Справа № 649/408/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року Великолепетиський
районний суд Херсонської області у
складі:

головуючого

Соловйова В.В.

секретаря судових засідань

Погорілої О.С.

за участю: позивача
ОСОБА_2

представника
позивача
ОСОБА_3

представника
відповідача Демидівської с/р
Новак В.М.

представника
відповідача ОСОБА_6
ОСОБА_7

представника
відповідача Великолепетиської РДА
Тринчук Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Велика
Лепетиха цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Демидівської сільської ради,
ОСОБА_6 та Великолепетиської районної
державної адміністрації про визнання
недійсним Державного акту та визнання
права власності на земельну ділянку

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідачів, про визнання
недійсним Державного акту на право
власності на землю та визнання права
власності на земельну ділянку,
мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням
сесії Демидівської сільської ради від
12 вересня 2000 року № 58 йому, як власнику
сертифікату на право на земельну
частку (пай) серії ХС № 0108687, було надано
згоду на виділення в натурі на
місцевості земельної ділянки в розмірі
земельної частки (паю) - 10 умовних
кадастрових гектари. Таку ж земельну
ділянку отримав і його батько ОСОБА_10,
після смерті якого він успадкував
вказане право на земельну частку (пай).
Цим же рішенням сільської ради їм було
надано дозвіл на розробку технічної
документації по складанню Державних
актів на право приватної власності на
землю. На виконання вказаного рішення
сільської ради він замовив
землевпорядну документацію, а 04 жовтня
2000 року було встановлено межі
земельної ділянки в натурі. Вказані
факти встановлено рішенням
апеляційного суду Херсонської області
від 27 березня 2014 року по справі №
22-ц/791/81/14. 30 березня 2001 року
Демидівською сільською радою йому було
видано Державний акт на право
приватної власності на землю ІІ-ХС №
020120 на загальну площу 18,236 га., але з
невідомих причин цей акт
зареєстровано сільською радою не було.
До січня місяця 2013 року він
безперешкодно користувався своєю
земельною ділянкою: надавав її в оренду
за що отримував орендну плату. Але у 2013
році йому стало відомо, що частину його
земельної ділянки площею 7,9876 га. ОСОБА_6
надано у власність. Рішенням
апеляційного суду Херсонської області
від 27 березня 2014 року по справі №
22-ц/791/81/14 було визнано недійсним
розпорядження № 643 від 12.11.2012 року «Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
державного акту на право власності на
земельну ділянку взамін сертифіката на
право на земельну частку (пай) за
рахунок земель колективної власності
колишнього КСП ім. Основікова
Демидівської сільської ради», на
підставі якого ОСОБА_6 отримала у
власність частину його земельної
ділянки. Підставою для визнання
вказаного розпорядження недійсним
стало, зокрема те, що земельна ділянка,
яка передана у власність ОСОБА_6
накладається на його земельну ділянку.
Вказаний факт дає йому підстави
вимагати недійсності і самого
державного акту, виданого на ім'я
ОСОБА_6 Згідно ст. 17 Земельного кодексу
України, який діяв на час прийняття
рішення Демидівською сільською радою
про передачу йому у власність
земельної ділянки, громадяни
заінтересовані у передачі їм у
власність земельних ділянок із земель
запасу, подають заяву про це до
сільської ради народних депутатів за
місцем розташування земельної ділянки.
У заяві зазначаються бажані розміри,
місце розташування ділянки, мета її
використання і склад сім'ї. Відповідна
Рада народних депутатів розглядає
