АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц/796/9528/2014
Головуючий у 1 інстанції - Голік Н.О.
Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

17 липня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Пилипчук
В.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 27 листопада 2012 року в справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором кредиту,-

в с т а н о в и л
а:

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду міста Києва від 27
листопада 2012 року позов Публічного
акціонерного товариства «Альфа - Банк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 612 283 (шістсот дванадцять тисяч
двісті вісімдесят три) грн. 49 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» витрати на
оплату судового збору у розмірі 1 700 грн.
00 коп. та витрати на інформаційно-
технічне забезпечення розгляду справи
в сумі 120 грн.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_2 просить скасувати заочне
рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 27 листопада 2012
року та відмовити в задоволенні
позовних вимог Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує
тим, що висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Так, при відкритті провадження у даній
справі суд першої інстанції порушив
вимоги ст. 109 ЦПК України, так як відкрив
провадження не за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
проживання відповідачів, які
проживають у місті Запоріжжі.
Відповідно до вимог ст.ст. 115, 116 ЦПК
України суд повинен був передати
справу за підсудністю до
компетентного суду м.Запоріжжя.
Клопотання про передачу справи за
підсудністю було ним заявлено, але
залишилось без розгляду. Зазначав
також, що він не був повідомлений судом
про слухання справи 24 листопада 2011
року в установленому законом порядку, а
розміщене судом оголошення про
слухання справи в засобах масової
інформації зроблено з порушенням вимог
ЦПК України, так як місце його
проживання суду було відомо і саме за
адресою проживання він повинен був
повідомлятись судом про розгляд
справи. Такі процесуальні порушення
позбавили його можливості надати суду
відповідні докази та здійснити захист
своїх законних прав в судовому
засіданні. Заперечує також проти
визначеного судом першої інстанції
розміру заборгованості по кредиту в
сумі 612 283, 49 грн., так як вона не
підтверджена належними доказами. За
його підрахунками розмір
заборгованості по кредиту становить 355
558,00 грн.

В судове засідання відповідач
ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 не
з»явились, про день та час слухання
справи судом повідомлені у
встановленому законом порядку, ОСОБА_2
причину своєї неявки суду не повідомив,
а представник відповідача ОСОБА_4
15.07.2014 року подав до канцелярії суду
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку з його перебуванням у
іншому судовому засіданні, проте
доказів на підтвердження факту його
перебування в іншому судовому
засіданні не надав, а тому у колегії
суддів немає підстав для визнання
причини неявки представника
відповідача в судове засідання
поважною. З урахуванням зазначеного,
колегія суддів вважає можливим розгляд
справи у відсутності відповідача
ОСОБА_2 та його представника.

Представник Публічного
акціонерного товариства « Альфа-Банк»
та відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання також не з»явились, про день
та час слухання справи судом
повідомлялись у встановленому законом
порядку, причину неявки суду не
повідомили, а тому, колегія суддів
вважає можливим слухати справу у їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді
Ратнікової В.М., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з слідуючих
підстав.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова, установа зобов'язується
надати грошові кошти /кредит/
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Судом встановлено, що 19 вересня 2007
року між Закритим акціонерним
товариством «Альфа - Банк», яке
відповідно до свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи змінило
назву на Публічне акціонерне
товариство «Альфа - Банк» та ОСОБА_3, яка
змінила прізвище на «ОСОБА_3»,
відповідно до свідоцтва про зміну
імені Серія НОМЕР_3, виданого 25.11.2008
року, та відповідно до свідоцтва про
шлюб Серія НОМЕР_4 від 27.06.2009 року року
взяла прізвище «ОСОБА_3», було укладено
кредитний договір № 800001857.

Згідно п. 2 кредитного договору ОСОБА_3
було надано у тимчасове користування
на умовах забезпеченості, повернення,
строковості та платності грошові кошти
у сумі 64 000 доларів США 00 центів, строком
до 19 вересня 2027 року, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12,50 % річних на купівлю
нерухомого майна.

Відповідно до п.2.8 договору кредиту,
платежі з повернення кредиту та сплати
процентів за користування ним, оплати
вартості усіх супутніх послуг та
інших фінансових зобов'язань
позичальника здійснюється у сумах та в
терміни, що передбачені графіком
платежів та розрахунком сукупної
вартості споживчого кредиту та
реальної процентної ставки, з
урахуванням вартості всіх супутніх
послуг, який є Додатком № 1 до цього
договору та є його невід»ємною
частиною.

