У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А. розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Мегабанк» в
особі Житомирського центрального
регіонального управління Публічного
акціонерного товариства «Мегабанк» до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_9, поданою в
інтересах Публічного акціонерного
товариства «Мегабанк» в особі
Житомирського центрального
регіонального управління Публічного
акціонерного товариства «Мегабанк», на
рішення Богунського районного суду
міста Житомира від 16 липня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Житомирської
області від 07 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року Публічне акціонерне
товариство «Мегабанк» в особі
Житомирського центрального
регіонального управління Публічного
акціонерного товариства «Мегабанк»
(далі - ПАТ «Мегабанк») звернулось до
суду з вищевказаним позовом, у якому
просило стягнути солідарно з
відповідачів на його користь
заборгованість за кредитним договором,
яка станом на 26 квітня 2013 року
становить 479 676 грн 45 коп., а також
понесені ним судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13
липня 2007 року між ним і відповідачем
ОСОБА_6 був укладений кредитний договір
№ 40-05П/2007, за яким ОСОБА_6 отримав кредит
у сумі 200 000 грн строком до 13 липня 2017
року, за умови часткового щомісячного
погашення, зі сплатою 18,2 відсотки
річних. З метою забезпечення виконання
договору 13 липня 2007 року були укладені
договори поруки з відповідачами ОСОБА_7
та ОСОБА_8 Умови кредитного договору
ОСОБА_6 належним чином не виконує,
щомісячно кредит не погашає, у зв'язку з
чим допустив заборгованість, яка
станом на 26 квітня 2013 року становить
479676 грн 45 коп.

Рішенням Богунського районного суду
міста Житомира від 16 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Житомирської
області від 07 листопада 2013 року, позов
ПАТ «Мегабанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7
на користь ПАТ «Мегабанк»
заборгованість за кредитним договором,
яка станом на 26 квітня 2013 року
становить 313 105 грн 61 коп., з них 176 662 грн
залишок за кредитом, 116 443 грн 61 коп.
залишок нарахованих та несплачених
відсотків, 20 000 грн штрафних санкцій.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_8
на користь ПАТ «Мегабанк»
заборгованість за кредитним договором,
яка станом на 26 квітня 2013 року
становить 313 105 грн 61 коп., з них 176 662 грн
залишок по кредиту, 116 443 грн 61 коп.
залишок нарахованих та несплачених
відсотків, 20 000 грн штрафних санкцій.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Мегабанк»,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права, просить скасувати
вказані судові рішення в частині
стягнення з відповідачів у солідарному
порядку на користь позивача залишку
нарахованих та несплачених відсотків
за користування кредитом з урахуванням
відсоткової ставки 18,2 відсотки річних
в сумі 116 443 грн 61 коп. і ухвалити в цій
частині нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити та стягнути з
відповідачів у солідарному порядку на
користь ПАТ «Мегабанк» залишок
нарахованих та несплачених відсотків
за користування кредитом за кредитним
договором з урахуванням відсоткової
ставки 25 відсотки річних, який згідно з
розрахунком заборгованості станом на 16
липня 2013 року становить 166 318 грн 79 коп.

Отже, судові рішення в частині
стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на
користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості
за кредитним договором станом на 26
квітня 2013 року: 176 662 грн - залишок за
кредитом, 20 000 грн - штрафні санкції у
касаційній скарзі ПАТ «Мегабанк» не
оспорюються, а тому в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК
України в касаційному порядку не
переглядаються.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги та
заперечень, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга ПАТ
«Мегабанк» підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог ПАТ
«Мегабанк», суд першої інстанції, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що позивачем не було дотримано порядку
зміни умов кредитного договору в
частині підвищення розміру процентної
ставки, відповідно до якого новий
розмір процентної ставки має
застосовуватись лише у разі належного
повідомлення позичальника про таку
зміну, а тому змін до кредитного
договору, укладеного між ПАТ
«Мегабанк» та відповідачем ОСОБА_6,
щодо збільшення розміру процентної
ставки не відбулось.

Однак з таким висновком судів повністю
погодитись не можна з наступних
підстав.

Судами встановлено, що 13 липня 2007 року
між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_6 був
укладений кредитний договір № 40-05П/2007,
за яким відповідач ОСОБА_6 отримав
кредит у сумі 200 000 грн строком до 13
липня 2017 року, за умови часткового
щомісячного погашення, зі сплатою 18,2
відсотки річних. З метою забезпечення
виконання укладеного кредитного
договору 13 липня 2007 року ПАТ «Мегабанк»
укладено договори поруки з ОСОБА_7 та
ОСОБА_8

Позичальник, як і поручителі,
зобов'язання за вказаним кредитним
договором належним чином не
виконували, щомісячно кредит не
погашали, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивачем на адресу відповідача
направлено повідомлення про
збільшення розміру відсоткової ставки
за кредитним договором з 18,2 до 25
відсотки річних, при цьому направлено
додаткову угоду до кредитного
договору. Згідно з поштовим
повідомленням, ОСОБА_6 отримав вказане
повідомлення 20 серпня 2008 року (а .с. 167,
168)

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з п. 3.3.4 Умов кредитного договору
кредитодавець має право у разі зміни
облікової ставки Національного банку
України, кон'юнктури кредитного ринку
та вартості куплених кредитородавцем
грошово-кредитних ресурсів або
збільшення витрат кредитодавця за
інших причин, у тому числі зі змінами
чинного законодавства, змінити
процентну ставку за користування
кредитом, повідомивши про це
позичальника письмово за сім
календарних днів до дати, з якої
починає діяти нова процентна ставка.

