Визнати за
ОСОБА_1 прав власності на побудовані на
території домоволодіння АДРЕСА_1 сараї
(на плані Технічного паспорта
позначено під літ. «Г» та літ «Д»).

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримала та просила
задовольнити позовні вимоги, а в
наступному надала суду заяву про
розгляд справи за її відсутності у
судовому засіданні якою проти заочного
розгляду справи не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2, повідомлений про
дату та час судового розгляду шляхом
виклику через оголошення в газеті
«Урядовий кур'єр» (від 28.08.2014р. за № 156
(5285) у порядку ст.74 ЦПК України, у судове
засідання не з'явився, про поважність
причин неявки не повідомив суд.

Відповідач ОСОБА_3, повідомлений про
дату та час судового розгляду шляхом
виклику через оголошення в газеті
«Урядовий кур'єр» (від 28.08.2014р. за № 156
(5285) у порядку ст.74ЦПК України, у судове
засідання не з'явився, про поважність
причин неявки не повідомив суд.

Третя особа Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна Київської міської
державної адміністрації повідомлене
про дату та час судового розглядуу
порядку ст.74ЦПК України, не направило
свого представника у судове засідання,
про поважність причин неявки не
повідомило суд.

Третя особа Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради повідомлений про дату та
час судового розглядуу порядку ст.74ЦПК
України, не направило свого
представника у судове засідання, про
поважність причин неявки не повідомив
суд.

У зв'язку з вищевикладеним суд ухвалив
проводити заочний розгляд справи
згідно ст. 224 ЦПК України та на підставі
наявних у матеріалах справи доказів.

Врахувавши пояснення позивача,
з'ясувавши обставини, на які він
посилається, як на підставу своїх
вимог, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин,
та правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
дійшов до висновків про необхідність
задовольнити позов повністю виходячи з
наступного.

Судом встановлено, згідно Технічного
паспорту на садибний (індивідуальний)
житловий будинок АДРЕСА_1, складеного
від 19.08.2005р., за наведеною адресою
розташовано зокрема сарай за літ «Г»
побудований 1985 року та сарай за літ. «Д»
побудований 1984 року.

Разом з цим вбачається, що ОСОБА_1
звернулася із заявою від 24.09.2003р. до
Голосіївської районної у місті Києві
державної адміністрації щодо
прийняття в експлуатацію сараїв за лат.
«Г» і літ. «Д».

При цьому розпорядженням
Голосіївської районної адміністрації
від 25.02.2004р. за № 165 надано ОСОБА_1 дозвіл
на прийняття в експлуатацію сараїв за
лат. «Г» і літ. «Д» на території
будинковолодіння АДРЕСА_1. Вбачається,
що Управлінням державного
архітектурно-будівельного контролю
надано дозвіл від 06.06.2005р. за № 219 ОСОБА_1
на введення в експлуатацію закінченого
будівництвом (розширенням,
реконструкцією) приватного житлового
будинку, зокрема щодо сараїв за лат.
«Г» і літ. «Д».

В свою чергу Київським міським бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна у листі від 03.11.2005р. за
№ 308 при розрахунку дольової участі
співвласників в домоволодінні АДРЕСА_1,
вищезазначені сараї за літ. «Г» і літ.
«Д» було враховано на користь ОСОБА_2 із
визначенням останньому 62/100 частини
домоволодіння, а ОСОБА_1 визначено 26/
частини домоволодіння без врахування
сараїв за літ. «Г» і літ. «Д», а також
визначено ОСОБА_4 12/100 частини
домоволодіння.

Судом встановлено, що згідно
вищезазначеного розрахунку дольової
участі ОСОБА_2 було отримано Свідоцтво
про право власності від 20.04.2006р. на 62/100
частини будинку АДРЕСА_1, а також було
отримано ОСОБА_1Свідоцтво про право
власності від 20.04.2006р. на 26/100 частини
будинку АДРЕСА_1, було отримано ОСОБА_4
Свідоцтво про право власності від
20.04.2006р. на 12/100 частини будинку АДРЕСА_1.