заяву і у разі згоди передати земельну
ділянку у власність громадянину
замовляє землевпорядній організації
розробку проекту її відведення. Згідно
ст. 22 Земельного кодексу України,
чинного на той час, право власності на
землю або право користування наданою
земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право. Всі
вимоги цієї статті кодексу ним
виконані. Таким чином, приймаючи
рішення про надання йому у власність
земельної ділянки, Демидівська
сільська рада діяла у відповідності до
повноважень, визначених Земельним
кодексом України в редакції від 18.12.1990
року. А право власності на землю він
набув у порядку ст. 22 ЗК України.
Посилання Демидівської сільської ради
на те, що схема поділу земельних часток
(паїв) змінена у зв'язку із скасуванням
Демидівською сільською радою свого
рішення від 12.09.2000 № 58, на підставі
якого мені було надано згоду на
виділення в натурі земельної частки
паю, не може братися до уваги. Так,
відповідно до рішення Конституційного
Суду України 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009
органи місцевого самоврядування не
можуть скасовувати свої попередні
рішення, вносити до них зміни, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення. Отже,
зважаючи на те, що на виконання рішення
Демидівської сільської ради від 12
вересня 2000 року № 58 йому було виділено
в натурі земельну ділянку площею 18,236
га., відповідач не мав права
скасовувати своє рішення, яке фактично
на час його скасування було ним
виконане. Про те, що Демидівська
сільська рада не визнає і оспорює його
право власності він дізнався під час
судового процесу, який тривав між ними
у 2013 році. Але таке невизнання вважає
безпідставним та таким, що порушує його
право власності на землю. Так,
відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право власності є
непорушним. Відповідно до ст. 152
Земельного кодексу України захист прав
громадян на земельні ділянки
здійснюється, зокрема, шляхом визнання
права. Відповідно до ст. 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів може бути,
зокрема, визнання права. Зважаючи на те,
що Демидівською сільською радою з
незрозумілих причин у 2001 році не було
зареєстровано державний акт на право
приватної власності на землю ІІ-ХС №
020120 виданий на його ім'я Демидівською
сільською радою 30.03.2001 року, а на даний
час у ради такі повноваження відсутні і
ніякі інші органи не здійснюють такої
реєстрації, він не має іншого окрім
судового, способу захистити своє право
власності на землю. Згідно із ст. 392
Цивільного кодексу України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою. Позивач просить суд
визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
загальною площею 7,9807 га., виданого
ОСОБА_6 на підставі розпорядження
голови Великолепетиської районної
державної адміністрації № 643 від 12.11.2012
року "Про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання державного акту на право
власності на земельну ділянку взамін
сертифіката на право на земельну
частку (пай) за рахунок земель
колективної власності колишнього КСП
ім. Основікова Демидівської сільської
ради", а також визнати за ним право
власності на земельну ділянку
загальною площею 18,2360 га., розташовану
на території Демидівської сільської
ради Великолепетиського району
Херсонської області, у межах,
визначених Технічною документацією із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) ОСОБА_2 для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 18,2360 га. на землях
сільськогосподарського призначення
Демидівської сільської ради
Херсонської області, яка виготовлена
ФОП ОСОБА_12

