УХВАЛА

іменем україни

9 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.,

Іваненко Ю.Г.,
Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення аліментів на
повнолітню дитину,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 17 лютого 2014 року
та рішення апеляційного суду
Вінницької області від 17 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів у зв'язку з її навчанням.

В обґрунтування позову зазначала, що
ОСОБА_4 є її батьком. Після розірвання
шлюбу між батьками, з вересня 1996 року,
вона постійно проживає з матір'ю та
перебває на її повному утриманні.

Зазначала, що їй виповнилось 18 років,
але з 1 вересня 2012 року по

30 червня 2015 року вона продовжує
навчатись на денній формі навчання за
спеціальністю кухар, кондитер у
Вінницькому міжрегіональному вищому
професійному училищі.

Посилаючись на те, що її мати отримує
мінімальну зарплату, у зв'язку з чим не
може надавати допомогу, а вона
знаходиться в скрутному матеріальному
становищі і не в змозі сама себе
утримувати, купувати їжу, одяг,
підручники для навчання, а відповідач
працездатний, має можливість надавати
матеріальну допомогу на її утримання,
проте відмовляє їй у допомозі, вона
звернулася до суду з позовом про
стягнення аліментів.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від

17 лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на
повнолітню дитину задоволено. Стягнуто
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти в
твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн
щомісячно до закінчення навчання в
навчальному закладі 30 червня 2015 року,
починаючи з 1 січня 2014 року, але не
пізніше досягнення нею 23 років.
Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір у
розмірі 243 грн 60 коп.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 17 березня

2014 року рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від

17 лютого 2014 року в частині визначення
розміру стягнутих аліментів змінено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
аліменти в твердій грошовій сумі в
розмірі 600 грн щомісячно до закінчення
навчання в навчальному закладі 30
червня 2015 року, починаючи з 1 січня 2014
року, але не пізніше досягнення нею 23
років. В іншій частині рішення залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від 17
лютого 2014 року та рішення апеляційного
суду Вінницької області від 17 березня
2014 року та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з довідкою від 19 листопада 2013
року № 126 ОСОБА_3 є студенткою ДПТНЗ
«Вінницьке міжрегіональне вище
професійне училище», термін навчання з
1 вересня 2012 року по 30 червня 2015 року,
форма навчання денна, бюджетна.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 200 СК України
суд визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; 2)
стан здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України від

15 травня 2006 року № 6 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» судам роз'яснено, що
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

За таких обставин суд дійшов
правильного висновку, що

ОСОБА_3 має право на отримання
матеріальної допомоги у зв'язку з
продовженням навчання і до досягнення
нею 23 років, а обов'язок щодо надання
вказаної допомоги поширюється на обох
батьків, за умови, що вони можуть
надавати матеріальну допомогу.

Обгрунтовано встановивши наявність у
ОСОБА_3 потреби у матеріальній допомозі
у зв'язку із навчанням у професійному
училищі та вказавши на обов'язок
відповідача її утримувати, суд
апеляційної інстанції належним чином
не мотивував свій висновок щодо
визначення розміру аліментів у розмірі
600 грн, а лише вказав, що позивач за
навчання кожен рік сплачує внесок, який
становить 580 грн.

Крім того, не врахував, що за змістом ст.
199 СК України обов'язок утримувати
повнолітню дочку, яка продовжує
навчання, покладено на обох батьків.

Ухвалюючи рішення про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти в
твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн
щомісячно, щодо розміру якої ОСОБА_4 та
його представник в судовому засіданні
не заперечували, суд першої інстанції,
врахував, що дохід відповідача є
мінливим, на даний час відповідач не
працює.

Оскільки під час дослідження доказів
та встановлення фактів у справі судом
першої інстанції не були порушені
норми процесуального права, тому
рішення суду відповідає вимогам
матеріального права.

Проте всупереч статтям 303, 316 ЦПК
України апеляційний суд переоцінив
наявні в справі докази, не витребував
нових, не навів належних доказів на
спростування висновків суду першої
інстанції та скасував законне рішення
суду першої інстанції.

Встановивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції
відповідно до ч. 1 ст. 339 ЦПК України

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 17 березня

2014 року скасувати, рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від 17
лютого 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді:Є.П.
Євграфова О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко
О.М. Ситнік