АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8753/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Нізік О. В. Доповідач - Кочкова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого - судді
Кочкової Н.О.,

суддів -
Максюти Ж.І., Чубукова О.П.,

при секретарі -
Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ житлового будинку в
натурі та за зустрічним позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в
натурі за апеляційними скаргами
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 17 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

20 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування якого посилалась на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її та ОСОБА_3
мати - ОСОБА_4.. Згідно свідоцтва про
право на спадщину за законом від 11
квітня 2012 року, їй та сестрі ОСОБА_3
належить кожній по 46/200 частин
домоволодіння АДРЕСА_1. Іншими
співвласниками вказаного
домоволодіння є ОСОБА_5 та ОСОБА_6.
Рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 10 грудня
1992 року за ОСОБА_5 визнано право
власності на 25/100 частин домоволодіння
цього та виділено в натурі в житловому
будинку А-1 приміщення 3-3, 3-2 площею 20.9
кв.м., у сінях а1 приміщення 3-1, 1/2 частини
літньої кухні (літера Ж), тамбур а5; за
ОСОБА_6 визнано право власності на 29/100
частин цього домоволодіння та виділено
в натурі житловий будинок Б. сені 6-1, б1-1,
6-і, сарай Г, погреб Д (а.с. 17-22).
Посилаючись на те, що між нею та
відповідачкою фактично склався
порядок користування домоволодінням і
належну їй частку можливо виділити в
натурі, позивачка просила провести
поділ домоволодіння, виділивши їй,
ОСОБА_2 у власність в натурі: прибудову
(літ. А'-І) загальною площею 42,8м2;
прибудову (літ. А3-2) з цокольним
поверхом загальною площею 19,7м2;
прибудову (літ.а-1) загальною площею 6,3
м2; 1/2 тамбуру (літ. А2-1) загальною площею
2,55 м2; 1/2 ґанку (літ. А1) загальною площею
0,65м2; навіс (літ. М) загальною площею 4,9
м2, що складає 46/200 частин домоволодіння,
та припинити право спільної часткової
власності (а.с 2-5).

29 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із зустрічним позовом, і просила
виділити їй у власність в натурі:
житловий будинок (літ. А- 1) загальною
площею 46,0 м2; прибудову (літ. а4-1)
загальною площею 6,5м2; частину
прибудови (літ. а1-1) загальною площею
9,2м2; 1/2 тамбуру (літ. А2-1) загальною
площею 2,55м2; 1/2 ґанку (літ.А1) загальною
площею 0,65м2; гараж (літ.11) загальною
площею 21,3 м2; 1/2 літньої кухні (літ. Ж)
загальною площею 8.4 м2, душ (літ. 3)
загальною площею 1,6м2; туалет (літ. Л)
загальною площею 2,1 м2; навіс (літ. К)
загальною площею 9,3м2, що складає 46/200
частин домоволодіння; припинити право
спільної часткової власності (а.с. 38-40).

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
17 липня 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_7 -
відмовлено. (а.с 76-79).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на незаконність і
необґрунтованість рішення суду,
порушення норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про скасування рішення суду та просить
ухвалити нове рішення про задоволення
позову в повному обсязі (а.с. 85-88).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність і
необґрунтованість рішення суду,
порушення норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про скасування рішення суду та просить
ухвалити нове рішення про задоволення
зустрічного позову в повному обсязі
(а.с. 99-101).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг та заявлених
вимог, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційні скарги слід
задовольнити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив з того, що між
сторонами відсутній спір про право, у
позовних заявах визначені не належні
відповідачі, які жодним чином не
порушують права позивачів за вказаними
позовними заявами.

Однак із вказаними висновками суду не
можна погодитись.

Судом 1 інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, 1930 року народження.
Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом від 11 квітня 2012 року, ОСОБА_2
та її сестрі - ОСОБА_3 належить кожній по
46/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1.

Згідно технічного паспорту,
виготовленого 02 жовтня 2013 року
садибний (індивідуальний) житловий
будинок АДРЕСА_1 складається з:
житлового будинку (літера А-1) з
прибудовами (літери А1 -1, А2-1, А3-2, а-1, а1-1,
а4-1, а5-1), тамбуру (літера а2-1), ґанок
(літери а2-1), ґанок з козирком (літера а1),
житлового будинку (літера Б-1) з
прибудовами (літери 6-1, б1-1, б2-1), сараю
(літера Г), гаражу (літера П), літньої
кухні (літера Ж), літній душ (літера 3),
вбиральня (літера Л), навісів (літери
К,М), погребу з шийкою (літера Д) та
споруд (№ 1-26,1) (а.с. 10-16).

Правовідносини учасників
спільної часткової власності щодо
виділу частки майна регулюються норми
ст. ст. 363, 364 ЦК України. Зокрема, ч. 1 ст.
364 ЦК України надає співвласникові
право на виділ у натурі частки із майна,
що є у спільній частковій власності.
Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у
спільній частковій власності, може
бути поділено в натурі між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу спільної майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється. Таким чином, у разі
виділу співвласник отримує свою частку
у майні в натурі і вибуває зі складу
учасників спільної власності. За всіма
іншими співвласниками спільна
власність при виділі частки
зберігається.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 грудня 1992 року за ОСОБА_5 визнано
право власності на 25/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 та виділено в
натурі в житловому будинку А-1
приміщення 3-3, 3-2 площею 20.9 кв.м., у сінях
а1 приміщення 3-1, 1/2 частини літньої
кухні (літера Ж), тамбур а5; за ОСОБА_6
визнано право власності на 29/100 частин
цього домоволодіння та виділено в
натурі житловий будинок Б. сені 6-1, б1-1,
6-і, сарай Г, погреб Д (а.с. 17-22).

Виходячи з вищевикладеного, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 виділивши свою частку в майні в
натурі вибули зі складу учасників
спільної власності.

Зі змісту ч. 2 ст. 364 ЦК України
вбачається, що виділ у натурі частки із
спільного майна не допускається лише в
тому випадку, коли це не допускається
згідно із законом або є неможливим (ч. 2
ст. 183 ЦК України), у такому випадку
співвласник, який бажає виділу, має
право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки.

Із висновку щодо технічної
можливості поділу об'єкта нерухомого
майна по АДРЕСА_1 вбачається, що у
фактичному користуванні ОСОБА_3
знаходиться квартира №2, яка
складається з: житлового будинку (літ.
А-1) заг. площею забудови 46,0м; прибудови
(літ. а4-1) загальною площею забудови
6,5м2; частини прибудови (літ. а1-1) заг.
площею забудови 9,2м2; 1/2 тамбуру (літ. а2-1)
загальною площею забудови 2,55м2; 1/2ганку
(літ. а1 ) загальною площею забудови 0,65м2,
та господарських будівель: гаражу (літ.
П) загальною площею забудови 21,3 м2;
1/2літньої кухні (літ. Ж) заг. площею
забудови 8,4м2; душу (літ. 3) загальною
площею забудови 1,6м2; туалету (літ. Л)
загальною площею забудови 2,1м ; навісу
(літ. К) загальною площею забудови 9,3м2,
що складає 23/100 (46/200) частин
домоволодіння.

У фактичному користуванні ОСОБА_2
перебуває квартира №1 з окремим входом,
яка складається з: прибудови (літ.А1-1)
загальною площею забудови 42,8м2;
прибудови (літ. А3-2) з цокольним
поверхом загальною площею забудови
53,7м2; прибудови(літ.а-1) заг. площею
забудови 6,3м2; 1/2 тамбуру (літ.а2-1)
загальною площею забудови 2,55м2; 1/2ганку
(літ. а1) загальною площею забудови 0,65м2,
та господарської будівлі - навісу (літ.
М) загальною площею забудови 4,9м2, що
складає 23/100 (46/200) частин домоволодіння.

За таких обставин апеляційний суд
приходить до висновку про можливість
провести поділ домоволодіння АДРЕСА_1
та виділити в натурі кожному із
співвласників ту частину
домоволодіння, яка відповідає розміру
його частки у спільній власності,
оскільки такий поділ технічно
можливий.

Виходячи із того, що суд 1 інстанції
фактично не застосував закон, який
підлягав застосуванню, рішення суду
згідно із п.4 ч.1, ч.2 ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позову,
а посилання суду на відсутність спору
між сторонами - не є підставою для
відмови у позові, оскільки ч. 1 ст. 364 ЦК
України надає співвласникові право на
виділ у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності.

Керуючись п.4 ч.1, ч.2 ст. 309 ЦПК України,
апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -
задовольнити.

Рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
17 липня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -
задовольнити.

Провести поділ домоволодіння АДРЕСА_1,
виділивши в натурі ОСОБА_2 квартиру № 1,
яка складається з: прибудови (літ.А1-1)
загальною площею 42,8м2; прибудови (літ.
А3-2) з цокольним поверхом загальною
площею 53,7м2; прибудови (літ.а-1)
загальною площею 6,3м2; 1/2 тамбуру
(літ.а2-1) загальною площею 2,55м2; ? ганку
(літ. а1) загальною площею 0,65м2, та
господарські будівлі: навісу (літ. М)
загальною площею 4,9м2, що складає 23/100
частин домоволодіння.

Виділити в натурі ОСОБА_3 квартиру № 2,
яка складається з: житловий будинок
(літ. А-1) загальною площею 46,0м;
прибудови (літ. а4-1) загальною площею
6,5м2; частини прибудови (літ. а1-1)
загальною площею 9,2м2; 1/2 тамбуру (літ.
а2-1) загальною площею 2,55м2; ? ганку (літ.
а1 ) загальною площею 0,65м2, та
господарських будівель: гаражу (літ. П)
загальною площею 21,3 м2; ? літньої кухні
(літ. Ж) загальною площею 8,4м2; душу (літ.
3) загальною площею 1,6м2; туалету (літ. Л)
загальною площею 2,1м ; навісу (літ. К)
загальною площею 9,3м2, що складає 23/100
частин домоволодіння.

Припинити право спільної часткової
власності на домоволодіння АДРЕСА_1
між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: