АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/9151/2014
інстанції: Декаленко В.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10липня 2014 року
Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Подільського районного суду
м. Києва від 22 квітня 2014 року у
цивільній справі за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві, приватного
підприємства «Нива - В.Ш.», треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсним
акту уцінки та визнання прилюдних
торгів такими, що не відбулися, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернулося до суду із заявою
про забезпечення позовушляхом
заборони вчиняти відчуження у
будь-який спосіб нерухомого майна.

В обґрунтування зазначеної заяви
вказувало, що в провадженні
Подільського районного суду м. Києва
перебуває цивільна справа за його
позовом до ВДВС Деснянського РУЮ у м.
Києві, ПП «Нива-В.Ш.» про визнання
недійсним акту уцінки та визнання
прилюдних торгів такими, що не
відбулися, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4

Зазначало, що оскільки ОСОБА_4 станом на
сьогодні є власницею нежилого
приміщення у буд. №4 (в літ. «А»),
загальною площею 93,3 кв. м., по АДРЕСА_1
та, відповідно,може розпорядитися
своїм майном на власний розсуд, що може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, то наявні
достатні підстави для вжиття заходів
забезпечення позову.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 22 квітня 2014 року року у
задоволенні вказаної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування ухвали суду у зв'язку з
тим, що вона суперечить вимогам
процесуального закону та про
постановлення нової, якою заяву ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» про
забезпечення позову задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що судом першої інстанції
належним чином не перевірено обставин,
викладених у заяві про забезпечення
позову, що призвело до помилкових
висновків про відсутність правових
підстав для вжиття заходів
забезпечення та постановлення ухвали
про відмову у задоволенні заяви.

В суді апеляційної інстанції
представник ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» -

Кононець С.П. подану апеляційну скаргу
підтримав та просив її задовольнити.

Інші сторони, належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
прибули, явку своїх представників не
забезпечили, про причини неприбуття
суд не повідомили, у зв'язку із чим
колегія суддів вважала за можливе
слухати справу у їх відсутність.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що скарга не
підлягає задоволенню виходячи із
наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
забезпечення позову суд першої
інстанції керувався статтями 3, 4, 151, 152
ЦПК України та положеннями постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
22 грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову».

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України,
позов забезпечується накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

З аналізу вказаної норми вбачається, що
арешт, як вид забезпечення позову, може
бути накладений лише на майно або
грошові кошти, які належать
відповідачу по справі

(є власністю відповідача).

Судом вірно встановлено, що майно, щодо
якого позивач просив заборонити
вчиняти відчуження у будь-який спосіб
належить на праві власності ОСОБА_4, яка
не є відповідачем по справі, а є третьою
особою.

Верховний Суд України в своїй
Постанові Пленуму «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
№ 9 від 22.12.2006 року, зазначив, що
вирішуючи питання щодо застосування
певного виду забезпечення позову, суди
повинні виходити з того, що наведений у
ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого
забезпечення не є вичерпним, тому за
наявності відповідного клопотання
можуть бути застосовані й інші його
види, але з урахуванням обмежень,
установлених ч. 4 зазначеної статті.
Недопустимо забезпечувати позов
шляхом зупинення виконання судових
рішень, що набрали законної сили.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, шо між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
яка звернулася з такою заявою, позовним
вимогам.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відсутності
передбачених законом підстав для
вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної інстанції
висновків суду, викладених в
оскаржуваній ухвалі, не спростовують
та є безпідставними, не містять
міркувань та обґрунтувань з посиланням
на норми, які б могли бути підставами
для скасування ухвали суду про відмову
у задоволенні заяви про забезпечення
позову.

Суд першої інстанції вірно керувався
нормами чинного процесуального закону.

Інші доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими та не беруться до
уваги судом.

За таких обставин підстави для
скасування ухвали суду відсутні, а тому
апеляційна скарга має бути відхилена
на підставі п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 312, 313 - 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м.
Києва від 22 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала оскарження не підлягає.

Головуючий :
І.М. Вербова

Судді :
Г.М. Кирилюк

М.М.Панченко