Номер провадження: 22-ц/785/1172/14
Головуючий у першій інстанції Бодашко
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Балтського районного суду Одеської
області від 23.09.2013 року по справі за
позовом СТОВ «Маяк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання недійсним частини
договору, визнання відповідачів
такими, що втратили деякі права та
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 1 000 грн.,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до суду (а. с. 1-6), в якому просив: визнати
недійсним п. 36 договору оренди землі
від 01.09.2009 року, щодо земельної ділянки
площею 2,22 га на території Грабівської
сільської ради Кодимського району
Одеської області, укладеного між СТОВ
«Маяк» та ОСОБА_5, правонаступником
(спадкоємцем) якої є ОСОБА_3; визнати, що
ОСОБА_3 втратила право на розірвання
договору оренди землі від 01.09.2009 року,
щодо земельної ділянки площею 2,22 га на
території Грабівської сільської ради
Кодимського району Одеської області,
укладеного між СТОВ «Маяк» та ОСОБА_5,
правонаступником (спадкоємцем) якої є
ОСОБА_3, з підстав переходу права
власності на орендовану земельну
ділянку до іншої особи; стягнути з
ОСОБА_3 на користь СТОВ «Маяк» на
відшкодування моральної шкоди 900 грн.;
стягнути з ОСОБА_4 на користь СТОВ
«Маяк» на відшкодування моральної
шкоди 100 грн.

Свої позовні вимоги позивач відповідно
до позовної заяви обґрунтовував тим, що
01.09.2009 року між позивачем та ОСОБА_5 було
укладено договір оренди землі, за яким
ОСОБА_5 передала позивачу в оренду
належну їй земельну ділянку площею 2,22
га. Всупереч з рішенням зборів
учасників СТОВ «Маяк» у п. 36 договору
оренди землі було передбачено, що
перехід права власності на орендовану
земельну ділянку до другої особи є
підставою для зміни умов або
розірвання договору, тобто директор
СТОВ «Маяк» припустився помилки при
укладенні вказаного договору оренди, а
тому існують усі правові підстави для
визнання п. 36 договору оренди
недійсним.

До відповідачки ОСОБА_3, яка є
спадкоємицею після смерті ОСОБА_5,
перейшло право власності на орендовану
земельну ділянку згідно договору,
укладеного з померлою ОСОБА_5, яка з дня
набуття право власності на орендовану
земельну ділянку не заявляла у
встановленому порядку вимог про
припинення договору оренди та
продовжувала отримувати орендну плату.
Тому позивач вважав, що волевиявлення
відповідачки ОСОБА_3 було спрямоване на
залишення договору оренди землі без
змін, а її дії свідчать про те, що вона
залишила договір оренди землі без змін
та не бажала його розривати.

Крім того, позивач вказував, що
розповсюдження відповідачкою ОСОБА_3
недостовірної інформації про нібито
незаконне користування позивачем
спірною земельною ділянкою завдало
йому моральної шкоди, у вигляді
приниження ділової репутації, яку
позивач оцінив в 1 000 грн. та просив
стягнути 900 грн. з ОСОБА_3, а 100 грн. з її
поручителя ОСОБА_4

Як зазначено в рішенні суду,
представник позивача в попередніх
судових засіданнях позовні вимоги СТОВ
«Маяк» підтримав у повному обсязі і
просив їх задовольнити, але в останнє
судове засідання не з'явився,
направивши заяву з проханням
розглянути справу за його відсутністю.
Відповідач в попередніх судових
засіданнях позовні вимоги не визнала і
просила в позові позивачу відмовити,
однак в це судове засідання вона не
з'явилася, хоча про час і місце розгляду
справи була повідомлена належним
чином.

Рішенням Балтського районного суду
Одеської області від 23.09.2013 року
позовні вимоги СТОВ «Маяк» задоволено
частково. Визнано, що ОСОБА_3 втратила
право на розірвання договору оренди
землі від 01.09.2009 року, щодо земельної
ділянки площею 2,22 га на території
Грабівської сільської ради
Кодимського району Одеської області,
укладеного між Сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю «Маяк» та ОСОБА_5,
правонаступником (спадкоємцем) якої є
ОСОБА_3, з підстав переходу права
власності на орендовану земельну
ділянку до іншої особи. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу на рішення
Балтського районного суду Одеської
області від 23.09.2013 року, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення,
відмовивши позивачу в позові, з
урахуванням доводів, викладених в
апеляційній скарзі, посилаючись на те,
що вважає оскаржуване рішення суду
незаконним і необґрунтованим, на
допущення судом першої інстанції
невідповідність висновків обставинам
справи, на порушення судом норм
процесуального права.

Іншими учасниками процесу рішення суду
не оскаржується.

В судове засідання учасники процесу не
з'явилися, причини неявки суду не
повідомили, клопотання про відкладення
розгляду справи від них на адресу суду
не надходили, за виключенням
представника позивача, від якого на
адресу суду надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку
із зайнятістю його в судовому розгляді
іншої справи.

Проте, докази які б підтверджували
поважність причин неявки представника
позивача в судове засідання
(знаходження його в іншому судовому
процесі) ним до його клопотання не
надано.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню,
в частині визнання, що ОСОБА_3 втратила
право на розірвання договору оренди
землі від 01.09.2009 року, щодо земельної
ділянки площею 2,22 га на території
Грабівської сільської ради
Кодимського району Одеської області,
укладеного між СТОВ «Маяк» та ОСОБА_5,
правонаступником (спадкоємцем) якої є
ОСОБА_3, з підстав переходу права
власності на орендовану земельну
ділянку до іншої особи,

з ухваленням нового рішення, в цій
частині, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Задовольняючи частково позовні вимоги
СТОВ «Маяк», суд першої інстанції
виходив з наступного.

Судом встановлено, що 01.09.2009 року між
позивачем та ОСОБА_5 був укладений
договір оренди землі, за яким ОСОБА_5
передала позивачу в оренду належну їй
земельну ділянку площею 2,22 га.

Після укладення договору оренди землі,
ОСОБА_5 померла. Її спадкоємцем стала
ОСОБА_3, яка у порядку спадкування
оформила на себе право власності на
земельну ділянку, яка є предметом
договору оренди землі, укладеного між
позивачем та ОСОБА_5 Це підтверджується
державним актом на право приватної
власності на землю № 53 з відміткою
нотаріуса.

Враховуючи, що відповідачка ОСОБА_3 є
спадкоємицею орендодавця та прийняла
спадщину, а зобов'язання за договором
оренди землі є такими, що допускають
успадкування, то до ОСОБА_3 перейшло не
тільки право власності на орендовану
земельну ділянку, а і усі права та
обов'язки спадкодавця, як орендодавця,
за договором оренди цієї земельної
ділянки, який був укладений з
позивачем.

У наслідок спадкування відбулася
заміна сторони у договорі і
відповідачка ОСОБА_3 стала
орендодавцем у договорі оренди землі,
замість ОСОБА_5

Як встановлено ч. 4 ст. 32 Закону України
«Про оренду землі», перехід права
власності на орендовану земельну
ділянку до іншої особи, а також
реорганізація юридичної особи -
орендаря не є підставою для зміни умов
або розірвання договору, якщо інше не
передбачено договором оренди землі.

Пунктом 36 договору оренди землі, що був
укладений позивачем та спадкодавцем,
було передбачено, що перехід права
власності на орендовану земельну
ділянку до другої особи є підставою для
зміни умов або розірвання договору.

Позивач не надав доказів того, що умови
п. 36 договору оренди землі є недійсними.

