Справа №490/9249/13-ц 16.07.2014 16.07.2014 16.07.2014
Провадження №22-ц/784/2061/14
Головуючий у суді першої інстанції -
Суддя
доповідач апеляційного суду -
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів - Довжук Т.С., Шаманської
Н.О.,

при секретарі судового засідання
- Свіщуку О.В.,

за участю: представника
позивачки - ОСОБА_2, законного
представника відповідачки - ОСОБА_3 та
його представника ОСОБА_4,
представника третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

законного представника відповідачки
ОСОБА_6 - ОСОБА_3

на рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 19
грудня 2013 р., ухваленого за позовом

ОСОБА_7

до

ОСОБА_6, інтереси якої представляє
ОСОБА_3

про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 р. ОСОБА_7 звернулася з
позовом до ОСОБА_6, інтереси якої
представляє ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.

Позивачка зазначала, що їй на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1.
В зазначеній квартирі були
зареєстровані її онука - ОСОБА_8 та
після народження, 16 грудня 2004 р., була
зареєстрована її правнучка ОСОБА_3 В
2007 році ОСОБА_8 разом з чоловіком та
дитиною виїхали зі спірної квартири
та з того часу, ніхто з вказаних осіб у
квартирі не проживає. ОСОБА_3 разом з
батьком проживає у м. Вознесенську
Миколаївської області, а ОСОБА_8
рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 27 грудня 2012 р. виселена
зі спірної квартири без надання іншого
жилого приміщення.

Посилаючись на викладені обставини,
позивачка просила визнати
відповідачку такою, що втратила право
користування житловим приміщенням в
спірній квартирі.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 19 грудня 2014 р. позов
задоволено. Постановлено визнати
ОСОБА_6 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник
відповідачки, посилаючись на невірне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які брали участь в розгляді
справи, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, на
підставі наступного.

Так, судом встановлено, що квартира
АДРЕСА_1 належить на праві власності
ОСОБА_7

В зазначеній квартирі з грудня 2004 р. за
місцем реєстрації своєї матері -
ОСОБА_8, онуки позивачки, була
зареєстрована малолітня ОСОБА_6, 2004
року народження, яка з 2007 року в
квартирі не проживає, а проживає разом
зі своїм батьком у АДРЕСА_2. З цього
часу, батько малолітньої, з яким вона
залишилась проживати, питання про
вселення в спірну квартиру не ставив та
без поважних причин не проживає в ній.
Зазначені обставини сторонами не
оспорюються.

Рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 27 грудня 2012 мати
малолітньої ОСОБА_6 - ОСОБА_8 виселена
зі спірної квартири.

Отже, жоден з батьків малолітньої
ОСОБА_6 права користування спірною
квартирою не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України,
місцем проживання фізичної особи у
віці від десяти до чотирнадцяти років є
місце проживання її батьків або одного
з них, з ким вона проживає.

За таких обставин, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що малолітня ОСОБА_6 втратила право
користування спірною квартирою,
оскільки з 2007 року в ній не проживає, а
проживає разом з батьком у м.
Вознесенську за місцем його
реєстрації, а тому вірно задовольнив
позов.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому не можуть бути
підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу законного
представника відповідачки ОСОБА_6 -
ОСОБА_3 відхилити, а рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 19 грудня 2013 р. залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: