Справа № 347/656/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2014
м. Косів

Косівський районний суд
Івано-Франківської області , в складі :

головуючого - судді : Цалин Б.М.

секретаря : Грицанюк Н.П.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м. Косів
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третьої особи на стороні відповідача
без заявлення самостійних вимог -
"Агенції новин Фirtka.if.ua" про
відшкодування моральної шкоди,
завданої приниженням честі, гідності
та ділової репутації, -

В С Т А Н О
В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із
вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав, суду пояснив,
що він являється головою
Нижньоберезівської сільської ради
Косівського району Івано-Франківської
області. Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі
Інтернет на веб-сайті «Агенція новин
«Фіртка.if.ua" було розміщено публікацію,
без зазначення її автора, під
заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_2». У вказаній
статті зазначено, що в с.Нижній Березів
Косівського району в голови первинного
осередку Партії регіонів ОСОБА_3
згоріла хата… . Винним в ситуації він
називає сільського голову, з яким у них
не перший рік протиріччя на
політичному підґрунті. Чоловік
стверджує, що є розшифровка телефонної
розмови із погрозами від останнього. Є
очевидним, що така інформація наведена
в цій статті, стосується безпосередньо
його, як сільського голови с.Нижній
Березів та містить безпідставні,
образливі і принизливі звинувачення
щодо його винуватості у скоєнні
тяжкого злочину, висловлені ОСОБА_3 під
час розмови із представником «Агенції
новин «Фіртка.if.ua". Такі образливі та
необґрунтовані висловлювання
відповідача на його адресу набули
широкого розголосу і доволі великого
резонансу серед багатьох засобів
масової інформації, які на своїх
інтернет-ресурсах розмістили цю ж
статтю, а саме «Українська правда»,
«Експрес», «Український тиждень»,
багато інших не менш відомих видань.
Зважаючи на рейтинговість та
популярність зазначених засобів
масової інформації, розміщені у них
відомості розповсюджуються по всій
Україні та за її межами, а тому образи
поширені відповідачем на його адресу,
стали відомими доволі широкому колу
осіб.

Внаслідок безпідставних та
необґрунтованих звинувачень у скоєнні
тяжкого злочину, поширених ОСОБА_3, його
як сільського голову і громадянина
України було публічно принижено в очах
співгромадян, громади села, а також
його рідних, друзів та знайомих. Такі
принизливі та образливі висловлювання
відповідача суттєво вплинули на його
рейтинг та авторитет, як державного
службовця - органу місцевого
самоврядування.

Системний аналіз змісту тверджень
відповідача наведених в статті , а саме:
«Винним у ситуації він називає
сільського голову, з яким у них не
перший рік протиріччя на політичному
підґрунті. Чоловік стверджує, що є
розшифровка телефонної розмови із
погрозами від останнього. « На введення
я вийшов на трибуну в Києві і кажу :
об»єднайтеся усі чотири партії.
Виступив десь хвилин десять і зразу
мені були погрози. Подзвонили і
сказали, що ти за ОСОБА_19 виступаєш на
трибуні, як ти приїдеш додому. Це сам
голова сільської ради говорив , бо є
розшифровка мобільного», наданих
відповідачем ОСОБА_3, випливає єдиний
беззаперечний висновок про те, що такі
твердження містять фактичні
висловлювання про неіснуючі обставини,
скеровані саме в його адресу, при цьому
характеризують його з негативної
сторони, принижують його честь,
гідність та ділову репутацію, а відтак,
в силу положень визначених ч.2 ст.30 ЗУ
«Про інформацію» не можуть вважатись
оціночними судженнями.

Такі безпідставні принизливі
висловлювання відповідача дали
негативну оцінку його особистим
якостям як людини, поставили під сумнів
його діяльність, як сільського голови -
державного службовця органу місцевого
самоврядування, якому громада села
висловила свою довіру двічі постіль.

Безпідставні звинувачення відповідача
його у скоєнні кримінально-караного
діяння, тобто людиною яка через свою
антисуспільну поведінку піддана
громадському осуду і зневазі -
відповідач своїми висловлюваннями
посіяв певні сумніви перед громадкістю
щодо його ділової репутації та
відповідності займаній посаді.

Вважає, що завдання шкоди честі,
гідності та ділової репутації є
підставою для відшкодування
відповідачем моральної шкоди у
відповідності до п.4 ч.2 ст.23 ЦК України.

Зміст моральної шкоди завданої йому
внаслідок вищевказаних дій
відповідача, полягає в тому, що через
його негативні висловлювання на його
адресу, непоодинокими стали випадки
непорозумінь між ним та його
односельцями, напруженими стали
стосунки з підлеглими, що негативно
впливає на стан його здоров»я,
морально-емоційному кліматі в сім»ї і
призводить до значних моральних та
душевних страждань. Просить вимоги
позову задоволити в повному обсязі.

Представник позивача, ОСОБА_2 вимоги
позову ОСОБА_1 підтримав з підстав
викладених в позовній заяві та просить
позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги заперечив, суду пояснив,
що він являється інвалідом ІІ групи,
голова первинного осередку інвалідів
с.Нижній Березів Косівського району,
заступник голови районної асоціації
інвалідів, проживає в АДРЕСА_1. Так,
дійсно 08.12.2013 року він звернувся із
письмовою заявою у Косівський РВ УМВС з
приводу умисного підпалу його будівлі,
що в с.Нижній Березів Косівського
району, присілок «Діл», так як на той
час винні особи не були встановлені. До
нього телефонували із «Агенції новин
«Фіртка.if.ua", розпитували про підпал, в
свою чергу він розповідав, що в нього
згоріла хата, точніше новобудова , яку
він подарував своєму синові. Він
розцінював та вважав вказаний факт, як
умисний підпал, так як йому дійсно
постійно, в телефонному режимі
погрожували за його участь у
Антимайдані у місті Києві та виступі в
підтримку партії Регіонів. Ніяких
коштів він не отримував, а ні від
страхової компанії, а ні від будь-якої
організації в компенсацію за
пошкоджену будівлю. Хто саме
погрожував йому не відомо, так як такі
дзвінки здійснювались із прихованих
номерів. Окрім того він вказував, що є
декілька осіб у с.Нижній Березів із
якими в нього склались неприязні
відносини в тому числі і з сільським
головою. Підтвердженням цього є і його
заява начальнику УМВС в
Івано-Франківській області В.Фелику
від 31.12.2013 року, в якій він вказував про
погрози від жителів АДРЕСА_2. Особисто
він не висловлював а ні своїх підозр, а
ні в своїх письмових заявах ніде не
вказував, що підозрює сільського
голову села Нижній Березів ОСОБА_1 в
підпалі будівлі і не називав прізвища
позивача і «Агенції новин «Фіртка.if.ua",
вказавши останнім, що в нього просто
неприязні відносини із сільським
головою. Видавництвом «Агенції новин
«Фіртка.if.ua" виклало інформацію із дещо
перекрученими фактами, яких він їм не
надавав, і ніяку інформацію щодо ОСОБА_1
не поширював. Просить в позові
відмовити.

Представник третьої особи на стороні
відповідача, без заявлення самостійних
вимог, «Агенції новин «Фіртка.if.ua" в
судове засідання не з»явились будучи
повідомленими належним чином про час
та місце розгляду справи по суті.

Суд вислухавши сторони, свідків,
вивчивши матеріали справи вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними і
такими, що не підлягають до задоволення
за наступних підстав:

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач в обґрунтування позовних вимог
покликається на надання відповідачем
ОСОБА_3 недостовірної та неправдивої
інформації, яка принижує його честь,
гідність та ділову репутацію. А саме,
відповідачем ОСОБА_3 було надано такі
неправдиві відомості «Агенції новин
«Фіртка.if.ua", що виражається в
наступному: ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі
Інтернет на веб-сайті «Агенція новин
«Фіртка.if.ua" було розміщено публікацію,
без зазначення її автора, під
заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_2». В поширеній
статті мова йде про надану
відповідачем інформацію із якої
вбачається, що «Винним у ситуації він
називає сільського голову, з яким у них
не перший рік протиріччя на
політичному підґрунті. Чоловік
стверджує, що є розшифровка телефонної
розмови із погрозами від останнього. …
Подзвонили і сказали, що ти за ОСОБА_19
виступаєш на трибуні, як ти приїдеш
додому. Це сам голова сільської ради
говорив, бо є розшифровка мобільного».

Позивач вважає, що із відомостей
наданих відповідачем ОСОБА_3 випливає
єдиний беззаперечний висновок про те,
що такі твердження містять фактичні
висловлювання про неіснуючі обставини,
скеровані саме в його адресу, при цьому
характеризують його з негативної
сторони, принижують його честь,
гідність та ділову репутацію.

Разом із тим суд звертає увагу, що в
отриманій від «Агенції новин
«Фіртка.if.ua", статті ( а.с.22-23), що була
опублікована в мережі Інтернет на
веб-сайті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2»,
відсутні беззаперечні відомості про
посилання відповідача в підозрі в
умисному знищення - підпалі його
будови, чи висловлюванні погроз -
Сільським головою Нижньоберезівської
сільської ради ОСОБА_1.

Ст. 10 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ратифікованої
Україною, передбачено право кожного на
свободу вираження поглядів. Це право
включає свободу дотримуватися своїх
поглядів, одержувати і передавати
інформацію та ідеї без втручання
органів державної влади і незалежно
від кордонів.

Згідно з ст.34 Конституції України
кожному гарантується право на свободу
думки і слова, на вільне вираження
своїх поглядів і переконань.

Відповідно до ст.297 ЦК України, кожен
має право на повагу до його гідності та
честі. Гідність та честь фізичної особи
є недоторканними. Фізична особа має
право звернутися до суду з позовом про
захист її гідності та честі.

Згідно із ст.32 Конституції України,
кожному гарантується судовий захист
права спростовувати недостовірну
інформацію про себе і право вимагати
будь-якої інформації, а також право
вимагати відшкодування матеріального
і морального збитку, заподіяного
використовуванням і розповсюдженням
такої недостовірної інформації.

Положеннями ст.23 ЦК України
встановлено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема і у
приниженні честі і гідності фізичної
особи.

Відповідно до ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в
п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 1 від 27.02.2009 р «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи», юридичним складом
правопорушення, наявність якого може
бути підставою для задоволення позову,
є сукупність таких обставин: а)
поширення інформації, тобто доведення
її до відома хоча б однієї особи у
будь-який спосіб; б) поширена
інформація стосується певної фізичної
чи юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г)поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності ( неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в
якій стверджується про порушення
особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному
житті тощо) і яка, на думку позивача,
порушує його право на повагу до
гідності, честі чи ділової репутації.
немайнове право.

Суд звертає увагу, що позивачем не
надано будь яких доказів в
підтвердження того факту, що саме
відповідачем в справі, ОСОБА_3, були
поширені відомості в мережі Інтернет, а
не будь-яким іншим.

Судом встановлено, що відповідач 08.12.2013
року звертався із заявою в Косівський
РВ УМВС з приводу умисного підпалу його
будівлі, що розміщена в с.Нижній
Березів присілок Діл» Косівського
району. А також по вказаному факту
ОСОБА_3 31.12.2013 року звертався і до
начальника УМВС в Івано-Франківській
області.

Підтвердженням офіційного звернення
відповідача до правоохоронних органів
є відповідь за № 800 від 30.01.2014 року,
надана останньому Косівським РВ УМВС
про те, що в зв"язку із відсутністю
даних які б вказували на наявність
кримінального правопорушення
подальший розгляд матеріалів
припинений. З громадянами ОСОБА_6,
ОСОБА_7, та ОСОБА_8 проведено
профілактичну бесіду ...

Окрім того як вбачається із наданого
суду відношення Косівського РВ УМВС
від 11.07.2014 року за вих.№ 4114 кримінальне
провадження № 0000779 від 0912.2013 року
за ознаками кримінального
правопорушення передбаченого ч.2 ст.194
КК України , закрито у зв»язку із
відсутністю складу кримінального
правопорушення.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 1 від 27.02.2009 р «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи, відповідно до ст.40
Конституції України, усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк. Суди
повинні мати на увазі, що у випадку,
коли особа звертається до зазначених
органів із заявою, в якій міститься та
чи інша інформація, і в разі, якщо цей
орган компетентний перевірити таку
інформацію та надати відповідь, проте в
ході перевірки інформація не знайшла
свого підтвердження, вказана обставина
не може сама по собі бути підставою для
задоволення позову, оскільки у такому
випадку мала місце реалізація особою
конституційного права, передбаченого
ст. 40 Конституції, а не поширення
недостовірної інформації.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач звернувся з заявами в
Косівський РВ УМВС в
Івано-Франківській області, до УМВС в
Івано-Франківській області, які
повноважні розглядати дані заяви,
відбирати пояснення та давати
відповіді на них.

Окрім того як вбачається із п. 19
вищезазначеної Постанови Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 1 від
27.02.2009 р «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи», та
відповідно до ст.277 ЦК України, не є
предметом судового захисту оціночні
судження, думки, переконання, критична
оцінка певних фактів і недоліків, які,
будучи вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
дійсності фактів) і спростувати, що
відповідає прецедентній судовій
практиці Європейського суду з прав
людини при тлумаченні статті 10
Конвенції.

Згідно зі статтею 47-1 ЗУ «Про
інформацію», ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за
висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком
образи чи наклепу, є висловлювання, які
не містять фактичних даних, зокрема,
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема,
вживання гіпербол, алегорій, сатири.
Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості.

Крім цього, рішенням Конституційного
Суду України (справа про поширення
відомостей) від 10 квітня 2003 року №8рп/2003
встановлено, що межі допустимої
інформації щодо посадових та службових
осіб можуть бути ширшими порівняно з
межами такої інформації щодо звичайних
громадян.

А відтак, інформація, яку у своїй
позовній заяві навів ОСОБА_1 , не
свідчить про конкретні факти дій
відповідача з боку позивача як
службової особи, а лише є оціночним
судженням ОСОБА_3, висловлюваннями при
розмові із журналістом, по факту
підпалу його будівлі та погроз в його
сторону із невстановлених номерів.

ОСОБА_1 , як державний службовець, що
займає відповідальну посаду, повинен
усвідомлювати, що його робота та
діяльність, передбачає можливість
незгоди громадян з його поглядами та
висловлюваннями.

В судовому засіданні свідок, ОСОБА_9
пояснив, що його викликали до
Нижньоберезівської сільської ради з
приводу того, що в ОСОБА_3 згоріла хата.
Працівники правоохоронних органів
пояснювали, що відповідач підозрює
його в причетності до цього підпалу а
також підозрює і сільського голову
ОСОБА_1 Він надавав з цього приводу
пояснення.

ОСОБА_10 ствердив, що по факту підпалу
йому нічого не відомо, однак припускає,
що відповідач міг і сам собі хату
спалити, з метою отримання страхівки а
також з метою отримання від ОСОБА_11
матеріальної допомоги в розмірі 24
тисячі гривень, про що писали різні
видання. Це виключного його припущення,
він надавав свої пояснення по факту
підпалу працівникам міліції в
сільській раді.

ОСОБА_12 ствердила, що по факту підпалу
будівлі відповідача їй нічого не
відомо, в селі люди кажуть, що
відповідач сам собі запалив ту будову,
щоб отримати від держави кошти.

ОСОБА_13, ствердила, що по факту підпалу
хати ОСОБА_3 вона надавала пояснення в
сільській раді працівникам
правоохоронних органів. Очевидцем
підпалу вона не була, від людей чула , що
ОСОБА_3 звинувачує ОСОБА_1 в підпалі
цієї будівлі.

Свідок, ОСОБА_14 в судовому засіданні
пояснила, що по факту підпалу будівлі
відповідача ОСОБА_3 їй нічого не відомо.
Свідок, ОСОБА_15 в судовому засіданні
надала виключно позитивну
характеристику відповідачу та
ствердила, що зі слів останнього їй
відомо, що останньому в кінці 2013 року
було підпалено будівлю. Хто саме
здійснив такий підпал їй не відомо,
разом із тим стверджує, що ніяких
коштів за спалений будинок ОСОБА_3 не
отримував. При розмові із відповідачем
вона ніколи не чула в сторону
сільського голови ОСОБА_1 жодних
принизливих висловів, які б
принижували честь чи гідність
останнього, а тим більше не чула ніяких
звинувачень зі сторони ОСОБА_3 по факту
підпалу ОСОБА_1 його будови.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні
ствердив, що не чув жодних відомостей
особисто від відповідача, про
звинувачення в підпалі його хати
сільським головою ОСОБА_1 Хто саме
підпалив хату йому нічого не відомо.

Свідок, ОСОБА_17 пояснив, що не чув від
відповідача будь-яких відомостей про
звинувачення сільського голови ОСОБА_1
в підпалі будівлі ОСОБА_3 По факту
підпалу йому відомо, що ОСОБА_3
звертався в правоохоронні органи для
встановлення винних осіб.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_18 ствердив, що він разом із
відповідачем працює в територіальному
центрі асоціації інвалідів, часто
спілкується із ним та може ствердити,
що ніколи не чув від відповідача будь
яких відомостей про звинувачення
сільського голови ОСОБА_1 в підпалі
його будівлі.

Таким чином суд оцінюючи показання
всіх допитаних свідків в ході судового
розгляду справи прийшов до висновку, що
вказані свідки не були очевидцями
підпалу будівлі відповідача, а про
поширені відомості по вказаному факту
дізнались зі слів односельчан, та
третіх осіб.

Таким чином, суд прийшов до висновку
про відмову у задоволенні позову,
оскільки встановлено, що в даному
випадку має місце реалізація
відповідачем конституційного права,
передбаченого ст.40 Конституції
України на звернення до правоохоронних
органів а також висловлювання своїх
оціночних суджень, а не поширення
недостовірної інформації.

У зв'язку з наведеним відсутні і
підстави для відшкодування моральної
шкоди.

Доказів, що метою звернень було
приниження честі, гідності позивача і у
зв'язку з цим заподіяно моральні
страждання суду не надано.

На підставі наведеного, п.п. 9, 12, 17,
19 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.02.2009р №1 "Про судову
практику у справах про захист честі та
гідності фізичної особи а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи", ст.270, 297, 299 ЦК України,
та керуючись ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України,
суд, -

В И Р I Ш
И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої
особи на стороні відповідача без
заявлення самостійних вимог - "Агенції
новин Фirtka.if.ua" про відшкодування
моральної шкоди, завданої приниженням
честі, гідності та ділової репутації -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Івано-Франківського
Апеляційного суду через Косівський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя:
Б.М.Цалин