Тобто, ОСОБА_3, до якої перейшло право
власності на орендовану земельну
ділянку, а також усі права та обов'язки
орендодавця за договором оренди землі,
отримала можливість вчинити одну з
таких дій, як або залишити договір
оренди землі без змін, або вимагати
внесення до нього змін, вимагати
розірвання договору. При цьому,
уповноважена особа має право вчинити
за своїм вибором лише одну з цих дій.
Вчинення однієї з перелічених дій
унеможливлює вчинення у майбутньому
інших дій.

Відповідно до даних державного акту на
право приватної власності на землю,
відповідачка ОСОБА_3 набула право
власності на орендовану земельну
ділянку 26.09.2011 року.

Після набуття права власності на
орендовану земельну ділянку
відповідачка ОСОБА_3 не заявила
позивачу про свій намір розірвати
договір оренди землі у зв'язку із
зміною власника, та протягом усього
часу отримувала орендну плату, що
підтверджується відомістю на видачу
пшениці в рахунок земельного паю за 2011
рік та платіжною відомістю на виплату
земельного паю за серпень 2012 року.

Тобто, відповідачка ОСОБА_3 вчиняла дії,
які свідчать, що її воля була
спрямована на те, що б залишити договір
оренди землі діючим та без змін.

Оскільки ОСОБА_3 у розумний строк (п. 3 ч.1
ст. 3 ЦК України) після переходу до неї
права власності на орендовану земельну
ділянку не заявила про намір розірвати
договір оренди землі, а напроти,
вчинила дії, які свідчать про
спрямованість її волі на продовження
дії договору, то ця особа вже не має
права відмовитися в односторонньому
порядку від договору оренди з підстав
переходу права власності на орендовану
земельну ділянку до іншої особи.

Стосовно вимог про відшкодування
моральної шкоди, то суд першої
інстанції зазначив, що відповідно до
положень ст. 60 ЦПК України, на позивача
був покладений обов'язок надати суду
належні та допустимі докази завдання
моральної шкоди, але таких доказів
надано не було, що є підставою для
відмови у задоволені позову в цій
частині.

За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 1
ст. 3, ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 2, 3 ст. 13, ч. 1
ст. 608, ст. ст. 1216, 1218, 1299 ЦК України, ч. 4 ст.
32 Закону України «Про оренду землі»,
суд першої інстанції частково
задовольнив позовні вимоги СТОВ
«Маяк».

Однак, судова колегія не погоджується з
висновками суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог,
оскільки суд першої інстанції дійшов
до таких висновків з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, в цій частині.

Так в судовому засіданні встановлено,
підтверджується матеріалами справи та
не заперечується сторонами, що 01.09.2009
року між позивачем та ОСОБА_5 був
укладений договір оренди землі, за яким
ОСОБА_5 передала позивачу в оренду
належну їй земельну ділянку площею 2,22
га., яка знаходиться на території
Грабівської сільської ради (а. с. 7-13).

Після смерті ОСОБА_5 право власності на
вказану земельну ділянку перейшло в
порядку спадкування до відповідачки
ОСОБА_3 (а. с. 11-12).

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України
«Про оренду землі», перехід права
власності на орендовану земельну
ділянку до іншої особи, а також
реорганізація юридичної особи -
орендаря не є підставою для зміни умов
або розірвання договору, якщо інше не
передбачено договором оренди землі.

Пунктом 36 договору оренди землі, що був
укладений позивачем та померлою ОСОБА_5
передбачено, що перехід права
власності на орендовану земельну
ділянку до другої особи є підставою для
зміни умов або розірвання договору (а.
с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1
ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів; кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК
України, якою також передбачено, що суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Проте, звертаючись з позовною вимогою
про визнання, що ОСОБА_3 втратила право
на розірвання договору оренди землі
від 01.09.2009 року, щодо земельної ділянки
площею 2,22 га на території Грабівської
сільської ради Кодимського району
Одеської області, укладеного між СТОВ
«Маяк» та ОСОБА_5, правонаступником
(спадкоємцем) якої є ОСОБА_3, з підстав
переходу права власності на орендовану
земельну ділянку до іншої особи,
позивачем обрано спосіб захисту свого
права, який не передбачено ст. 16 ЦК
України або встановлено законом чи
договором.