Вбачається, що в наступному ОСОБА_4
подарувала ОСОБА_3 наведені 12/100 частини
будинку АДРЕСА_1 згідно Договору
дарування частини житлового будинку
від 30.05.2007р., посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрованого в реєстрі за № 468.

Разом з цим судом встановлено, що
Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
листом від 05.03.2014р. за № 30540 (И-2014)
визнало, що під час проведення
розрахунку часток співвласників
будинку АДРЕСА_1, який проводило бюро в
2005 році на підставі листа Головного
управління житлового забезпечення
КМДА та заяв співвласників: ОСОБА_1,
ОСОБА_2 і ОСОБА_4, були допущені
неточності. Одна з неточностей
полягала в тому, що вартість сараїв за
літ. «Г» і літ. «Д» була врахована в
частку ОСОБА_2, а згідно заяв
співвласників, вартість сараїв за літ.
«Г» і літ. «Д» необхідно було
враховувати в частку ОСОБА_1

При цьому вбачається, що Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна у листах від
05.03.2014р. за № 30540 (И-2014)та від 11.04.2014р. за №
32498 (И-2014) провело контрольний
перерахунок часток співвласників в
домоволодінні АДРЕСА_1, згідно якого
визначило ОСОБА_249/100 частини
домоволодіння без врахування сараїв за
літ. «Г» і літ. «Д», а ОСОБА_1 визначило
41/100 частини домоволодіння із
врахуванням сараїв за літ. «Г» і літ.
«Д», крім того визначило
ОСОБА_410/100частини домоволодіння.

Враховуючи наведене суд зазначає, що
виникнення права власності на будинки,
квартири, споруди не залежало від
державної реєстраціївідповідного
права до часу набрання чинності ЦК
України від 01.01.2004р. та законом
України«Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 01.07.2004р.

Аналогічне зазначено Верховним Судом
України у листі «Висновки Верховного
Суду України, викладені в постановах,
ухвалених за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355
Цивільного процесуального кодексу
України, за II півріччя 2013 р.», а також
Вищим спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 1 листа «Про практику
застосування судами при розгляді справ
окремих норм законодавства про
власність та спадкування» від 27.09.2012 за
№ 10-1387/0/4-12, а також у п. 3.1. листа «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за
№ 24-753/0/4-13.

При цьому згідноп. 4 Прикінцевих і
перехідних положень ЦК України,
цивільний кодекс застосовується до
цивільних відносин, що виникли після
набрання ним чинності, у зв'язку із чим
положенняЦК України не застосовується
до правовідносин щодо сараїв за літ «Г»
і літ. «Д» побудованих у 1985 і 1984 році, а
також правовідносин щодо виникли за
заявою ОСОБА_1від 24.09.2003р. проприйняття
їх в експлуатацію та у власність
позивача.

До того ж згідно ч. 4 ст. 3 закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» права
на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Разом з цим відповідно до п. 2 постанови
Кабінету міністрів України від 5 серпня
1992 р. за № 449 «Про порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів державного замовлення»
(чинної на час прийняття до
експлуатації сраїв) визначено, що
порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, не
включених до державного замовлення,
визначається Урядом Автономної
Республіки Крим, обласними, Київською
та Севастопольською міськими
державними адміністраціями за
погодженням з Державним комітетом у
справах містобудування і архітектури.

Згідно п. 4.3 Порядку приймання в
експлуатацію об'єктів будівництва,
затвердженого розпорядженнями
Київської міської державної
адміністрації від 01.03.1993 р. за №
249(чинної на час прийняття до
експлуатації сраїв), дозвіл на введення
в експлуатацію індивідуального
житлового будинку або окремих
добудованих об'єктів та приміщень на
території житлового будинку, виданий
управлінням Держархбудконтролю,
свідчить про їх прийняття в
експлуатацію.

Таким чином, оскільки спірні сараї за
літ «Г» і літ. «Д» було побудовано у 1985 і
1984 році та за заявою
ОСОБА_1прийнятовідповідним дозволом в
експлуатацію до 01 липня 2004р., то право
власності ОСОБА_1 на зазначені сараї не
підлягало обов'язковій державній
реєстрації згідно ст. 4 закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»(який
набрав чинності 01.07.2004р.) і виникло з
моменту прийняття сараїв за літ «Г» і
літ. «Д» в експлуатацію як закінчених
будівництвом об'єктів нерухомого
майна.

Разом з цим, оскільки Київське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна під час розрахунку у
листі від 03.11.2005р. за № 308безпідставно
врахувало вищезазначені сараї за літ.
«Г» і літ. «Д»як майноОСОБА_2із
визначенням останньому збільшеної
частини домоволодіння у розмірі 62/100, та
протиправно виключило спірні сараї зі
складу майна ОСОБА_1 із визначенням їй
меншої частини домоволодіння у розмірі
26/100, а в наступному на підставі
вказаного розрахунку ОСОБА_2 отримав
Свідоцтво про право власності від
20.04.2006р. на 62/100 частини будинку АДРЕСА_1
іОСОБА_1отримала Свідоцтво про право
власності від 20.04.2006р. на 26/100 частини
будинку АДРЕСА_1, то позивач ОСОБА_1має
право застосувати спосіб захисту свого
майнового права, який визначено
положеннями ЦК України від 01.01.2004р.

При цьому суд зазначає, щовідповідно до
п. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не
може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Аналогічне визначено та закріплено
положеннями ч. 1 ст. 321 ЦК України.

Крім того згідно до ч. 2 ст. 318 ЦК України,
усі суб'єкти права власності є рівними
перед законом.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.

При цьому відповідно до ч. 1 і п. 1 ч. 2 ст.
16 ЦК України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права.

Положеннями ст. 392 ЦК України
унормовано, що власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Разом з цим в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження
переоформлення ОСОБА_2 раніше
отриманого Свідоцтва про право
власності від 20.04.2006р.у добровільному
порядку на зменшену частинубудинку
АДРЕСА_1 у розмірі 49/100розрахованої без
урахування сараїв за літ. «Г» і літ. «Д»,
а також ОСОБА_4 (правонаступником
ОСОБА_3) Свідоцтва про право власності
від 20.04.2006р. на зменшену частину будинку
АДРЕСА_1 у розмірі 10/100, які було
визначено останнім згідно
контрольного розрахункуКиївським
міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майнау листах від
05.03.2014р. за № 30540 (И-2014) та від 11.04.2014р. за
№ 32498 (И-2014).

На підставі вищевикладеного суд
приходить до висновку про необхідність
визнати право власності ОСОБА_1 на
спірні сараї за літ. «Г» і літ. «Д» та на
41/100 частину домоволодіння АДРЕСА_1, а
також скасувати Свідоцтва про право
власності ОСОБА_2 на 62/100 частини
будинку АДРЕСА_1, Свідоцтва про право
власності ОСОБА_1 на 26/100 частини
будинку АДРЕСА_1, Свідоцтва про право
власності ОСОБА_4 на 12/100 частини
будинку АДРЕСА_1.

Крім того суд зазначає, згідно п. 1 і 49
рішення Київської міської ради від
23.12.2003р. за № 324/1199, земельну
ділянкуплощею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1,
було передано у приватну власність для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель і споруд ОСОБА_2 в 1/2 частці,
ОСОБА_1 в 1/4 частці, ОСОБА_4 в 1/4 частці.

При цьому на підставі зазначеного
рішення щодо наведеної земельної
ділянки площею 0,1 га ОСОБА_2 було
отримано Державний акт на право
власності на земельну ділянку Серії КВ
№ 130381 від 09.04.2005р. на 1/2 частку у
спільній власності, ОСОБА_1 було
отримано Державний акт на право
власності на земельну ділянку Серії КВ
130383 від 09.04.2005р. на 1/2 частку у спільній
власності, а також згідно Договору
дарування частини земельної ділянки
від 05.07.2005р. за № 604 (ВСС № 796159) ОСОБА_3
було отримано Державний акт на право
власності на земельну ділянку Серії КВ
№ 139002 на 1/4 частку у спільній власності.

В свою чергу положеннями п. 4 ст. 120 ЗК
України унормовано, що при переході
права власності на будівлю та споруду
до кількох осіб право на земельну
ділянку визначається пропорційно
часткам осіб у вартості будівлі та
споруди, якщо інше не передбачено у
договорі відчуження будівлі і споруди.

