Справа № 266/1419/14-ц
Провадженя№ 2/266/606/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя
Донецької області в складі

головуючого судді Шишиліна О.Г.,

при секретарі при секретарі
Маросіній Є.М.,

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду про
відшкодування матеріальної шкоди
завданої внаслідок смерті її сина
ОСОБА_5 в розмірі 8393,00 грн. - витрати на
поховання, середньомісячний заробіток
померлого на підставі ст.1200 ЦК України
в сумі 2500,00 грн., витрати на правову
допомогу 2000 грн. та моральної шкоди в
сумі 100000 грн. обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що 21.12.2012 року її син ОСОБА_5
орендував літню кухню у відповідача, а
23.12.2012 року його знайшли в літній кухні
відповідача померлим. Вважає, що
внаслідок порушення відповідачем
правил установки опалювального
приладу її син помер. Крім того просить
стягнути з відповідача моральну шкоду
яка виразилася в душевних стражданнях
у зв'язку з втратою єдиного сина. Вона є
пенсіонером, знаходиться у похилому
віці, мешкала разом з сином, який
працював, мав стабільний дохід, був
єдиним годувальником сім'ї, і його
втрата серйозно відобразилася на її
матеріальному становище. Залишившись
без підтримки сина вона відчуває себе
людиною яка знаходиться за межею
бідності. Від бездушшя, черствості та
приниження з боку відповідача вона на
даний час відчуває душевні страждання,
її звичайний уклад життя порушено, вона
змушена звертатися за правовою
допомогою, ходити до суду. В наслідок її
душевних страждань вона захворіла у
неї безсоння, головні болі, підвищений
артеріальний тиск та болі у серці, вона
знаходиться під негативним впливом
тільки від однієї думки, що особа винна
в смерті її дитини може уникнути
відповідальності та не понесе ніякого
покарання за свої дії. Тому вона
оцінила моральну шкоду у розмірі 100000
грн.

Позивач у судовому засіданні надала
пояснення аналогічні викладеним в
позові, просила позов задовольнити в
повному обсязі та вказала, що
середньомісячний заробіток просить
стягнути одноразово одним платежем.

Представник позивача ОСОБА_2 у
судовому засіданні підтримала доводи
позивача наполягала на їх задоволенні.

Відповідач у судовому засіданні надала
письмові заперечення, згідно яких
позов не визнала в повному обсязі,
зазначивши, що дійсно 21.12.2012 року до неї
звернувся раніше незнайомі громадяни
ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 після перевірки
документів вона їх заселила, але плату
не брала. 23 грудня 2012 року в період часу
з 06.00 год. до 12.00 год. вона намагалася
зв'язатися по телефону з ОСОБА_5, щоб той
здійснив оплату за проживання, але
телефон був відключений, хоча літня
кухня була закрита з внутрішнього боку
та звідти було чути музику, звук
працюючого телевізора, окрім того вона
побачила скрізь роздвинуті шторки на
вікні, що ОСОБА_4 лежав на ліжку. Ніяких
пояснень вона позивачу з приводу
нещасного випадку який стався 23.12.2012
року не давала, всі доводи позивача
надумані, не відповідають дійсності.
Ніяких свідчень працівники ПАТ
«Маріупольгаз» в день встановлення
23.12.2012 року факту смерті ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 не давали. Крім того слідчим
Приморського РВ Деркачем Т.А.
провадилося слідство за даним нещасним
випадком. В ході цього розслідування
вона неодноразово давала свідчення по
даній кримінальній справі, надавала
документи, були допитані свідки,
провадилися ряд слідчих дій та інше.
Також зазначила, що не здавала в найм
приміщення з самовільно
переобладнаним газовим приладом з
переобладнаним димоходом. Надуманим є
ствердження позивача, що вона перед
вселенням в літню кухню ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 протопила піч після чого нібито
приміщення наповнилося чадним газом в
результаті чого загиблі її син та
ОСОБА_6. Окрім того позивач ніколи до
неї не зверталася в вимогою
добровільно відшкодувати шкоду, яку
вона не спричиняла, а навпаки діяла
через слідчого Деркача Т.А. який
пропонував їй відшкодувати
матеріальну та моральну шкоду, але вона
відмовилася тому, що не має ніякого
відношення до того, що сталося, що
підтверджено матеріалами кримінальної
справи. Вважає, що позов не підлягає
задоволенню, а саме відносно стягнення
матеріальної шкоди вважає, що вона не є
особою цивільно- правових обов'язків по
відшкодування немотивованої шкоди,
стягнення з неї на користь позивача
середньомісячного заробітку не має
ніяких законних підстав, моральна
шкода є надуманою, немотивованою без
доказів, тому у цій частині позов не
підлягає задоволенню. Що стосується
стягнення витрат на правову допомогу,
теж вважає, що не ці витрати не
підтверджені доказами. Просила суд
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі. Окрім того допитана у
якості свідка ОСОБА_3 надала свідчення
аналогічні викладеним у запереченнях,
додатково зазначила, що ОСОБА_3, це її
попереднє прізвище. На теперішній час
вона ОСОБА_3 і є власником
домоволодіння АДРЕСА_1. дійсно здала в
оренду літню кухню ОСОБА_5. Після того
як останній не відповідав на телефонні
дзвінки та не відкривав двері вона зі
своїм знайомим Ватченко відкрила двері
літньої кухні та побачивши ОСОБА_5 який
лежав на ліжку без ознак життя,
викликала міліцію. Смерть останнього
сталася в наслідок несчаного випадку,
її вини у цьому не має, що підтверджено
постановою про закриття кримінального
провадження.

Представник відповідача ОСОБА_4
позовні вимоги не визнав в повному
обсязі, надав пояснення аналогічні
викладеним у письмових заперечення
відповідача. Вважає позов
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню. Окрім того
допитаний у якості свідка ОСОБА_4 надав
свідчення аналогічні свідчень ОСОБА_8
додатково зазначив, що проектом
газифікації літньої кухні на території
домоволодіння АДРЕСА_1 передбачалося
підключення двоконфорочної плити.
Газопровід було встановлено більш ніж
десять років назад згідно проекту
складеного ПАТ «Маріупольгаз».

Суд, вислухавши сторони, допитавши
свідків, дослідивши матеріали
цивільної справи, оглянувши матеріали
кримінального провадження № 000316,
прийшов до висновку, що позов не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про народження НОМЕР_1 виданого
Іллічівським ЗАГС м. Жданова 03.05.1971
року ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

З оглянутого в судовому засіданні
кримінального провадження № 000316
вбачається, що згідно довідки КП
«Маріупольського БТІ» яка міститься в
матеріалах кримінального провадження
ОСОБА_3 належить 11/20 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі
договору дарування №3008 від 28.08.1984 р., що
визнано відповідачем в судовому
засіданні. (л.п. 45). З матеріалів
провадження (л.п.4 протокол огляду
трупа) вбачається, що ОСОБА_5 знайдено
23.12.2012р. мертвим, смерть його настала
внаслідок гострого отруєння окисом
вуглецю (л.п.64-65 висновок експертизи).
Згідно постанови про закриття
кримінального провадження від 08.08.2013
року вбачається, що смерть ОСОБА_5 є
насильницькою, однак настала в
результаті його власної необережності,
кримінальне провадження № 000316
від 23.12.2012 року за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України
закрито у зв'язку з встановленням
відсутності події кримінального
правопорушення (л.п. 93-94). Ухвалою
слідчого судді Приморського районного
суду м. Маріуполя від 22.11.2013 року
вищезазначена постанова слідчого
залишена в силі (л.п.98-99). В судовому
засіданні позивач вказав, що ухвалу
слідчого судді не оскаржував.

Доказів притягнення відповідача до
кримінальної або адміністративної
відповідальності за вказаними у позові
обставинами позивач суду не надав.

Згідно ст..1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Як вбачається з квитанцій від 24.12.2012
року та від 25.12.2012 року наданих
позивачем в підтвердження витрат на
поховання, вони видані на ім'я ОСОБА_9 В
судовому засіданні позивач пояснив, що
ОСОБА_9, це її невістка, яка займалася
витратами на поховання її сина
сплачуючи рахунки в т.ч. на 25 грн.
закріплення церковного набору та за
підготовку тіла в сумі 355 грн. (а.с. 8-10).

Таким чином, суд важає не доведеним
здійснення витрат на поховання ОСОБА_5
саме позивачем.

Як зазначено в роз'ясненнях п.2 ПВСУ від
27 березня 1992 року №6 "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди"
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що
шкода заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини.

Згідно до ст. 1200 ЦК України у разі
смерті потерпілого право на
відшкодування шкоди мають
непрацездатні особи, які були на його
утриманні або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина потерпілого, народжена
після його смерті.

Згідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка
завдала шкоди смертю потерпілого,
зобов'язана відшкодувати особі, яка
зробила необхідні витрати на поховання
та на спорудження надгробного
пам'ятника, ці витрати.

Згідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична
або юридична особа, яка завдала шкоди
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

Оскільки позивачем не надано доказів
неправомірності винних дій
відповідача в смерті її сина ОСОБА_5,
суд приходе до висновку, що на
відповідача не можна покласти
обов'язку на відшкодування
матеріальної шкоди, крім того витрати
на поховання несла ОСОБА_9, що не
заперечував позивач.

Доводи позивача, щодо порушень
відповідачем правил газокористування
та як наслідок загібель її сина
спростовуются матеріалами
кримінального провадження, та
довідкою Маріупольгаз від 16.06.2014р.
№630-юр в якій зазначено, що
працівниками Маргаза не складався Акт
від 22.12.2012р. про порушення
домоволодільцем правил безпеки систем
газопостачання. А факт порушень було
виявлено 12.06.2013р. про що складено
відповідний Акт. (а.с.85, 86).

За таких саме підстав не підлягають
задоволенню і вимоги про відшкодуванню
моральної шкоди в повному обсязі на
підставі ст..1167 ЦК України.

Враховуючи, що позов не підлягає
задоволенню відповідно до вимог ст.88
ЦПК України не підлягають задоволенню
і вимоги про стягнення витрат на
правову допомогу адвоката, крім того
позивач на вимогу суду доказів на
підтвердження цих витрат не надав.

Інші доводи позивача суд до уваги
не приймає, оскільки вони не стосуються
предмету позову і не впливають на
обставини справи, ніякими належними,
допустимими та переконливими доказами
не підтверджені, а інші письмові
документи долучені до справи не
містять доказів встановлення
зобов'язань відповідача перед
позивачем відповідно до вимог
викладених у позовній заяві, в т.ч. і
протоколи допиту свідків, оскільки в
судовому засіданні ці свідки не
допитувалися, а їхні показання надані в
межах кримінального провадження
оцінені слідчим та їм надана правова
оцінка в постанові слідчого про
закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. 10, 11, 59, 60, 209, 212, 213, 215,
367 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної,
моральної шкоди та судових витрат -
відмовити повністю.

Матеріали кримінального провадження
№0000316 від 23.12.2012р. повернути в
Приморський РВ м. Маріуполя.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Донецької області в м. Маріуполі, через
Приморський районний суд м. Маріуполя
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, у разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Шишилін О. Г.