Таким чином, згідно умовами кредитного
договору на зміну процентної ставки
можуть впливати декілька чинників. При
настанні хоча б одного з них банк має
право змінити процентну ставку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, якщо сторонами кредитного
договору досягнуто домовленості з усіх
його умов, у тому числі щодо збільшення
банком в односторонньому порядку
процентної ставки за кредитним
договором з дотриманням певної
процедури, то такі умови повинні
виконуватись сторонами з моменту
досягнення домовленості, тобто з
моменту підписання договору.

Виходячи з результатів аналізу ст. ст. 5,
627, 629, 653 ЦК України, слід дійти висновку
про те, що якщо умовами кредитного
договору, щодо яких сторони дійшли
згоди під час його укладення,
передбачено право банку в
односторонньому порядку збільшувати
розмір процентної ставки за
користування кредитом у разі настання
певних умов із додержанням
установленої кредитним договором
процедури повідомлення позичальника,
то збільшення банком розміру
процентної ставки за цим кредитним
договором в односторонньому порядку є
правомірним за умови, що рішення банку
про таку зміну розміру процентної
ставки було прийнято до набрання
чинності Законом № 661-VІ, яким ЦК
України доповнено ст. 1056-1.

Згідно з повідомленням про вручення
поштового відправлення ПАТ «Мегабанк»
15 серпня 2008 року у передбачений
кредитним договором спосіб направлено
лист з повідомленням про збільшення
процентної ставки до 25 відсотки річних.
Дане поштове відправлення вручене під
розписку ОСОБА_6 20 серпня 2008 року. При
цьому зазначені вище зміни до
законодавства набрали чинності 10 січня
2009 року.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 6, 627,
629, 653 ЦК України сторони кредитного
договору домовились про підстави та
механізм збільшення процентної ставки,
який полягає у направленні кредитором
на адресу позичальника
рекомендованого листа з повідомленням
про встановлення нової процентної
ставки, із зазначенням її розміру та
дати початку дії такої ставки.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
19 грудня 2012 року у спарві № 6-149цс13, яка
згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції у порушення вимог ст. ст. 213, 214
ЦПК України на вищенаведені норми
закону уваги не звернув, у повному
обсязі не з'ясував та належним чином не
встановив всі фактичні обставини
справи: коли набирає чинності умова
договору про зміну розміру процентної
ставки; чи було дотримано банком
установлений кредитним договором
порядок повідомлення позивальника про
зміну розміру процентної ставки; чи
повідомлялись поручителі про зміну
розміру процентної ставки за кредитним
договором, чи достатньо обґрунтовані
підстави банку для зміни процентної
ставки щодо підвищення Національним
банком України облікової ставки до 12
відсотки річних; чи продовжував
сплачувати позичальник за наданий
кредит та відсотки за користування ним
після підвищення розміру процентної
ставки, у зв'язку з чим дійшов
передчасного висновку про відмову в
задоволенні позову в частині стягнення
з відповідачів у солідарному порядку
на користь ПАТ «Мегабанк» залишку
нарахованих та несплачених відсотків
за користування кредитом за кредитним
договором з урахуванням відсоткової
ставки 25 відсотки річних.

Апеляційний суд у порушення вимог ст.
ст. 303, 315 ЦПК України, перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, вказані
порушення суду не усунув та передчасно
залишив рішення суду першої інстанції
без змін.

Таким чином, ураховуючи, що судами
допущені порушення норм матеріального
та процесуального права, що
унеможливлюють встановлення фактичних
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи, рішення
суду першої інстанції та ухвала
апеляційного суду підлягають
скасуванню в частині стягнення з
відповідачів у солідарному порядку на
користь позивача залишку нарахованих
та несплачених відсотків станом на 26
квітня 2013 року за користування
кредитом з урахуванням 18,2 відсотки
річних в сумі 116 443 грн 61 коп.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9, подану в
інтересах Публічного акціонерного
товариства «Мегабанк» в особі
Житомирського центрального
регіонального управління Публічного
акціонерного товариства «Мегабанк»,
задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду
міста Житомира від 16 липня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Житомирської
області від 07 листопада 2013 року в
частині вимог про стягнення з
відповідачів у солідарному порядку на
користь позивача залишку нарахованих
та несплачених відсотків за
користування кредитом скасувати,
справу в цій частині направити на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А.
Макарчук

Судді:
А.О. Леванчук

А.В. Маляренко

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк