Номер провадження: 22-ц/785/4609/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.

суддів - Панасенкова В.О.,
Драгомерецького М.М.

при секретарі - Горновій А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами Публічного
Акціонерного Товариства «Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_2 на
рішення Болградського районного суду
Одеської області від 21 березня 2014 року
по цивільній справі за позовом
Публічного Акціонерного Товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі ТВБВ №10015/0488 філії - Одеського
обласного управління АТ «Ощадбанк» до
ОСОБА_2 про дострокове стягнення
заборгованості за кредитним договором,

встановила:

Позивач, уточнивши позовні
вимоги, просив постановити рішення,
яким достроково стягнути з
відповідачки на користь ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі ТВБВ
№10015/0488 філії - Одеського обласного
управління АТ «Ощадбанк» суму
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 69042 грн. 96 коп., в тому числі:
строковий основний борг по кредиту -
19999,76 грн., прострочений основний борг
по кредиту - 25254,43 грн., прострочена
заборгованість за відсотками за
користування кредитом - 11559,57 грн., пеня
за прострочений основний борг по
кредиту 8030,44 грн., пеня за прострочені
проценти за користування кредитом 4198,76
грн. Позивач посилається на те, що 09.11.2007
року між ВАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії - Болградське
відділення № 6777 АТ «Ощадбанк» та
відповідачкою було укладено кредитний
договір №1206, відповідно до умов якого
відповідачка отримала кредит в сумі 50
000 грн. строком на 120 місяців до 09
листопада 2017 року зі сплатою 15% річних
за користування кредитом. У
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором 09.11.2007 року між
позивачем та відповідачкою було
укладено нотаріально посвідчений
іпотечний договір, згідно з яким в
заставу АТ «Ощадбанк» передано
нерухоме майно, а саме: 12/25 частини
домоволодіння загальною площею 78,2
кв.м., жилою площею 55,7 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач належним чином виконав свої
зобов'язання за кредитним договором, а
саме надав відповідачці ОСОБА_2 кредит
загальною сумою 50 000 грн., про що
свідчить видатковий касовий ордер від
09.11.2007 року. Відповідно до п. 1.5 - 1.6
Кредитного договору №1206 відповідачка
зобов'язалася погашати кредит рівними
частинами та сплачувати нараховані
відсотки. Проте, в обумовлені кредитним
договором строки ОСОБА_2 своїх
зобов'язань по поверненню кредиту не
виконує. Відповідно до п.п.4.2 кредитного
договору № 1206 при виникненні
простроченої заборгованості за
кредитом чи процентами Банк має право
вимагати дострокового повернення
кредиту , нарахованих процентів та
інших платежів за цим договором. Вимоги
позивача від 30.01.2013 року №199 та від
27.05.2013 року №1103 щодо погашення боргу за
кредитним договором №1206 від 09.11.2007 року
ОСОБА_2 у зазначений тридцятиденний
термін не виконала. Станом на 27.12.2013
року заборгованість за кредитним
договором складає 69042 грн. 96 коп.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилась.

Представник відповідачки ОСОБА_4,
діючи на підставі довіреності в
інтересах відповідачки ОСОБА_2, позов
не визнав, посилаючись на те, що
позивачем пропущений строк позовної
давності для звернення до суду з
позовними вимогами про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
оскільки у Банка право на звернення до
суду з вимогою про дострокове
стягнення заборгованості за кредитним
договором виникло ще у 2008 році, коли
відповідачка внесла останній платіж на
повернення кредиту, після чого
припинила внесення платежів. Але до
суду з цим позовом Банк звернувся лише
у 2013 році. В зв'язку з пропуском строку
позовної давності в задоволенні позову
просить відмовити.

Рішенням суду позов задоволено
частково. Було стягнуто з ОСОБА_2 на
користь Публічного Акціонерного
Товариства «Державний ощадний банк
України» в особі ТВБВ №10015/0488 філії -
Одеського обласного управління АТ
«Ощадбанк» 57002 ( п'ятдесят сім тисяч дві)
грн. 87 коп. заборгованості за кредитним
договором №1206 від 09.11.2007 року а також 570
грн. 03 коп. судових витрат. В
задоволенні решти позову відмовлено.

На вказане рішення подали
апеляційні скарги позивач та
відповідачка ОСОБА_5 В своїй скарзі
Банк просить скасувати рішення та
постановити нове, яким позов
задовольнити в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_5 також просить
скасувати це рішення та постановити
нове, яким в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі, сторони
посилаються при цьому на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
скарг, судова колегія дійшла висновку,
що апеляційна скарга позивача підлягає
частковому задоволенню а апеляційна
скарга відповідачки не підлягає
задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в п.2 постанови від 18
грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення
у цивільній справі», рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства відповідно до
статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми. Обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Судом першої інстанції правильно
були встановлені наступні обставини.

09.11.2007 року між Відкритим
Акціонерним Товариством «Державний
ощадний банк України» в особі філії -
Болградське відділення № 677 АТ
«Ощадбанк» та відповідачкою було
укладено кредитний договір №1206,
відповідно до якого відповідачка
отримала кредит в сумі 50 000 грн. строком
на 120 місяців з кінцевим терміном
повернення кредиту до 09 листопада 2017
року, зі сплатою 15% річних за
користування кредитом (а.с.4-7).

У забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
ВАТ «Державний ощадний Банк України»
та відповідачкою було укладено
нотаріально посвідчений іпотечний
договір, згідно з яким в заставу АТ
«Ощадбанк» передано нерухоме майно, а
саме: 12/25 частини домоволодіння
загальною площею 78,2 кв.м., жилою площею
55,7 кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.8).

Внесенням змін до статуту
Відкритого Акціонерного Товариства
«Державний Ощадний Банк України»,
затверджених постановою КМУ від 06
квітня 2011 року №502, найменування Банку
змінено на Публічне Акціонерне
Товариство «Державний ощадний банк
України».

Відповідно до п.п.4.3.1., 4.3.2., 4.3.3.
кредитного договору №1206 ОСОБА_2
зобов'язалася належним чином
виконувати взяті на себе зобов'язання
за цим кредитним договором; в строки,
обумовлені кредитним договором,
погашати кредит та своєчасно
сплачувати відсотки за користуванням
кредитом, а у випадку порушення умов
цього договору та/або договору іпотеки
достроково повернути Кредит з
одночасною сплатою процентів за
фактичний час користування кредитними
ресурсами, комісійних винагород та
штрафних санкцій відповідно до чинного
законодавства України.

Відповідно до п.п. 4.2.2. кредитного
договору №1206 при виникненні
простроченої заборгованості за
кредитом чи процентами, а також в інших
випадках, передбачених цим договором,
Банк має право вимагати дострокового
повернення кредиту, нарахованих
процентів та інших платежів за цим
договором.

Відповідно до ст.525 ЦК України не
допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом або договором. Ст.
526 ЦК України встановлює, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином. відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших активів
цивільного законодавства. Згідно ч.1
ст.1054 Цивільного кодексу України
позичальник зобов'язаний повернути
кредит та сплатити відсотки в строк та
у порядку, встановленому кредитним
договором. В разі прострочення
чергової частини кредиту банк
відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного
кодексу України має право вимагати
дострокового повернення частини
кредиту, що залишилась, та сплати
відсотків.

Позивач належним чином виконав
зобов'язання за кредитним договором та
надав відповідачці кредит в сумі 50000
грн., що підтверджується заявою на
видачу готівки від 09.11.2007 року (а.с.26).
Цей факт не заперечується
відповідачкою та її представником.

Відповідачка прийняті на себе
зобов'язання за договором не виконує,
суму кредиту та проценти за
користування кредитом в обумовлені
договором строки не сплачує, в зв'язку з
чим відповідно до наданого позивачем
розрахунку заборгованість
відповідачки за кредитним договором
станом на 27.12.2013 року складає 69042 грн. 96
коп. , з яких строковий основний борг по
кредиту - 19999,76 грн., прострочений
основний борг по кредиту - 25254,43 грн.,
прострочена заборгованість за
відсотками за користування кредитом -
11559,57 грн., пеня за прострочений
основний борг по кредиту 8030,44 грн., пеня
за прострочені проценти за
користування кредитом 4198,76 грн.
(а.с.150-157).

Між тим, в подальшому, суд першої
інстанції послався на те, що позивач
пропустив 3-річний строк позовної
давності для стягнення заборгованості
за основним боргом станом на 01 серпня
2010 року в сумі 8170 грн. 96 коп., та
заборгованості за процентами за
користування кредитом станом на 01
серпня 2010 року на суму 3869 грн. 93
коп.(а.с.153-157), оскільки з вимогою щодо
стягнення цих сум заборгованості
позивач мав звернутися до суду
протягом 3х років з дня не внесення
відповідачкою чергового щомісячного
платежу.

Колегія суддів не може погодитися
з таким висновком суду першої
інстанції, вважає його неправильним та
необґрунтованим виходячи з наступного.

Дійсно, стаття 256 ЦК України
визначає, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки. Відповідно до п.1
ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
застосовується позовна давність в один
рік. У відповідності з положеннями ст.
259 ЦК України позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін;
договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Як зазначено в п п.7.8 кредитного
договору № 1206 сторони домовились про
збільшення строків позовної давності
відповідно до Цивільного Кодексу
України до 3-х років для всіх грошових
зобов'язань Позичальника (в тому числі,
але не виключно, щодо повернення суми
кредиту , сплати процентів за його
користування, комісійних винагород,
штрафів, пені тощо), що передбачені
умовами цього Договору.

