У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Аскент-Нафта»,
комунального підприємства «Київське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» про визнання права
власності, за касаційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Аскент-Нафта» на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 15 грудня 2011 року, ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 5 лютого
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, просив визнати
за ним право власності на об'єкт
нерухомості «Розширення овочевої бази
з 22 404 т. до 26 774 т. оптово-роздрібного
овочевого комбінату у Дніпровському
районі м. Києва площею 12 630 кв.м., який
розташовано за адресою: АДРЕСА_1

Позовні вимоги
обґрунтовував тим, що 31 липня 2001 року
між ним та товариством з обмеженою
відповідальністю «Аскент-Нафта» (далі -
ТОВ «Аскент-Нафта») було укладено
договір комісії, за умовами якого
останнє зобов'язалось за його
дорученням та за винагороду здійснити
юридичні дії, внаслідок яких укласти
від свого імені за рахунок позивача
договір купівлі-продажу нерухомого
майна.

ТОВ «Аскент-Нафта» не
передало йому у власність придбаний за
договором комісії об'єкт нерухомості,
що є підставою для визнання права
власності на нього за позивачем.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 15 грудня 2011 року позов
задоволено. Визнано право власності за
ОСОБА_3 на об'єкт нерухомості
«Розширення овочевої бази з 22 404 т. до 26
774 т. оптово-роздрібного овочевого
комбінату у Дніпровському районі м.
Києва площею 12 630 кв.м., (нежитлові
приміщення літери «Г» площею 10 242,2 кв.м.
(групи приміщень із № 41 до № 45, групи
приміщень із № 1 до № 8, групи приміщень
із № 28 до № 40) та нежитлове приміщення
літери «Д» площею 57,9 кв.м.), який
розташовано за адресою: АДРЕСА_1
Зобов'язано комунальне підприємство
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації прав
власності на об'єкти нерухомого майна»
зареєструвати право власності ОСОБА_3
на вказані об'єкти нерухомого майна.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
17 квітня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову в позові.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 червня 2013 року
рішення апеляційного суду м. Києва від
12 червня 2013 року залишено без змін.

У грудні 2013 року позивач звернувся до
апеляційного суду м. Києва із заявою
про перегляд рішення апеляційного суду
у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
31 грудня 2013 року клопотання
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 було
задоволено та поновлено строк для
подання заяви про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
апеляційного суду м. Києва від 17 квітня
2013 року.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 5
лютого 2014 року заяву представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задоволено, рішення
апеляційного суду м. Києва від 17 квітня
2013 року скасовано, рішення
Дніпровського районного суду м Києва
від 15 грудня 2011 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Аскент-Нафта»
просить скасувати ухвалу апеляційного
суду, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про
перегляд рішення апеляційного суду у
зв'язку з нововиявленими обставинами,
апеляційний суд виходив із того, що
скасування судового рішення про
визнання за ТОВ «Аскент-Нафта» права
власності на спірний об'єкт нерухомого
майна є нововиявленою обставиною, яка
має істотне значення та не існувала на
час ухвалення апеляційним судом
рішення від 17 квітня 2013 року.

Із висновком апеляційного суду
погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України
рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ
можуть бути переглянуті у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 361 ЦПК України
підставою для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами є
скасування судового рішення, яке стало
підставою для ухвалення рішення чи
постановлення ухвали, що підлягають
перегляду.

Як убачається із матеріалів справи, як
на нововиявлену обставину заявник
посилався на те, що ухвалюючи рішення
від 17 квітня 2013 року про відмову в
позові, апеляційний суд виходив із
того, що рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 1 серпня 2002
року, про яке заявнику стало відомо у 2013
році, право власності на спірні
нежитлові приміщення визнано за ТОВ
«Аскент-Нафта». Зазначене рішення суду
першої інстанції скасоване ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 15 травня
2013 року, яка набрала законної сили.

Як роз'яснено у п. 9 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 3 від 30 березня 2012 року «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»,
скасування судового рішення (пункт 3
частини другої статті 361 ЦПК) може бути
визнано нововиявленою обставиною лише
в тому випадку, коли суд обґрунтував
ухвалене судове рішення скасованим
(воно було підставою для ухвалення
такого судового рішення) або виходив із
нього, хоча прямо й не посилався на
нього на підтвердження наявності
вказаних обставин, а також якщо
наслідком скасування судового рішення
є інше за змістом вирішення спору.

