Справа № 226/1768/14-ц
Справа № 2-с/226/12/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2014 року
м.Димитров
Димитровський міський суд Донецької
області у складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

за участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування
судового наказу, виданого за заявою
обласного комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго», -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про
скасування судового наказу, виданого
Димитровським міським судом Донецької
області 26 травня 2014 року про стягнення
з неї та членів її сім,ї заборгованості
за начебто надане теплопостачання у
період з 01.10.2007 року по 01.05.2014 року в
сумі 5771,90 грн. та інші суми. З даним
наказом заявник не погоджується,
оскільки ніякого тепла у квартиру
АДРЕСА_1 стягувач з 2007 року до цього
часу не надавав і не надає, так як з 2007
року труби опалення демонтовані, і між
нею та стягувачем ведеться спір. Також
стягувачем заявлені вимоги за 7 років,
тобто за межами строку позовної
давності, хоча вона не визнає ніякої
суми, тому просить скасувати цей
наказ.

Заявник у судововму засіданні
підтримала свою заяву.

Представник стягувача - обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» до суду не
з'явився, про час і місце слухання
справи сповіщений належним чином,
письмово повідомив суд про розгляд
справи у його відсутність та надав
судові письмові заперечення проти
заяви ОСОБА_1, оскільки боржники
самовільно відключили прилади
опалення в квартирі від системи
центрального теплопостачання, що не
звільняє споживачів від оплати
зазначених послуг.

Розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що 26.05.2014 року у
справі № 2-н/226/232/2014 суддею
Димитровського міського суду видано
судовий наказ за заявою обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» про
солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3,
які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1,
на користь стягувача заборгованості за
спожиту теплову енергію за період з
01.10.2007 року по 01.05.2014 року в сумі 5771,90
грн., 3% річних в сумі 305,15 грн.,
інфляційних збитків в сумі 237,61 грн. та
судового збору у сумі 121,80 грн.

Відповідно до ст.257 ЦК України
загальний строк позовної давності
встановлюється у три роки.

Згідно за ч.3 ст.267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленої ним
до винесення рішення.

Наведені заявником доводи та додані до
заяви документи на підтвердження
відсутності за адресою: АДРЕСА_1,
приладів центрального опалення, а саме:
акти про демонтаж приладів
центрального опалення від 01.10.2013 року
та від 04.06.2014 року, акти обстеження
вказаної квартири від 09.03.2006 року та від
18.11.2008 року, заява боржника щодо відмови
від центрального опалення від 28.11.2007
року, листи виконавчого комітету
Димитровської міської ради від 14.04.2006
року та від 10.09.2006 року щодо стану
системи центрального опалення в
будинку за вказаною адресою, листи
комунального підприємства «Служба
єдиного замовника» від 10.03.2006 року та
від 19.09.2007 року щодо стану системи
центрального опалення в будинку за
вказаною адресою та проведених робіт
вказують на існування спору про право,
на те, що при їх належній оцінці у
сукупності з іншими доказами при
розгляді справі у позовному порядку
рішення суду буде іншим.

При розгляді вимоги заявника щодо
стягнення зі стягувача на її користь
понесених нею витрат на правову
допомогу в сумі 800 грн. суд виходить з
наступного.

Заявником надано суду договір про
надання правової допомоги від 02.07.2014
року, укладеного з адвокатом ОСОБА_4, за
п.1.1 якого виконавець надає клієнту
послуги з консультації, складання заяв
тощо.

Відповідно до довідки від 04.07.2014 року
адвокатом за надані консультації та
складання заяви про скасування
судового наказу отримано від ОСОБА_1
04.07.2014 року 800 грн.

Статтею 1 Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» від 20.12.2011
року, передбачено, що розмір
компенсації витрат на правову допомогу
не може перевищувати 40% встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи у суді.

З огляду на наведене, суд вважає, що
вимоги заявника про стягнення на її
користь понесених нею витрат на
правову допомогу не підлягають
задоволенню, оскільки компенсація
послуг, що перелічені у довідці, не
ґрунтуються на законі.

Керуючись ч.8 ст.105-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового
наказу від 26 травня 2014 року, виданого за
заявою обласного комунального
підприємства
"Донецьктеплокомуненерго",
задовольнити.

Судовий наказ від 26 травня 2014 року у
справі № 2-н/226/232/2014 за заявою обласного
комунального підприємства
"Донецьктеплокомуненерго" до ОСОБА_1
про стягнення з боржника на користь
стягувача заборгованості за теплову
енергію за період з 01.10.2007 року по 01.05.2014
року в сумі 5771 грн. 90 коп., 3% річних в
сумі 305 грн. 15 коп., інфляційних збитків
в сумі 237 грн. 61 коп. та судового збору в
сумі 121 грн. 80 коп. скасувати.

У компенсації витрат на правову
допомогу ОСОБА_1 відмовити.

Роз'яснити стягувачу, що заявлені ним
вимоги можуть бути розглянуті у
позовному провадженні з додержанням
загальних правил щодо пред'явлення
позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Ж.Є.Редько