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 позов підтримав та просить його
задовольнити. Земельна ділянка, яка
видана ОСОБА_6 повністю накладена на
частину його земельної ділянки, що
порушує його права як власника
земельної ділянки. Пояснив, що технічна
документація на належний йому
Державний акт на право приватної
власності на землю серія ІІ-ХС № 020120
від 30.03.2001 року у нього виготовлена, а
тому він став власником земельної
ділянки площею 18,236 га. з моменту
встановлення землевпорядною
організацією меж земельної ділянки в
натурі відповідно до ст. 22 ЗК України
від 18.12.1990 року.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 позов підтримав та
просить його задовольнити, вважає, що
Позивач став власником земельної
ділянки площею 18,236 га. з моменту
встановлення землевпорядною
організацією меж земельної ділянки в
натурі відповідно до ст. 22 ЗК України
від 18.12.1990 року, а тому накладення
земельної ділянки, яка видана ОСОБА_6 на
земельну ділянку ОСОБА_2 порушує його
права та охоронювані законом інтереси.

У судовому засіданні представник
відповідача - Демидівської сільської
ради - Новак В.М. позов не визнав і
пояснив, що на рішення Демидівської
сільської ради від 12.09.2000 року № 58 "Про
виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянок (паїв), на підставі
якого Позивачу, як власнику
сертифікату, було надано згоду на
виділення в натурі земельної частки
(паю) для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
був поданий протест прокурора 14.03.2001
року, яким вказане рішення зупинялось.
За результатами розгляду протесту
вказане рішення було визнане таким, що
втратило чинність. Крім того, Позивачу
Демидівською сільською радою було
повідомлено необхідність узгодження
меж його земельної ділянки згідно
діючої карти поділу земель, оскільки
розмір земельної ділянки, яку він
обробляє, більший від розміру, який
визначений чинною картою поділу
земель. Просить суд у задоволенні
позову відмовити.

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 позов не
визнала, вважає, що ОСОБА_6 на законних
підставах отримала державний акт, а
тому просить суд у задоволенні позову
відмовити.

У судовому засіданні представник
відповідача Великолепетиської РДА -
Тринчук Т.М. позов не визнала та просить
суд у його задоволенні відмовити, так
як у Позивача до даного часу не виникло
право власності на земельну ділянку
площею 18,236 га., а тому відповідно його
права не були порушені.

Вислухавши пояснення сторін та
вивчивши письмові матеріали справи суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.

Державні акти на право власності
на земельні ділянки є документами, що
посвідчують право власності й
видаються на підставі відповідних
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень.

Судом встановлено, 30 березня 2001 року на
підставі рішення №58 від 12.09.2000 року
Демидівської сільської Ради народних
депутатів №53 від 18.08.2000 року ОСОБА_2
передано у приватну власність земельну
ділянку площею 18,236 гектарів в межах
згідно з планом. Земельна ділянка
розташована на території Демидівської
сільської ради. Державний акт ОСОБА_2
серії ІІ-ХС № 020120 виданий головою
Демидівської сільської Ради народних
депутатів, про що зазначено у
Державному акті та він скріплений
підписом голови Музика І.Л. та печаткою
Демидівської сільської ради, але
вказаний Державний акт зареєстровано
сільською радою не було.

Представник відповідача Демидівської
сільської ради у судовому засіданні не
погоджується, що позивач є власником
земельної ділянки, та вказує на те, що
рішення на підставі якого йому був
виданий Державний акт було
переглянуте, скасоване та видано нове
який затверджено нову схему поділу
земельних ділянок, але позивач не вжив
заходів щодо отримання нового
Державного акту.

З даними доводами представника
відповідача суд не погоджується,
оскільки дане питання розглядалося
Великолепетиським районним судом
Херсонської області та у задоволенні
позову Демидівської сільської ради до
ОСОБА_2 про визнання недійсним
Державного акту на право власності на
землю було відмовлено (справа
№649/330/14-ц). тобто до цього часу
Державний акт ОСОБА_2 залишається
дійсним, і з цього слідує, що ОСОБА_2
правомірно звернувся до суду за
захистом своїх порушених прав.

Позивач зазначив, що до січня місяця 2013
року він безперешкодно користувався
своєю земельною ділянкою, але у 2013 році
йому стало відомо, що частину його
земельної ділянки площею 7,9876 га. ОСОБА_6
надано у власність.

Так, рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 27 березня 2014
року по справі № 22-ц/791/81/14 було визнано
недійсним розпорядження № 643 від 12.11.2012
року «Про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання державного акту на право
власності на земельну ділянку взамін
сертифіката на право на земельну
частку (пай) за рахунок земель
колективної власності колишнього КСП
ім. Основікова Демидівської сільської
ради», на підставі якого ОСОБА_6
отримала у власність частину земельної
ділянки позивача.

Підпунктом 2.3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
року №6 «Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин» передбачено, що
судам слід враховувати, що право,
посвідчене державними актами, є
похідним від відповідного рішення
органу державної влади чи органу
місцевого самоврядування про передачу
земельної ділянки у власність чи в
користування, а тому з огляду на
приписи ч. 1 ст. 16 ЦК України та
статті 152 ЗК України захист прав осіб
на земельні ділянки не може
здійснюватися лише шляхом визнання
відповідного державного акта
недійсним, якщо рішення, на підставі
якого видано цей державний акт, не
визнано недійсним у встановленому
порядку.