Звертаючись до суду із позовом про
визнання права власності на спірне
нерухоме майно, ОСОБА_3 свої вимоги
обґрунтовував тим, що 31липня 2001 року
між ним та ТОВ «Аскент-Нафта» було
укладено договір комісії, відповідно
до якого останнє зобов'язувалось за
його дорученням та за винагороду
здійснити юридичні дії, в результаті
яких придбати від свого імені та за
його рахунок і у його власність об'єкт
незавершеного будівництва - розширення
плодоовочевої бази за адресою АДРЕСА_1

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення
від 17 квітня 2013 року про відмову в
позові ОСОБА_3, апеляційний суд виходив
із того, що позивачем не надано суду
оригіналів договору комісії від 31
липня 2001 року та підписаного
директором ТОВ «Аскент-Нафта»
Клименком О.В. листа від 17 грудня 2001
року про виконання умов договору
комісії, оцінив вказані дії як ухилення
від участі в експертизі та вважав
доведеним факт, що договір комісії 31
липня 2001 року між сторонами не
укладався і не підписувався.

Крім того, апеляційний суд встановив,
що право власності на спірний об'єкт
нерухомого майна у ТОВ «Аскент-Нафта»
виникло відповідно до договору
купівлі-продажу, укладеного 3 вересня
2001 року із регіональним відділенням
Фонду державного майна України по м.
Києву, а було зареєстроване відповідно
до рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 1 серпня 2002 року.

Із матеріалів справи вбачається, що
рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 1 серпня 2002 року було
задоволено скаргу ТОВ «Аскент-Нафта»
на дії Головного управління
комунальної власності м. Києва та
визнано за ТОВ «Аскент-Нафта» право
власності на об'єкт нерухомості
«Розширення плодоовочевої бази з 22404 т.
до 26774 т. оптово-роздрібного
плодоовочевого комбінату в АДРЕСА_1,
площею 12 630 кв.м. Під час розгляду скарги
судом встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу за № 782 від 3 вересня 2001
року ТОВ «Аскент-Нафта» придбало на
аукціоні 28 серпня 2001 року вказаний
об'єкт нерухомого майна та звернулося
до Головного управління комунальної
власності м. Києва із клопотанням
видати свідоцтво про право власності
на нього, проте у вчиненні вказаної дії
було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
15 травня 2013 року рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 1 серпня 2002
року скасовано, скаргу ТОВ
«Аскент-Нафта» залишено без розгляду.

Таким чином, рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 1 серпня 2002
року не було підставою для ухвалення
рішення апеляційного суду м. Києва від
17 квітня 2013 року; під час його ухвалення
апеляційний суд виходив з інших
обставин.

Розглядаючи заяву ОСОБА_3 про перегляд
рішення апеляційного суду м. Києва від
17 квітня 2013 року у зв'язку з
нововиявленими обставинами,
апеляційний суд на вказані обставини
уваги не звернув, не перевірив належним
чином доводи заяви ОСОБА_3 про перегляд
рішення у зв'язку з нововиявленими
обставинами та не з'ясував, чи є
наведена ним обставина нововиявленою
відповідно до положень ст. 361 ЦПК
України.

У п. 19 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»
роз'яснено, що у разі скасування у
зв'язку з нововиявленими обставинами
ухваленого судом апеляційної або
касаційної інстанції нового рішення
справа розглядається ними на загальних
підставах за раніше поданими
апеляційними або касаційними скаргами.

Скасувавши рішення апеляційного суду
м. Києва від 17 квітня 2013 року,
апеляційний суд у порушення ст. ст. 303, 316
ЦПК України належним чином доводи та
заперечення сторін не перевірив, не
з'ясував обставини справи, та з
порушенням норм матеріального і
процесуального права залишив без змін
рішення суду першої інстанції.

З огляду на допущені апеляційним судом
порушення норм процесуального права,
оскаржувану ухвалу апеляційного суду
необхідно скасувати та направити заяву
ОСОБА_3 на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Аскент-Нафта» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від м.
Києва від 5 лютого 2014 року скасувати та
передати заяву ОСОБА_3 про перегляд у
зв'язку з нововиявленими обставинами
рішення апеляційного суду м. Києва від
17 квітня 2013 року на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С.
Олійник

Судді:

В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

І.К. Парінова