Пункт 3.6 договору кредиту передбачає,
що в разі невиконання чи
несвоєчасного виконання зобов'язання
в частині повернення кредиту та/або
сплати процентів, комісій згідно з
умовами цього договору , позичальник
зобов'язаний сплатити кредитору пеню в
розмірі 1 % від простроченої суми за
кожний день прострочення.

Пункт 5.1 договору кредиту передбачає,
що банк має право вимагати ( в тому
числі і в судовому порядку) від
позичальника дострокового виконання
зобов'язань за договором у випадку
істотного порушення позичальником
зобов'язань за цим договором.

Згідно вимог п.8.1 договору кредиту,
проценти за користування кредитом
нараховуються на залишок
заборгованості щомісячно за фактичний
строк користування кредитом, виходячи
з 30 днів у місяці та 360 днів у році.

Зобов'язання за договором кредиту
ОСОБА_3 не виконує, що призвело до
виникнення заборгованості до кредиту.
Станом на 08 лютого 2010 року загальна
заборгованість ОСОБА_3 перед позивачем
становить 612 283 (шістсот дванадцять
тисяч двісті вісімдесят три) грн. 49 коп.
та складається з: заборгованості за
тілом кредиту в розмірі- 62 950 доларів
США 40 центів, що в еквіваленті
становить 503 628 грн. 38 коп.,
заборгованості за відсотками за
користування кредитом в сумі 5 547
доларів США 80 центів, що в еквіваленті
становить 44 384 грн. 62 коп., пені в сумі 64
270 грн. 49 коп.

Для забезпечення належного виконання
умов кредитного договору між ЗАТ
«Альфа - банк», яке відповідно до
свідоцтва про державну реєстрацію
юридичної особи змінило назву на ПАТ
«Альфа - банк» та ОСОБА_2 19 вересня 2007
року було укладено договір поруки №
800001857 - П, відповідно до умов якого
поручитель ОСОБА_2 поручається за
виконання боржником зобов»язань за
кредитним договором.

Задовольняючи позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Альфа - Банк» та стягуючи солідарно з
ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 612 283 грн. 49 коп., суд 1-ї інстанції
посилався на те, що відповідачами не
виконуються умови кредитного договору
та договору поруки щодо своєчасного
погашення кредиту, відсотків за
користування кредитом, а тому позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» є
обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
на в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.3 ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом: сплата
неустойки.

З досліджених в судовому засіданні
доказів судом першої інстанції
достовірно встановлено, що Публічним
акціонерним товариством «Альфа-Банк»
були виконані зобов'язання перед
відповідачем ОСОБА_3 та надано кредит
в сумі 64 000,00 доларів США.

Згідно наданого Публічним акціонерним
товариством « Альфа-Банк» розрахунку
заборгованості, складеного та
завіреного відповідно до вимог чинного
законодавства та виписок з
розрахункового рахунку ОСОБА_3,
заборгованість відповідача станом на 08
лютого 2010 року становить 612 283 грн. 49
коп. та складається з: заборгованості
за тілом кредиту в розмірі- 62 950 доларів
США 40 центів, що в еквіваленті
становить 503 628 грн. 38 коп.,
заборгованості за відсотками за
користування кредитом в сумі 5 547
доларів США 80 центів, що в еквіваленті
становить 44 384 грн. 62 коп., пені в сумі 64
270 грн. 49 коп.

Відповідно до вимог ст. 554
Цивільного Кодексу України, в разі
невиконання зобов'язання боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає в тому ж обсязі,
як і боржник, зокрема відповідає за
сплату основного боргу і процентів, за
відшкодування збитків, за сплату
неустойки, якщо інше не встановлено
договором поруки.

Пункт 3.1 договору поруки від 19
вересня 2007 року передбачає, що
поручитель та боржник відповідають
перед банком за порушення обов'язків,
передбачених у статті 2 цього договору,
як солідарні боржники. Поручитель
відповідає перед банком у тому ж
обсязі, що і боржник.