Таким чином частка ОСОБА_1 на земельну
ділянку площею 0,1 га за адресою:
АДРЕСА_1, мала визначатися відповідно
до частки ОСОБА_1.у домоволодінні
АДРЕСА_1 яка становить 41/100, із
врахованимидо неї сараями за літ. «Г»
(1985 року побудови) і літ. «Д» (1984 року
побудови) які перебували у
користуванні ОСОБА_1

Відповідно до ст. 152 ЗК України, держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
визнання прав; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.

Крім того згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України, у
разі видання органом виконавчої влади
або органом місцевого самоврядування
акта, яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

На підставі вищевикладеного суд
приходить до висновку про необхідність
задовольнити вимоги позивача та
скасувати п. 49 рішення Київської
міської ради за № 324/1199, а також виданий
на ім'я ОСОБА_2 Державний акт на право
власності на земельну ділянку Серії КВ
№ 130381 від 09.04.2005р., виданий на ім'я
ОСОБА_1Державний акт на право власності
на земельну ділянку Серії КВ 130383 від
09.04.2005р., виданий на ім'я
ОСОБА_3Державний акт на право власності
на земельну ділянку Серії КВ № 139002.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

При цьому згідно наявної у справі
квитанції позивачем було здійснено
витрати на оплату судового збору у сумі
243,6 грн., що підлягають відшкодуванню
останньому шляхом їх стягнення із
відповідачів.

Керуючись ст. ст. 1-5, 8, 10, 11, 26, 27, 30, 60, 109, 118,
119, 208-209, 212-215, ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
Київської міської державної
адміністрації, Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради, про визнання права
власності та скасування свідоцтва про
право власності та державних актів на
право власності на земельні ділянки -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
41/100 домоволодіння АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
побудовані на території домоволодіння
АДРЕСА_1 сараї (на плані Технічного
паспорта позначено під літ. «Г» та літ
«Д»).

Скасувати Свідоцтво про право
власності від 20.04.2006р. Серії ЯЯЯ № 970873,
видане ОСОБА_1 проте що їй належить на
праві приватної власності 26/100 частини
будинку правовстановлюючі документи
щодо домоволодіння АДРЕСА_1.

Скасувати рішення Київської міської
ради VI сесії ХХІV скликання від 23.12.2003р.
за № 324/1199 про приватизацію земельних
ділянок для будівництва і
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд в
частині п. 49, щодо передачі у спільну
часткову власність домоволодіння
АДРЕСА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1

Скасувати Державний акт на право
власності на земельну ділянку Серія КВ
№ 130383, кадастровий номер земельної
ділянки № :79:003:0027, 1/4 частини від
0,1000 га земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1 виданий на ім'я ОСОБА_1.

Скасувати Свідоцтво про право
власності видане 20.04.2006 року ОСОБА_2
проте що йому належить на праві
приватної власності 62/100 частини
будинку АДРЕСА_1.

СкасуватиДержавний акт на право
власності на земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_1,Серії КВ № 130381
виданий09.04.2005 рокуна ім'я ОСОБА_2.

Скасувати Свідоцтво про право
власності видане 20.04.2006 року ОСОБА_4
проте що їй належить на праві приватної
власності 12/100 частини будинку АДРЕСА_1.

Скасувати Свідоцтво про право
власності видане ОСОБА_3 проте що йому
належить на праві приватної власності
12/100 частини будинку АДРЕСА_1.

СкасуватиДержавний акт на право
власності на земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім'я
ОСОБА_4.

СкасуватиДержавний акт на право
власності на земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_1, СеріїКВ № 139002 виданий
20.02.2006 року на ім'яОСОБА_3.

Стягнути на користь ОСОБА_1 солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_3кошти у сумі 243,60 гривень
на відшкодування витрат з оплати
судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто
Голосіївським районним судом міста
Києва за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення. Зазначена апеляційна скарга
подається до Апеляційного суду міста
Києва через Голосіївський районний суд
міста Києва.

Суддя