Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 рокум. Київ Суддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Дербенцева Т.П., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 4 червня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи: товариство з обмеженою
відповідальністю «Кебот-Харків»,
товариство з обмеженою
відповідальністю фірма «Гейзер»,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Маркет Експерт 2004»,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Маранело Груп», про
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини, поділ спільного
майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 18
лютого 2014 року з урахуванням ухвали
цього суду від 18 лютого 2014
року про виправлення описки, позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на його
утримання у зв'язку із продовженням
навчання у розмірі ј частини від усіх
видів доходів до досягнення сином 23
річного віку за умови продовження
навчання.

Визнано спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 автомобіль
«Toyota Land Cruiser Prado», 2008 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, автомобіль
«Toyota Yaris», 2012 року випуску, державний
номер НОМЕР_2, 75 % у статутному капіталі
ТОВ «Маркет Експорт 2004» (); 43,75 % у статутному капіталі
ТОВ «Маранело груп» (); 20
% у статутному капіталі ТОВ фірма
«Гейзер» (); 50 % у
статутному капіталі ТОВ «Кебот-Харків»
().

У порядку поділу майна подружжя
визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ
частину 20 % у статутному капіталі ТОВ
«Гейзер»; на Ѕ частину 50 % у
статутному капіталі ТОВ фірми
«Кебот-Харків»; на Ѕ частину 75
% у статутному капіталі ТОВ «Маркет
Експерт 2004»; на Ѕ частину у
статутному капіталі ТОВ «Маранело
груп». У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання
щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 4 червня
2014 року рішення Харківського
районного суду Харківської області від
18 лютого 2014 року у частині
задоволення позовних вимог про
визнання 75 % у статутному
капіталі ТОВ «Маркет Експорт 2004»; 43,75 % у
статутному капіталі ТОВ «Маранело
груп»; 20 % у статутному капіталі
ТОВ фірма «Гейзер»; 50 % у статутному
капіталі ТОВ «Кебот-Харків» об'єктами
права спільної сумісної власності
подружжя та визнання за ОСОБА_2 в
порядку поділу сумісного майна
подружжя права власності на Ѕ їх
частину скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову у задоволенні цих
позовних вимог. У іншій частині рішення
залишено без змін. Вирішено питання
щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції у частині задоволення
позовних вимог про визнання в порядку
поділу сумісного майна подружжя права
власності на Ѕ частину у статутному
капіталі ТОВ «Маркет Експорт 2004», ТОВ
«Маранело груп», ТОВ фірма «Гейзер»,
ТОВ «Кебот-Харків» та відмовляючи у
задоволенні цих позовних вимог,
апеляційний суд, дослідивши докази у
справі й давши їм належну оцінку в силу
вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК
України, а також, врахувавши обставини
справи, обґрунтовано виходив із того,
що з моменту внесення грошових коштів
до статутного капіталу господарського
товариства вони є власністю самого
товариства, зазначені спільні кошти
(майно) подружжя втрачають ознаки
об'єкта права спільної сумісної
власності подружжя, інше подружжя
набуває право вимоги виплати йому
спільних коштів, а не статутного
капіталу, при цьому лише в тому разі,
коли спільні кошти всупереч ст. 65 ЦК
України були використані одним із
подружжя саме для внесення вкладу до
статутного капіталу.

Аналогічна позиція викладена в
постановах Верховного Суду України від
3 липня 2013 року № 6-61цс13, від 19 лютого 2014
року № 6-5цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для судів.

Із змісту касаційної скарги та доданих
до неї матеріалів вбачається, що
наведені у скарзі доводи не дають
підстав для висновків щодо
незаконності та неправильності
оскаржуваного судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, треті особи: товариство з
обмеженою відповідальністю
«Кебот-Харків», товариство з обмеженою
відповідальністю фірма «Гейзер»,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Маркет Експерт 2004»,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Маранело Груп», про
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини, поділ спільного
майна подружжя за касаційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду
Харківської області від 4 червня 2014
року.

Додані до скарги матеріали направити
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
Т.П. Дербенцева