Отже, у спорах, пов'язаних із правом
власності на земельні ділянки,
недійсними можуть визнаватись як
зазначені рішення, на підставі яких
видано відповідні державні акти, так і
самі акти на право власності на
земельні ділянки, а тому вимога про
скасування державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку є похідною й залежить від
доведеності незаконності рішення
органу місцевого самоврядування, на
підставі якого виданий оспорюваний
державний акт, а тому суд вважає, що
оскільки визнано недійсним
розпорядження на підставі якого було
видано Державний акт то повинен бути
визнаний недійсним і сам Державний акт
виданий ОСОБА_6, так як перестали
існувати підстави його видачі, а тому
позов ОСОБА_2 в частині визнання
недійсним державного акту виданого
ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 78 Земельного
кодексу України право власності на
землю набувається та реалізується на
підставі Конституції України, цього
Кодексу, а також інших законів, що
видаються відповідно до них.
Відповідно абз. 2 ч.2 ст. 373 Цивільного
кодексу України право власності на
землю (земельну ділянку) набувається і
здійснюється відповідно до закону.

Пунктом "ґ" ч. 1 ст. 81 ЗК України та ст. 22
ЗК України чинного на час виникнення
спірних правовідносин громадяни
України набувають право власності на
земельні ділянки на підставі виділення
в натурі (на місцевості) належної їм
земельної частки (паю).

Статтею 152 ЗК України передбачено,
що держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю. Захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється шляхом: визнання
прав, визнання угоди недійсною,
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування тощо.

Враховуючи вищевикладене, та
зважаючи на те, що рішення №58 від 12.09.2000
року Демидівської сільської Ради
народних депутатів у передбаченому
законом порядку не скасовано, межові
знаки земельної ділянки встановлено,
що підтверджується відповідним актом
від 04.10.2000 року, але права ОСОБА_2 на
земельну ділянку порушують, суд
відповідно до ст.ст. 78, 81, 152 ЗК України
вважає можливим визнати за ОСОБА_2
право власності на земельну ділянку
загальною площею 18,2360 га., розташовану
на території Демидівської сільської
ради Великолепетиського району
Херсонської області, у межах,
визначених Технічною документацією із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) ОСОБА_2 для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 18,2360 га. на землях
сільськогосподарського призначення
Демидівської сільської ради
Херсонської області, яка виготовлена
ФОП ОСОБА_12, а тому позов ОСОБА_2
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 121 Конституції України,
ст.ст. 16, 373 Цивільного кодексу України,
ст. 78, 125, 126, 140 - 149, 152 Земельного Кодексу
України, 2.3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
року №6 «Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин», абз. 2 п. 8
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», Рішення
Конституційного Суду України від 16
квітня 2009 року № 7-рп, керуючись ст.ст. 10,
11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Демидівської
сільської ради, ОСОБА_6 та
Великолепетиської районної державної
адміністрації про визнання недійсним
Державного акту та визнання права
власності на земельну ділянку
задовольнити.

Визнати недійсним Державний акт
на право власності на земельну ділянку
загальною площею 7,9807 га., виданого
ОСОБА_6 на підставі розпорядження
голови Великолепетиської районної
державної адміністрації № 643 від 12.11.2012
року «Про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання державного акту на право
власності на земельну ділянку взамін
сертифіката на право на земельну
частку (пай) за рахунок земель
колективної власності колишнього КСП
ім. Основікова Демидівської сільської
ради».

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на земельну ділянку загальною площею
18,2360 га., розташовану на території
Демидівської сільської ради
Великолепетиського району Херсонської
області, у межах, визначених Технічною
документацією із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) ОСОБА_2 для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва площею 18,2360 га. на землях
сільськогосподарського призначення
Демидівської сільської ради
Херсонської області, яка виготовлена
ФОП ОСОБА_12

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Херсонської області через
Великолепетиський районний суд.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий
підпис

КОПІЯ ВІРНА

Суддя
В.В. Соловйов

Секретар с/з
О.С. Погоріла