Судом першої інстанції в
обґрунтування зазначеного вище
висновку вказано, що кредитний договір
№ 1206 від 09.11.2007 року між сторонами
укладений на строк 10 років з терміном
остаточного повернення кредиту не
пізніше 09 листопада 2017 року (п.1.2
договору). При цьому відповідно до п. 1.5
договору відповідачка зобов'язалась
щомісячно до 09 числа місяця, наступного
за звітним, проводити погашення
кредиту рівними частками, тобто
погашення кредиту відповідачка
повинна була проводити шляхом внесення
щомісячних платежів в сумі 416 грн.67 коп.,
що підтверджується розрахунком
заборгованості. Як вбачається з цього
розрахунку протягом 2007 -2013 років
відповідачка періодично вносила
грошові суми на виконання свого
зобов'язання за кредитним договором.
При цьому внесені відповідачкою суми
розподілялися Банком відповідно до п.1.8
договору. Так останній платіж на
погашення основного боргу за кредитом
був зарахований у березні 2009 року.
Грошові суми, які були внесені
відповідачкою після березня 2009 року,
були зараховані Банком на погашення
процентів за користування кредитом, що
передбачено п. 1.8 договору (а.с.153-155). До
суду з цим позовом позивач звернувся 25
липня 2013 року (а.с.2-3). Таким чином, на
думку суду першої інстанції, з
відповідачки підлягає стягненню сума
заборгованості за кредитним договором
в межах строку позовної давності - три
роки від дня звернення позивача з цим
позовом до суду, тобто з 25 липня 2010 року.
Суд вважав, що позивачем не втрачена
можливість стягнення заборгованості
за кредитним договором в період часу з
25 липня 2010 року, оскільки за умовами
договору відповідачка повинна
щомісячними платежами погашати
заборгованість за кредитом до 09
листопада 2017 року.

Таким чином з відповідачки на
користь позивача підлягають стягненню
: строковий основний борг по кредиту в
сумі 19999 грн. 76 коп., прострочений
основний борг по кредиту в сумі 17083 грн.
47 коп.(25254,43 - 8170,96 = 17083,47), проценти за
користування кредитом 7662 грн. 64
коп.(11559,57 - 3869,93 = 7689.64), пеня за
прострочений основний борг в сумі 8030
грн. 44 коп., пеня за прострочені
проценти за користування кредитом 4198
грн. 76 коп. , а всього 57002 грн. 87 коп.

За викладених обставин суд вважав
необхідним стягнути з відповідачки на
користь позивача - ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі ТВБВ
№10015/0488 філії - Одеського обласного
управління АТ «Ощадбанк» зазначену
суму заборгованості за кредитним
договором. Відповідно до ст.79,88 ЦПК
України з відповідачки на користь
позивача підлягають стягненню також
понесені позивачем судові витрати у
сумі пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а саме
судовий збір в сумі 570 грн. 03 коп. (а.с.1).

Судова колегія вважає, що вказані
висновки судом були зроблені без
врахування всіх обставин справи та
норм матеріального права на які
посилався представник позивача в своїх
запереченнях.

Так, з матеріалів справи
вбачається, і ця обставина вказана в
мотивувальній частині рішення, що
відповідачка продовжувала частково
погашати заборгованість аж до жовтня
2013 року. Відповідно до умов кредитного
договору сплачені нею суми йшли в першу
чергу на погашення процентів за
користування кредитом. Більш того,
відповідно до її заяви від 13.08.2012р., вона
просила Банк не подавати до суду позов,
так як зобов'язалась з вересня 2012р.
погашати заборгованість по 1500 грн. Ці
її дії свідчать про визнання нею свого
боргу.

Статтею 264 ЦК України передбачено,
що перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

На вказані обставини та діючі
норми матеріального права суд своєї
уваги не звернув, тому постановив
необґрунтоване рішення тільки щодо
часткового задоволення позову.

Таким чином, судова колегія
приходить до висновку, що суд першої
інстанції не повно з'ясував обставини
справи, не довів обставини, що мають
значення для справи та які суд вважав
встановленими, висновки районного суду
в цій частині не відповідають
обставинам справи, суд неправильно
застосував норми матеріального права,
у зв'язку з чим, є підстави для зміни
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК
України при повному задоволенні позову
судові витрати підлягають стягненню з
відповідача., а саме - 581 грн. 77 коп.
понесені при подачі позову та 290 грн. 88
коп. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч. 1 п.
1-4; ст.313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України
судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного
Акціонерного Товариства «Державний
ощадний банк України» задовольнити
частково.

Рішення Болградського районного
суду Одеської області від 21 березня 2014
року змінити.

Позов Публічного Акціонерного
Товариства «Державний ощадний банк
України» в особі ТВБВ №10015/0488 філії -
Одеського обласного управління АТ
«Ощадбанк» задовольнити в повному
обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки с. Виноградівка
Болградського району Одеської області
на користь Публічного Акціонерного
Товариства «Державний ощадний банк
України» в особі ТВБВ №10015/0488 філії -
Одеського обласного управління АТ
«Ощадбанк» 69042 (шістдесят дев'ять тисяч
сорок дві ) грн. 96 коп. заборгованості за
кредитним договором №1206 від 09.11.2007
року, а також судові витрати - 581 грн. 77
коп. понесені при подачі позову та 290
грн. 88 коп. за подачу апеляційної
скарги.

Рішення вступає в законну силу з
моменту оголошення. На рішення може
бути подана касаційна скарга протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили рішення апеляційного суду.

Головуючий
Р.Д. Громік

Судді
М.М.
Драгомерецький

В.О. Панасенков