Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

НОМЕР_1 липня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
Григоренка М.П.,

суддів: Ковальчук Н.М.,
Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю., з участю прокурора Кондратюк А.В.,
представника позивача адвоката ОСОБА_1
та представника спеціалізованого
сільськогосподарського виробничого
кооперативу „Лісовик" Баблюка М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Рівненського міжрайонного прокурора з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері на рішення
Дубенського міськрайонного суду від 17
січня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_3 до Дубенської районної
державної адміністрації,
спеціалізованого
сільськогосподарського виробничого
кооперативу „Лісовик" про визнання
права власності на самочинне
будівництво,

В С Т А Н О
В И Л А :

26 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся
в Дубенський міськрайонний суд з
позовом до Дубенської районної
державної адміністрації,
спеціалізованого
сільськогосподарського виробничого
кооперативу „Лісовик", в якому просив
визнати за ним право власності на
дачний будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, Дубенського району
Рівненської області.

В обґрунтування позовних вимог
вказував, що розпорядженням голови
Рівненської ОДА № 203 від 25 квітня 2012
року йому було виділено у
довгострокове тимчасове користування
лісову ділянку на території ССВК
„Лісовик" Дубенського району у 58
кварталі (виділ НОМЕР_1) площею 1 га (І
категорія) для використання в
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
виховних, спортивних цілях на термін 15
років. 11 травня 2012 року на підставі
вказаного розпорядження, він уклав
договір довгострокового тимчасового
користування лісами та прийняв в
натурі лісову ділянку з земель
лісогосподарського призначення
загальною площею 1 га, що розташована у
кварталі 58, виділі НОМЕР_1 в межах
урочища Гурби на території Майданської
сільської ради Дубенського району.

______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1316/2014
Головуючий у 1 інстанції :
Стадійчук А.О.

Доповідач :
Григоренко М.П.

На вказаній лісовій ділянці за
адресою: АДРЕСА_1 ним збудовано дачний
будинок, який є самочинним
будівництвом. Збудований будинок на
балансі Майданської сільської ради та
ССВК „Лісовик" не перебуває. Згідно
технічного обстеження дачного будинку
в АДРЕСА_1 встановлено його
відповідність вимогам надійності та
безпечної експлуатації.

Із цих підстав просив позов
задовольнити.

Рішенням Дубенського міськрайонного
суду від 17 січня 2014 року позов ОСОБА_3
задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності
на дачний будинок з господарськими
будівлями, який розташований в АДРЕСА_1

В поданій на рішення суду апеляційній
скарзі Рівненський міжрайонний
прокурор з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері
покликається на його незаконність,
через порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також невідповідність
висновків суду дійсним обставинам
справи.

Вказує, що відповідно до інформації
управління Держземагенства в
Дубенському районі, земельні ділянки
із земель ССВК „Лісовик" ОСОБА_3 не
передавалися. За позивачем не
обліковується жодної земельної
ділянки на території Майданської
сільської ради Дубенського району.

Зазначає, що ОСОБА_3 є лише тимчасовим
лісокористувачем, згідно умов договору
довгострокового тимчасового
користування лісами, але не є
землекористувачем.

Також відповідно до п. 9.3. Договору та п.2
ч.1 ст.20 Лісового кодексу України,
тимчасовий лісокористувач має право на
зведення в установленому законом
порядку тимчасових будівель і споруд,
необхідних для ведення господарської
діяльності за погодженням із власником
лісів, постійним лісокористувачем.

Судом не взято до уваги, що всупереч
закону, позивачем самочинно зведено
капітальні будівлі - дачний будинок та
сауну загальною площею 107,8 кв.м., що
підтверджується технічним паспортом,
дослідженим у ході судового розгляду.

Крім того, зазначає, що будівлі, право
власності на які є предметом спору,
побудовані у 2008 році, тобто ще до
виділення лісової ділянки позивачу,
який на момент будівництва не мав на це
жодних правових підстав

Також судом першої інстанції не
досліджено чи звертався позивач до
інспекції ДАБК про прийняття самочинно
збудованих споруд в експлуатацію.

Не було взято судом і до уваги те, що
самочинне будівництво було здійснено у
2008 році, а земельна ділянка позивачу
була передана у користування лише у 2012
році.

Позивачем не доведено наявність спору
про право та повноважень землевласника
чи землекористувача.

Із цих підстав просить скасувати
оскаржуване рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

В ході апеляційного розгляду справи
прокурор підтримав апеляційну скаргу
та просив її задовольнити.

Представник позивача та представник
спеціалізованого
сільськогосподарського виробничого
кооперативу „Лісовик" просили
відхилити апеляційну скаргу, а рішення
суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги та вивчивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3, суд першої інстанції керувався
положеннями ст. ст. 328, 376 ЦК України та
виходив із того, що оскільки самочинно
збудований дачний будинок в АДРЕСА_1
Дубенського району Рівненської
області відповідає вимогам надійності
та безпечної експлуатації і докази про
порушення прав цим будівництвом інших
осіб немає, тому за останнім має бути
визнано право власності не цей об'єкт
нерухомості.