Крім того, відповідно до позовної заяви
(а. с. 1-6) позивачем не обгрунтовано чим
порушено його право відповідачкою на
час звернення з позовом до суду та яке
право позивача порушено, не визнається
або оспорюється відповідачкою ( ч. 1 ст. 3
ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Однак, суд першої інстанції не звернув
на вказане уваги та помилково
задовольнив позовні вимоги позивача, в
цій частині, в спосіб не передбачений
вказаним чинним законодавством, не
встановивши яке право позивача
порушено, не визнається або
оспорюється відповідачкою.

За таких обставин, відсутні підстави
для задоволення позовних вимог
позивача, в частині визнання, що ОСОБА_3
втратила право на розірвання договору
оренди землі від 01.09.2009 року, щодо
земельної ділянки площею 2,22 га на
території Грабівської сільської ради
Кодимського району Одеської області,
укладеного між СТОВ «Маяк» та ОСОБА_5,
правонаступником (спадкоємцем) якої є
ОСОБА_3, з підстав переходу права
власності на орендовану земельну
ділянку до іншої особи, а обставини,
якими позивач обгрунтовував свої
позовні вимоги, в цій частині, можуть
бути предметом з'ясування в ході
розгляду спору про розірвання договору
оренди за наявності такого спору між
сторонами.

З іншими висновками суду першої
інстанції щодо відмови в задоволенні
позовних вимог, судова колегія
погоджується, оскільки позивачем
рішення суду не оскаржується.

Таким чином, судова колегія частково
погоджується з доводами апеляційної
скарги, враховуючи вище наведене та
вважає, що рішення Балтського
районного суду Одеської області від
23.09.2013 року необхідно скасувати, в
частині визнання, що ОСОБА_3 втратила
право на розірвання договору оренди
землі від 01.09.2009 року, щодо земельної
ділянки площею 2,22 га на території
Грабівської сільської ради
Кодимського району Одеської області,
укладеного між Сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю «Маяк» та ОСОБА_5,
правонаступником (спадкоємцем) якої є
ОСОБА_3, з підстав переходу права
власності на орендовану земельну
ділянку до іншої особи і ухвалити нове
рішення в цій частині, яким відмовити в
задоволенні позову СТОВ «Маяк» в цій
частині. В іншій частині рішення суду
підлягає залишенню без змін.

Інші доводи апеляційної скарги судова
колегія не приймає до уваги, враховуючи
викладене та те, що судом першої
інстанції задоволено позовні вимоги
лише, в частині визнання втрати ОСОБА_3
права на розірвання спірного договору
оренди, а тому доводи відповідачки
стосовно інших позовних вимог, в
задоволенні яких відмовлено
позивачеві, не мають правового
значення, враховуючи, що відповідачка в
апеляційній скарзі не ставить питання
про зміну мотивувальної частини
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Балтського районного
суду Одеської області від 23.09.2013 року по
справі за позовом СТОВ «Маяк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним
частини договору, визнання
відповідачів такими, що втратили деякі
права та відшкодування моральної шкоди
в розмірі 1 000 грн. скасувати, в частині
визнання, що ОСОБА_3 втратила право на
розірвання договору оренди землі від
01.09.2009 року, щодо земельної ділянки
площею 2,22 га на території Грабівської
сільської ради Кодимського району
Одеської області, укладеного між
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю «Маяк» та
ОСОБА_5, правонаступником (спадкоємцем)
якої є ОСОБА_3, з підстав переходу права
власності на орендовану земельну
ділянку до іншої особи.

Ухвалити нове рішення в цій частині,
яким відмовити в задоволенні позову
СТОВ «Маяк» в цій частині.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області
О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков

В.А. Станкевич