Провадження № 2/202/3709/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 квітня 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Мороза
В.П.,

при секретареві - Калюжній В.Ю.,

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
Публічного акціонерного товариства
"Акцент-Банк", ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з
вищезазначеним позовом, в якому просив
стягнути з відповідачів солідарно на
свою користь заборгованість у розмірі
10 000,00 грн., з ОСОБА_1 на свою користь
заборгованість у розмірі 24 352,01 дол. США,
що еквівалентно 194 572,52 грн., а також
витрати на юридичну допомогу у розмірі
3 200,00 грн. В обґрунтування своїх вимог
зазначив, що відповідно до кредитного
договору № SAMDN8788 від 12.12.2007 року
ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 10 000,00 дол.
США зі сплатою за користування ними
відсотків, проте в порушення умов
договору свої зобов'язання належним
чином не виконав, що стало підставою
для звернення до суду. Вимоги, що
випливають зі згаданого договору, були
забезпечені шляхом укладання з ПАТ
"Акцент - Банк" договору поруки № 167 від
20.10.2010 року у зв'язку з чим він є
солідарним відповідачем за
пред'явленим до стягнення боргом.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, про час і місце
його проведення повідомлявся належним
чином, причину неявки суду не
повідомив.

Представник ПАТ «А-Банк» в судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання повідомлявся
належним чином, причину неявки суду не
повідомив.

Відповідач ОСОБА_1 та його представниця
в судовому засіданні заперечували
проти задоволенню позову, надали суду
свої заперечення.

Суд, вислухавши пояснення відповідача
ОСОБА_1 та його представниці, вивчивши
матеріали справи, надані докази,
вважає, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до кредитного договору №
SAMDN8788 від 12.12.2007 року ОСОБА_1
отримала кредит у сумі 10 000,00 дол. США зі
сплатою відсотків за користування ним.
У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачкою умов зазначеного
кредитного договору заборгованість за
ним станом на 30.07.2013 року склала 25 603,57
дол. США, що еквівалентно 204 572,52 грн., в
тому числі: заборгованість за кредитом
- 7 867,05 дол. США; заборгованість по
процентам за корисутвання кредитом - 17
736,52 дол. США.

Зобов'язання позичальника, що
випливали зі згаданого кредитного
договору, були забезпечені шляхом
укладання з ПАТ "Акцент - Банк" договору
поруки № 167 від 20.10.2010 року.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком
Позичальника за кредитним договором є
зокрема повернення кредиту та сплата
процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, однією
із форм судового захисту цивільних
прав та інтересів є примусове
виконання обов'язку в натурі.

Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із
форм відповідальності за порушення
зобов'язання є сплата неустойки.

Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Однак, позивачем не надано докази саме
видачі кредиту, відсутня деталізація
розрахунку заборгованості та докази
належного повідомлення боржника щодо
здійснення по примусовому стягненню
боргу.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 16, 526, 549, 551, 554, 611, 1050, 1054 ЦК України,
Постановою Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», ст. ст. 8, 10, 11,
57-60, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до Публічного
акціонерного товариства "Акцент-Банк",
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -
відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
В.П. Мороз