Справа № 295/619/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у
складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Зоренко Т.О.,

з участю представника позивача за
первісним позовом ОСОБА_1 (довіреність
№ 2266 від 15.03.2014 р. /а.с. 46/), відповідача за
первісним позовом ОСОБА_2, представника
відповідача за первісним позовом
ОСОБА_3 (довіреність № 895 від 30.05.2014 р.
/а.с. 109/),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом ОСОБА_4,

10012, АДРЕСА_1,

до ОСОБА_2,

65001, АДРЕСА_2,

про визнання права власності на 5/6
частин нерухомого майна у порядку
спадкування за заповітом, та матеріали
зустрічної позовної заяви

ОСОБА_2,

до ОСОБА_4,

про визнання права власності на ?
частину нерухомого майна у порядку
спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Богунського
районного суду м. Житомира із вказаним
позовом, в якому просить визнати за ним
у порядку спадкування за заповітом
право власності на 5/6 ідеальних частин
житлового будинку АДРЕСА_3.

При цьому посилається на те, що він є
спадкоємцем першої черги (син) за
померлою ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5. Померла
залишила заповіт від 06.03.2012 р., яким
заповіла належну їй частину житлового
будинку АДРЕСА_3 позивачу. Разом з тим,
останній позбавлений можливості
отримати свідоцтво про право на
спадщину за заповітом в органах
нотаріату у зв'язку із відсутністю
оформленого належним чином
правовстановлюючого документу.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 проти позовних вимог
заперечила та звернулася із зустрічним
позовом, в якому просить визнати за нею
право власності на ? частину житлового
будинку АДРЕСА_3. В обґрунтування
зустрічного позову зазначає, що має
право поряд із ОСОБА_4 успадкувати
половину будинку, оскільки в заповіті
не конкретизовано, яку саме частку її
мати заповіла брату. Зазначене
упущення, на думку ОСОБА_2 та її
представника, є підставою для
розподілу будинку порівну між
спадкоємцями першої черги.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її
представник підтримали заявлені
позовні вимоги.

Заслухавши учасників судового
засідання, дослідивши та оцінивши
докази по справі за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, з урахуванням меж
заявлених позовних вимог, керуючись
законом, суд приходить до наступного
висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_1. померла мати сторін -
ОСОБА_5. (а.с. 57 звор.)

Після її смерті відкрилась спадщина,
яка складається із 5/6 ідеальних частин
житлового будинку АДРЕСА_3. (а.с. 5)
Зазначені частки складаються із: ?
частини будинку, належного померлій як
половина майна подружжя (а.с.74-75); 1/6
частини будинку - майно успадковане
після смерті чоловіка ОСОБА_6 (а.с. 9-10); 1/6
частини будинку - згідно договору
дарування від 24.02.1989 р. (а.с. 7-8)

Решта 1/6 частини будинку належить
ОСОБА_2 як успадковане після смерті
батька ОСОБА_6 майно (а.с. 11);

Діти померлої ОСОБА_4 та ОСОБА_2 подали
нотаріусу заяви про прийняття спадщини
(а.с. 57, 64)

Згідно заповіту від 06.03.2012 р. ОСОБА_5
(мовою оригіналу): «належну мені на
праві власності частину житлового
будинку та земельну ділянку, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_4, я
заповідаю сину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2»
(а.с. 65 звор.)

Під час оформлення нотаріусом спадщини
за ОСОБА_4 з'ясувалося, що відсутні
правовстановлюючі документи на
спадкове майно, а саме Свідоцтво про
право власності на частку в спільному
майні подружжя, видане 26.09.1977 р.
державним нотаріусом Другої
Житомирської нотаріальної контори, не
містить печатки юридичної особи, яка
видала документ.

У зв'язку із чим нотаріус відмовив
позивачу в оформленні спадщини, що
підтверджується постановою про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 02.04.2013 р. за № 119. (а.с. 76)

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно ст. ст. 1216, 1218, 1233, 1236, ч.ч. 1-2, ст. 1256,
ч.ч. 3-4 ст. 213 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач має право охопити заповітом
права та обов'язки, які йому належать на
момент складення заповіту, а також ті
права та обов'язки, які можуть йому
належати у майбутньому. Заповідач має
право скласти заповіт щодо усієї
спадщини або її частини.

Тлумачення заповіту може бути
здійснене після відкриття спадщини
самими спадкоємцями. У разі спору між
спадкоємцями тлумачення заповіту
здійснюється судом відповідно до
статті 213 цього Кодексу.

При тлумаченні змісту правочину
беруться до уваги однакове для всього
змісту правочину значення слів і
понять, а також загальноприйняте у
відповідній сфері відносин значення
термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять,
а також загальноприйняте у відповідній
сфері відносин значення термінів не
дає змоги з'ясувати зміст окремих
частин правочину, їхній зміст
встановлюється порівнянням
відповідної частини правочину зі
змістом інших його частин, усім його
змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими
частиною третьою цієї статті, немає
можливості визначити справжню волю
особи, яка вчинила правочин, до уваги
беруться мета правочину, зміст
попередніх переговорів, усталена
практика відносин між сторонами,
звичаї ділового обороту, подальша
поведінка сторін, текст типового
договору та інші обставини, що мають
істотне значення.

ОСОБА_2 посилається на відсутність у
заповіті конкретизації спадкового
майна.

Разом з цим, суд не погоджується із
таким висновком.

Заповіт містить чітке та однозначне
особисте розпорядження заповідача
щодо спадкового майна, а саме щодо
успадкування ОСОБА_4 належної померлій
на праві власності частини житлового
будинку та земельної ділянки, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_4.

Враховуючи, що померлій належить 5/6
ідеальних частин житлового будинку
АДРЕСА_3 і відносно цього майна
здійснене особисте розпорядження
(заповіт), в якому визначена справжня
воля особи, первісні позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Що стосується зустрічних позовних
вимог, то у їх задоволенні належить
відмовити у зв'язку із задоволенням
первісних.

Крім того, як зазначалося вище 1/6
частина будинку належить ОСОБА_2 як
успадковане після смерті батька ОСОБА_6
майно, а тому підстави для визнання за
нею права власності на ? частину цілого
будинку, а не спадкового майна після
смерті матері (5/6 частин), відсутні.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати за ОСОБА_4 (ідент. № НОМЕР_1)
право власності на 5/6 ідеальних частин
житлового будинку АДРЕСА_3 в порядку
спадкування за заповітом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5.

3. У задоволенні зустрічного позову
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В.О. Корицька