Проте, на розсуд колегії суддів,
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню, у зв'язку невідповідністю
висновків суду обставинам справи та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, з ухваленням у
справі нового рішення.

Статтею 376 ЦК України визначено,
що житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була їй
відведена для цієї мети, за умови
надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

Відповідно до договору про
довгострокове тимчасове користуванням
лісами, який був укладений 11 травня 2012
року між Дубенською районною
державною адміністрацією Рівненської
області та громадянином ОСОБА_3 (а.с. 6),
останньому було передано в
довгострокове тимчасове платне
користування лісову ділянку із земель
лісогосподарського призначення в
межах урочища Гурби на території
Майданської сільської ради
Дубенського району Рівненської
області для використання в
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
виховних, спортивних цілях.

При цьому, в пункті 9.3 цього
Договору було передбачено, що
тимчасовий лісокористувач має право
зводити на вищевказаній лісовій
ділянці лише тимчасові будівлі і
споруди, необхідні для ведення
господарської діяльності.

Статтею 55, 57 ЗК України визначено, що до
земель лісового фонду належать землі,
вкриті лісовою рослинністю, а також не
вкриті лісовою рослинністю, нелісові
землі, які надані та використовуються
для потреб лісового господарства.

Земельні ділянки
лісогосподарського призначення за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування
надаються в постійне користування
спеціалізованим державним або
комунальним лісогосподарським
підприємствам, іншим державним і
комунальним підприємствам, установам
та організаціям, у яких створено
спеціалізовані підрозділи, для ведення
лісового господарства.

Порядок використання земель
лісогосподарського призначення
визначається законом.

Положеннями ст. 18 Лісового
кодексу України передбачено, що
довгострокове тимчасове користування
лісами - засноване на договорі строкове
платне використання лісових ділянок,
які виділяються для потреб
мисливського господарства,
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних, туристичних і
освітньо-виховних цілей, проведення
науково-дослідних робіт.

Довгострокове тимчасове
користування лісами державної та
комунальної власності здійснюється
без вилучення земельних ділянок у
постійних користувачів лісами на
підставі рішення відповідних органів
виконавчої влади та органів місцевого
самоврядування, прийнятого в межах їх
повноважень за погодженням з
постійними користувачами лісами та
органом виконавчої влади з питань
лісового господарства Автономної
Республіки Крим, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері лісового
господарства.

У статті 21 цього ж Кодексу наведено
перелік прав та обов'язків тимчасових
лісокористувачів на умовах
довгострокового користування, зокрема,
тимчасові лісокористувачі на умовах
довгострокового користування мають
право:

1) здійснювати господарську діяльність
у лісах з дотриманням умов договору;

2) за погодженням із власниками лісів,
постійними лісокористувачами в
установленому порядку зводити
тимчасові будівлі і споруди, необхідні
для ведення господарської діяльності;

3) отримувати продукцію і доходи від її
реалізації.

Тимчасові лісокористувачі на умовах
довгострокового користування
зобов'язані:

1) приступати до використання лісів у
строки, встановлені договором;

2) виконувати встановлені обмеження
(обтяження) в обсязі, передбаченому
законом та договором;

3) дотримуватися встановленого
законодавством режиму використання
земель;

4) вести роботи способами, які
забезпечують збереження оздоровчих і
захисних властивостей лісів, а також
створюють сприятливі умови для
охорони, захисту і відтворення типових
та унікальних природних комплексів і
об'єктів, рідкісних і таких, що
перебувають під загрозою зникнення,
видів тваринного і рослинного світу,
сприяти формуванню екологічної мережі;

5) своєчасно вносити плату за
використання лісових ресурсів;

6) не порушувати прав інших
лісокористувачів.

Законом та договором можуть бути
передбачені й інші права та обов'язки
тимчасових лісокористувачів на умовах
довгострокового користування.

Та обставина, що відповідачі не
заперечували проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_3, на переконання
колегії суддів, ще не було достатньою
підставою для задоволення Дубенськимм
міськрайонним судом позовних вимог
останнього, так як відповідно до вимог
частини 4 статті 174 ЦПК України суд мав
перевірити чи не суперечить закону
таке визнання позову відповідачами.

З огляду на викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що у
позивача ОСОБА_3 відсутні правові
підстави для визнання за ним права
власності на самочинно збудований
дачний будинок в АДРЕСА_1 Дубенського
району Рівненської області, оскільки
цей будинок ним збудований на
земельній ділянці, яка для цього не
призначена, так як відноситься до
земель лісового фонду і яка йому була
передана як тимчасовому
лісокористувачу, а тому в задоволенні
позову останньому має бути відмовлено,
за безпідставністю.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313-314, 315
ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Рівненського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері задовольнити.

Рішення Дубенського міськрайонного
суду від 17 січня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
Дубенської районної державної
адміністрації, спеціалізованого
сільськогосподарського виробничого
кооперативу „Лісовик" про визнання
права власності на самочинне
будівництво - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають право оскаржити
рішення апеляційного суду до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання ним
законної сили.

Головуючий
Григоренко М.П.

Судді :
Ковальчук Н.М.

Рожин Ю.М.