В добровільному порядку погасити
дану заборгованість відповідачі
відмовляються, а тому, колегія суддів
вважає, що суд 1-ї інстанції прийшов до
вірного висновку про стягнення з
відповідачки ОСОБА_3, як з боржника, та з
відповідача ОСОБА_2, як з поручителя,
солідарно на користь ПАТ «Альфа-Банк»
заборгованості по кредиту, по сплаті
відсотків за користування кредитом та
пені, відповідно до наданих
розрахунків, правильність яких
перевірена в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
про те, що суд невірно визначив розмір
заборгованості по кредиту в сумі 612 283,
49 грн., так як вона не підтверджена
належними доказами і за його
підрахунками розмір заборгованості по
кредиту становить 355 558 грн., колегія
суддів вважає безпідставними, так як
на підтвердження своїх доводів
відповідач не надав суду доказів
часткової сплати заборгованості по
кредитному договору та свого
розрахунку. Позивачем такий
розрахунок та виписки з рахунку
боржника були надані суду, суд
дослідив вказані докази та визнав
наданий позивачем розрахунок
заборгованості по кредиту вірним.

Безпідставними є також доводи
апеляційної скарги про те, що, в
порушенні вимог процесуального права,
справа була розглянута у відсутності
відповідача ОСОБА_2, який не був в
установленому законом порядку
повідомлений про день та час слухання
справи, що позбавило його можливості
надати суду докази на спростування
доводів позивача, оскільки відповідач
ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5
повідомлялись судом про розгляд
справи в установленому законом
порядку, представник відповідача 25.01.2011
року ознайомився з матеріалами справи,
приймав участь в судових засіданнях
25.01.2011 року, 02.06.2011 року, проте не надав
будь-яких доказів на спростування
доводів позивача, про слухання справи
27.11.2012 року відповідач також був
повідомлений судом, 27.11.2012 року
надіслав на адресу суду електронне
повідомлення про те, що між банком та
боржником проводяться переговори по
добровільному врегулюванню питання
сплати заборгованості. До апеляційної
скарги ОСОБА_2 також не надано доказів
на спростування висновків суду першої
інстанції.

Не ґрунтуються на вимогах закону і
доводи апеляційної скарги про те, що
при відкритті провадження у даній
справі суд першої інстанції порушив
вимоги ст. 109 ЦПК України, так як відкрив
провадження не за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
проживання відповідачів, які
проживають у місті Запоріжжі та
безпідставно залишив клопотання
відповідача про передачу справи за
підсудністю до Орджонікідзенського
районного суду м.Запоріжжя без
розгляду, оскільки провадження у
справі було відкрито 24 березня 2010 року
на підставі вимог ст. 112 ЦПК України
(яка діяла на момент відкриття
провадження) та п. 10.3 договору кредиту,
який передбачає, що всі спори , які
пов'язані з договором, вирішуються у
Шевченківському районному суді
м.Києва, а тому провадження у справі
судом першої інстанції було відкрито з
дотриманням вимог
цивільно-процесуального права..

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду також не спростовують
та на їх правильність не впливають, а
тому не можуть бути прийняті до уваги.

Проте, вирішивши правильно спір по
суті, суд першої інстанції допустив
порушення норм процесуального права
при вирішенні питання про розподіл
судових витрат, стягнувши понесені
позивачем витрати по сплаті судового
збору в сумі 1700,00 гривень та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 120,00 гривень
солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2, так як
стаття 88 ЦПК України не передбачає
солідарного стягнення судових витрат .

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

З платіжних доручень № 3064 від 24 лютого
2010 року та № 3018 від 24 лютого 2010 року
вбачається, що ПАТ « Альфа-Банк» при
зверненні до суду було сплачено
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі
120,00 гривень та судовий збір в сумі 1700,00
гривень, спір вирішено на користь
позивача, позов задоволено в повному
обсязі, а тому судові витрати, понесені
позивачем, повинні бути відшкодовані
відповідачами в рівних частках.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що рішення Шевченківського
районного суду м.Києва від 27 листопада
2012 року в частині стягнення понесених
позивачем судових витрат солідарно із
відповідачів підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині нового
рішення про стягнення з кожного з
відповідачів на користь позивача
понесених ним судових витрат в розмірі
1820,00 гривень в рівних частинах - по 910,00
грн. з кожного, відповідно до вимог ст..
88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.88, 303, 307, 309, 313. 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 27 листопада
2012 року в частині стягнення судових
витрат з оплати судового збору у
розмірі 1 700 грн. 00 коп. та витрат на
інформаційно- технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 120 грн. солідарно
із ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» скасувати та ухвалити в
цій частині нове рішення наступного
змісту.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
витрати по сплаті судових витрат в
розмірі 910,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) на користь Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
витрати по сплаті судових витрат в
розмірі 910,00 гривень.

В іншій частині рішення суду
залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :
Судді :