Справа № 755/4343/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в приміщенні
Дніпровського районного суду м. Києва,
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом, в якому просить суд: стягнути з
ОСОБА_2 на його користь 5862 гривень
основного боргу, 146 гривень 55 копійок -
три проценти річних, 229 гривень 40
копійок судового збору та 10 000
моральної шкоди, а всього 16 237 гривень
95 копійок.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 15 травня 2013 року він
домовився зі знайомим ОСОБА_2 про те, що
він йому в його квартирі виконає роботи
по утепленню фасаду стін за адресою
АДРЕСА_1. За вказану роботу він йому
сплатив 450 доларів США авансу. Строк
виконання робіт з відповідачем вони
визначили в один тиждень. Через деякий
час відповідач йому повідомив, що не
вистачає грошей та він додав йому ще 220
доларів США. Всього 670 доларів США, що в
еквіваленті на гривню дорівнює 5862
гривні (за курсом долара складає 8
гривень 75 копійок за 1 долар США).
Відповідач розпочав роботи, сказавши,
що всі необхідні матеріали він придбав.
Але зробивши тільки частину необхідних
будівельно-ремонтних робіт, відповідач
та його напарник залишили все в
незакінченому вигляді та покинули
місце робіт. Вони пообіцяли, що через
деякий час завершать роботи. Йшов час,
але ОСОБА_2 на місце виконання робіт не
поспішав. Весь час йому обіцяв, що почне
продовжувати роботу з понеділка, але до
роботи не повертався, посилаючись, що
погані погодні умови, що викрали в них
інструмент. Потім зовсім перестав
відповідати на дзвінки та
переховуватися від нього. Він зрозумів,
що відносно нього відповідач вчинив
шахрайські дії та звернувся з заявою до
органів міліції. По його заяві було
відкрито кримінальне провадження №
0017910. Але після перевірки,
слідство закрило кримінальне
провадження в зв'язку з тим, що
недостатньо підстав для продовження
досудового розслідування. Згідно
розписки, складеної ОСОБА_2, він одержав
від нього 450 доларів США 15 травня 2013
року та 220 доларів США 29 червня 2013 року.
Вказані грошові кошти він зобов'язався
йому повернути без затримки. Якщо не
будуть виконані роботи. Пройшло вже 10
місяців, роботи не виконані і грошей
йому відповідач не повернув. Вважає, що
відповідач повинен повернути йому суму
боргу, яка складає 5862 гривні. Згідно ст.
625 ЦК України боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання. А
в разі прострочки виконання грошового
зобов'язання боржник повинен повернути
кредитору три проценти річних від
простроченої суми. Вказана сума
складає 146 гривень 55 копійок (3% річних
складає за 1 рік 175 гривень 86 копійок, за
10 місяців 164 гривні 55 копійок). Крім
зазначеного внаслідок вищезгаданих
протиправних дій йому була спричинена
моральна шкода. Наявність моральної
шкоди обґрунтовується душевними
стражданнями, що він витратив значну
суму грошей, не отримавши від цього
бажаного задоволення його потреб. Він
проживає в холодній, неутепленій
квартирі, відчуває нервовий стрес від
того, що його ошукали. Вимушений ходити
по інстанціям, витрачати час,
добиваючись справедливості. Він не
спить ночами, в нього піднявся тиск.
Осягнути повною мірою рівень моральних
страждань дуже важко. Але щоб хоч
частково компенсувати свій спокій та
душевну рівновагу, свою моральну шкоду
він оцінює в 10 000 гривень.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просив позов задовольнити. Пояснив
суду, що відповідач отримав від нього
кошти в розмірі 450 доларів США в якості
авансу. Дані кошти були отримані ним в
рахунок виконання робіт по утепленню
його квартири. Згодом відповідач
привіз пінопласт для виконання роботи
та завіз його на горище, після цього він
повідомив, що його інструменти вкрали.
Згодом він попросив у нього ще 220
доларів. Після цього відповідач почав
виконувати роботи, але згодом у нього
зламалися інструменти та роботи були
припинені. Зазначив, що договору про
виконання робіт між ним та
відповідачем укладено не було, між ними
було досягнуто лише усної згоди про
виконання даних робіт. Роботи мали бути
виконані на протязі тижня. Зазначив
також, що всього роботи були зроблені
приблизно на 1000 гривень, з яких був
придбаний пінопласт та клей.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, пояснив суду, що він
являється сусідом позивача. Зазначив,
що між ними було усно досягнуто згоди
по виконанню ним робіт по утепленню
квартири позивача. Він придбав
матеріалу на здійснення даних видів
робіт на суму 3 373 гривень. 1600 гривень
ним було взято від позивача за роботу.
Зазначив, що роботи ним були виконані
на 75%, залишилося нанести шубу та
пофарбувати фасад. З боку позивача була
відмова від продовження виконанні
робіт, оскільки він зателефонував
позивачу та попросив заплатити суму, що
залишилася у розмірі 230 доларів, але той
відмовився та зазначив, що не буде
сплачувати останній платіж та він має
закінчити роботу, а взагалі він в нього
відсудить і суму, що сплачував раніше.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані у справі докази в їх
сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 10
травня 2013 року відповідачем було
отримано від позивача 450 доларів США
авансу. По пред'явленню розписки
останній зобов'язувався повернути
негайно кошти, якщо не будуть виконані
роботи за адресою: АДРЕСА_1. В
подальшому, відповідачем від позивача
було отримано ще 220 доларів США в
рахунок роботи 29 червня 2013 року. Дані
обставини підтверджуються розпискою
відповідача, наданої позивачу (а.с.5).

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України, Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України, боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту. Кожна із
сторін у зобов'язанні має право
вимагати доказів того, що обов'язок
виконується належним боржником або
виконання приймається належним
кредитором чи уповноваженою на це
особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події. Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Відповідно до вимог ст.625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Так, як вбачається з позовних вимог
позивача, останній просить суд:
стягнути з відповідача на його користь
суму основного боргу в розмірі 5862
гривень та 3% річних у розмірі 146 гривень
55 копійок, посилаючись в позовній заяві
на невиконання з боку відповідача умов
зобов'язання.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цьогоКодексу.

Як встановлено судом та не
заперечувалося сторонами в судовому
засіданні, роботи по утопленню фасаду
будинку квартири позивача були
виконані з боку відповідача, але не в
повному обсязі. Таким чином, в судовому
засіданні не було підтверджено факт
повного невиконання відповідачем
робіт, обумовлених з позивачем, у
зв'язку з чим позивачем не може бути
заявлено вимогу про повне повернення
коштів, отриманих відповідачем в
рахунок виконання робіт, оскільки
згідно розписки відповідача про
отримання ним авансу, остання
обумовлює повернення коштів з боку
відповідача лише в разі невиконання
робіт. Крім того, розписка, що була
надана відповідачем позивачу, не являє
собою договір по виконанню робіт, а є
лише підтвердженням отримання авансу з
боку відповідача та може бути лише
передумовою укладання договору, де
мало бути обумовлено предмет договору,
вартість робіт, строки їх виконання та
інші істотні умови, невиконання яких з
боку відповідача стало б підставою для
заявлення вимог про сплату всієї суми
боргу. Розписка в даних
правовідносинах, що виникли між
сторонами, являє собою документ, що
засвідчує факт отримання грошових
коштів в якості авансу. В той же час, як
встановлено в судовому засіданні,
жодних письмових договорів між
позивачем та відповідачем укладено не
було.

У відповідності до ст. 212 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Аналізуючи вищевикладене, оцінивши
зібрані у справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про необгрунтованість позовних вимог
позивача ОСОБА_1 про стягнення з
відповідача суми основного боргу у
розмірі 5862 гривні та 3% річних у сумі 146
гривень 55 копійок.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача 10 000 гривень
моральної шкоди, то дані вимоги також
не підлягають задоволенню, з огляду на
наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного
кодексу України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав, в
тому числі, моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Частиною першою статті 1167 Цивільного
кодексу України визначено, що
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Разом з тим, позивачем в судовому
засіданні не надано доказів в
обґрунтування розміру заподіяної
моральної шкоди та не надано доказів на
підтвердження моральних страждань,
перенесених ним, у зв'язку з порушенням
його прав з боку відповідача.

Враховуючи, що суд дійшов
обґрунтованих висновків, щодо відмови
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, то
з урахуванням положень статті 88
Цивільного процесуального кодексу
України, відшкодування судового збору,
у разі відмови у позові не підлягають.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
23, 525, 526, 527, 530, 612, 625, 1167 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209,
212-215, 218, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: