Справа № 361/1338/14-ц Головуючий у І
інстанції Шинкар А.О.Провадження №
22-ц/780/4076/14 Доповідач у 2
інстанції КашперськаКатегорія 52
УХВАЛА

Іменем України

08 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Кашперської
Т.Ц.,

суддів Кулішенка
Ю.М., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 14 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства освіти і науки України,
Комітету з фізичного виховання та
спорту про поновлення на посаді,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,

заслухавши доповідь судді, перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом про
поновлення на посаді, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу. Заявлені вимоги мотивував тим,
що наказом № 11/3-к від 22 вересня 2006 року
він був призначений на посаду голови
Комітету з фізичного виховання та
спорту Міністерства освіти і науки
України з 26 вересня 2006 року по 26 вересня
2011 року за контрактом, по закінченню
дії якого його 27 вересня 2011 року було
призначено виконуючим обов'язки голови
цього ж комітету згідно з наказом по
міністерству № 456-к від 23 вересня 2011
року на загальних підставах. Наказом №
165-к від 04 грудня 2012 року, виданим на
виконання наказу Міністерства освіти і
науки, молоді та спорту України від 30
листопада 2012 року № 434-к він був
звільнений без попередження і без
посилання на будь-яку з підстав, що
передбачено відповідними статтями
КЗпП України із займаної посади,
незважаючи на те, що він перебував на
лікарняному; відтак відповідач
зобов'язаний поновити його на
попередній роботі та виплатити
заробітну плату за весь час вимушеного
прогулу, починаючи з 30 листопада 2012
року. В грудні 2012 року він звертався до
суду із даним позовом, але на стадії
підготовки справи до судового розгляду
тодішній міністр освіти особисто та
через посередників почав
переслідувати його, тиснути морально,
погрожувати, тому 14 травня 2013 року він
змушений був написати заяву про
залишення позову без розгляду. Просив
поновити його на посаді в.о. голови
комітету з фізичного виховання та
спорту МОН України, стягнути з
Міністерства освіти і науки України на
його користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу, починаючи з 30
листопада 2012 року до дня поновлення на
роботі.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 14 травня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Позивач ОСОБА_1, не погоджуючись із
рішенням суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 14 травня 2014
року та ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог, яким позов
задовольнити.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1 про поновлення на посаді,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, суд першої
інстанції виходив із того, що позивач
був призначений на посаду голови
Комітету з фізичного виховання та
спорту Міністерства освіти і науки
України на строк з 26 вересня 2006 року по
26 вересня 2011 року за контрактом,
наказом від 23 вересня 2011 року ОСОБА_1
звільнено із посади з 26 вересня 2011 року
у зв'язку із закінченням строку дії
контракту та призначено виконуючим
обов'язки голови Комітету. Відтак між
сторонами фактично було укладено
строковий договір на час виконання
певної роботи, а тому є законним
звільнення позивача від виконання
обов'язків голови комітету в зв'язку з
призначенням на цю посаду іншої особи.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками суду першої
інстанції, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що наказом Міністерства освіти
і науки України № 1113-к від 22 вересня 2006
року призначено ОСОБА_1 головою
Комітету з фізичного виховання та
спорту Міністерства освіти і науки
України терміном на п'ять років з 26
вересня 2006 року по 26 вересня 2011 року на
умовах, викладених у контракті (а. с. 29).

Згідно п. 1.2 контракту № 1, цей контракт
є трудовим договором, на підставі якого
виникають трудові відносини між
головою та міністром, які з боку
останнього реалізуються Міністерством
освіти і науки України.

Пунктом 6.1 передбачено, що контракт
припиняє дію з підстав, передбачених
чинним законодавством та умовами цього
контракту. Згідно п. 6.2 контракту: після
закінчення строку дії контракту. При
цьому власник і голова мають за угодою
сторін, не пізніше як за два місяці,
визначитись у такому: контракт
припиняється, контракт продовжується
або укладається на новий термін.

Згідно п. 6.3 контракту: за угодою сторін.

Згідно п. 6.4 контракту: з ініціативи
Міністерства освіти і науки України до
закінчення строку дії контракту на
умовах, передбачених законодавством.

Наказом Міністерства освіти і науки
України № 456-к від 23 вересня 2011 року
звільнено ОСОБА_1 з посади голови
Комітету з фізичного виховання і
спорту Міністерства 26 вересня 2011 року у
зв'язку із закінченням строку дії
контракту, п. 2 ст. 36 КЗпП України.
Підставою звільнення визначено
контракт № 1 від 22 вересня 2006 року. Цим
же наказом ОСОБА_1 призначено
виконуючим обов'язки голови Комітету з
фізичного виховання і спорту
Міністерства з 27 вересня 2011 року,
підставою призначення визначено заяву
ОСОБА_1 (а. с. 37).

Згідно наказу Комітету з фізичного
виховання та спорту № 131/1-к від 27
вересня 2011 року за підписом в.о. голови
ОСОБА_1, у зв'язку із закінченням строку
дії контракту № 1 від 26 вересня 2011 року
між Міністерством освіти і науки
України і ОСОБА_1 та призначенням
ОСОБА_1 з 27 вересня 2011 року виконуючим
обов'язки голови Комітету з фізичного
виховання та спорту, 27 вересня 2011 року
ОСОБА_1 приступив до їх виконання (а. с.
38).

В подальшому наказом Міністерства
освіти і науки, молоді та спорту
України № 891 від 03 серпня 2012 року
перейменовано та визначено
правонаступником прав і обов'язків
Комітет з фізичного виховання та
спорту Міністерства освіти і науки
України в Комітет з фізичного
виховання та спорту Міністерства
освіти і науки, молоді та спорту
України. Також даним наказом
затверджено положення про Комітет,
згідно з п. 9 якого, Комітет очолює
голова, який призначається на посаду та
звільняється з посади міністром в
установленому законодавством порядку.

Наказом Міністерства освіти і науки,
молоді та спорту України № 434-к від 30
листопада 2012 року ОСОБА_1 звільнено від
виконання обов'язків голови Комітету з
фізичного виховання і спорту
Міністерства 30 листопада 2012 року (а. с.
47).

Наказом Комітету з фізичного виховання
та спорту № 165-к від 04 грудня 2012 року на
підставі наказу Міністерства освіти і
науки, молоді та спорту України № 434-к
від 30 листопада 2012 року звільнено
ОСОБА_1 30 листопада 2012 року від
обов'язків голови Комітету з фізичного
виховання та спорту; із даним наказом
ОСОБА_1 ознайомлений 12 грудня 2012 року (а.
с. 48).

28 січня 2013 року працівниками Комітету з
фізичного виховання та спорту складено
акт про те, що перший заступник
Міністра освіти і науки, молоді та
спорту за участі директора
департаменту роботи з персоналом та
керівними кадрами Міністерства в
присутності понад 20 осіб ознайомив
присутніх і вручив ОСОБА_1 копію наказу
Міністра від 30 листопада 2012 року № 434-к
про звільнення його від виконання
обов'язків голови Комітету та оголосив
наказ Міністра від 30 листопада 2012 року
№ 435-к про призначення ОСОБА_2 на посаду
голови Комітету з ФВС з 03 грудня 2012
року.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України,
трудовий договір може бути:
безстроковим, що укладається на
невизначений строк; на визначений
строк, встановлений за погодженням
сторін; таким, що укладається на час
виконання певної роботи. Строковий
трудовий договір укладається у
випадках, коли трудові відносини не
можуть бути встановлені на
невизначений строк з урахуванням
характеру наступної роботи, або умов її
виконання, або інтересів працівника та
в інших випадках, передбачених
законодавчими актами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України,
підставами припинення трудового
договору є закінчення строку (пункти 2 і
3 статті 23), крім випадків, коли трудові
відносини фактично тривають і жодна з
сторін не поставила вимогу про їх
припинення.

Відповідно до ст. 39-1 КЗпП України, якщо
після закінчення строку трудового
договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові
відносини фактично тривають і жодна із
сторін не вимагає їх припинення, дія
цього договору вважається продовженою
на невизначений строк.

Тому є обґрунтованими та такими, що
відповідають обставинам справи,
висновки суду першої інстанції про те,
що ОСОБА_1 перебував на посаді голови
комітету з фізичного виховання та
спорту Міністерства освіти і науки
України терміном на п'ять років з 26
вересня 2006 року по 26 вересня 2011 року на
підставі контракту, який є строковим
трудовим договором, термін дії
контракту в передбаченому контрактом
порядку не продовжувався, позивача
було звільнено в передбачений
контрактом строк наказом від 23 вересня
2011 року, а тому законним є звільнення
позивача від виконання обов'язків
голови комітету в зв'язку із
призначенням на цю посаду іншої особи.

Також колегія суддів звертає увагу, що
23 листопада 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
Міністра освіти і науки, молоді та
спорту України із власною заявою про
призначення його виконуючим обов'язки
голови Комітету та 27 вересня 2011 року,
відповідно до власного наказу № 131/1-к
ОСОБА_1 приступив до виконання
обов'язків голови комітету, чим
самостійно підтвердив свою згоду зі
звільненням з посади голови комітету,
при цьому своє звільнення з посади
голови комітету позивач у
встановленому порядку та строку не
оскаржував.

Відтак колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги про те, що в спірних
правовідносинах строковий договір
підлягав трансформації у безстроковий
трудовий договір, оскільки після
закінчення дії контракту позивач за
його власною заявою був призначений
виконувати обов'язки голови комітету,
дія укладеного між сторонами контракту
відповідно до умов контракту
продовжена не була та нового контракту
сторонами не укладено.

Відповідно до ст. 8 ЦПК України, суд
вирішує справи відповідно до
Конституції України, законів України
та міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
встановлені Конституцією та законами
України.

Таким чином доводи апеляційної скарги
із посиланнями на роз'яснення
Державного Комітету РМ СРСР з питань
праці та заробітної плати і
Секретаріату ВЦСПС від 29 грудня 1965 року
№ 30/39 «Про порядок оплати тимчасового
заступництва», щодо того, що
призначення працівника виконуючим
обов'язки можливо до затвердження його
на цій посаді вищим органом управління
на строк не більше двох місяців, а
позивач після закінчення контракту
працював на цій посаді більше року,
висновків суду першої інстанції не
спростовують, оскільки для перебування
позивача на посаді голови Комітету з
фізичного виховання та спорту
необхідно продовження або укладення
нового контракту. Крім того, дані
роз'яснення не є джерелом права.

Надуманими є доводи апелянта, що наказ
Міністра № 434-к від 30 листопада 2012 року
та запис у трудовій книжці не містить
формулювання причин звільнення
позивача з посиланням на відповідну
статтю КЗпП України, оскільки даним
наказом позивача було звільнено не з
посади, а від виконання обов'язків.

Крім того, позивач вважав, що
звільнення його під час перебування на
лікарняному суперечить нормам п. 3 ч. 1
ст. 23, п. 2 ч. 1 ст. 36, ч. 3 ст. 40 КЗпП України.
В обґрунтування перебування позивача
на лікарняному під час його звільнення
ним до відділу кадрів та міжнародних
зв'язків комітету було подано листок
непрацездатності серії АВЯ № 525439,
виданий з 29 листопада 2012 року по 12
грудня 2012 року Броварською ЦРЛ на ім'я
ОСОБА_1.

Дійсно, відповідно до ст. 40 КЗпП
України, не допускається звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності,
однак підставою звільнення позивача не
була ст. 40 КЗпП України.

Крім того, оцінюючи доводи позивача
щодо звільнення його під час
тимчасової непрацездатності, колегія
суддів враховує, що комісією з
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності комітету з
фізичного виховання та спорту
Міністерства освіти і науки, молоді та
спорту України, протокол № 22 від 27
грудня 2012 року розглянуто листок
непрацездатності серії АВЯ № 525439,
виданий 29 листопада 2012 року
поліклінікою Броварської ЦРЛ
Київської області ОСОБА_1 - в.о. Голови
Комітету з фізичного виховання та
спорту, щодо призначення йому допомоги
з тимчасової втрати працездатності.
Вирішено відмовити у призначенні
допомоги з тимчасової втрати
працездатності ОСОБА_1, оскільки листок
непрацездатності переданий відділу
кадрів і міжнародних зв'язків, виданий
на ім'я ОСОБА_1, а не ОСОБА_1; листок
непрацездатності переданий до відділу
кадрів і міжнародних зв'язків лише 26
грудня 2012 року - через 14 календарних
днів після закриття його лікувальним
закладом; ОСОБА_1 не проінформував
секретаря - керівника, яка відповідає
за ведення табелю відпрацьованого
часу, що перебуває на амбулаторному
лікуванні (а. с. 28).

Також листом виконавчої дирекції
Київського обласного відділення фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності № 311/04-04 від 01
лютого 2013 року повідомлено про
здійснення перевірки листка
непрацездатності, під час якої
встановлено, що на бланку ЛН серії АВЯ
№ 525439 у графі «Прізвище, ім'я,
по-батькові» невірно вказано
по-батькові хворого: замість «В'ячеслав
Георгійович» зазначено «В'ячеслав
Юрійович» (так, як на медичній карті
амбулаторного хворого), чим порушено
вимоги п. 1.6 Інструкції про порядок
видачі документів, що засвідчують
тимчасову непрацездатність громадян;
невірно вказана дата видача ЛН: виданий
29 листопада 2012 року, тоді як ЛН виданий
згідно рішення
лікарсько-консультативної комісії
Броварської ЦРЛ 10 грудня 2012 року, чим
порушено порядок п. 3.1 Інструкції; ЛН №
525439 виданий за минулий час («заднім
числом») в порушенням вимог п.п. 5.1.4, 5.1.5,
5.3.7 «Положення про експертизу
тимчасової непрацездатності». Дані
первинної медичної документації не
обґрунтовують тимчасову
непрацездатність ОСОБА_1 з 29 листопада
2012 року по 02 грудня 2012 року. Про
відсутність тимчасової
непрацездатності свідчить також
наявність табелю обліку робочого часу,
наданого комісією із соціального
страхування Комітету ФВС МОП України,
згідно якого ОСОБА_1 29 листопада, 30
листопада 2012 року знаходився на роботі
повний робочий день. Записи в первинній
медичній документації обґрунтовують
тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 з 03
грудня по 12 грудня 2012 року. Зроблено
висновок, що ЛН серії АВЯ № 525439
підлягає переоформленню у Броварській
ЦРЛ (а. с. 52).

Таким чином листок непрацездатності,
наданий позивачем, суд першої
інстанції обґрунтовано не взяв до
уваги як належний та допустимий доказ,
який би свідчив про те, що ОСОБА_1 дійсно
був тимчасово непрацездатним, оскільки
він виданий на іншу особу, про
наявність листка непрацездатності
ОСОБА_1 не було повідомлено у
встановлений спосіб та строк, позивач
був протабельований на робочому місці
та йому було виплачено заробітну плату
включно по день його звільнення.

За таких обставин судом першої
інстанції правильно відмовлено ОСОБА_1
в поновленні на роботі на посаді голови
Комітету з фізичного виховання та
спорту Міністерства освіти і науки
України і у стягненні середнього
заробітку за час вимушеного прогулу як
у похідній від поновлення на посаді
вимозі.

Також суд першої інстанції врахував, що
позивач звернувся до суду із позовом
про поновлення на роботі із пропуском
строку, встановленого ст. 233 КЗпП
України та не надав належних та
допустимих доказів щодо поважності
причин строку звернення до суду.

Інші доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на доказах та законі і не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 14 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Кашперська Т.Ц.

Судді :
Кулішенко Ю.М.

Яворський М.А.