Суддя Маслов М. І.
Справа № 644/644/14-ц
Провадження № 2/644/791/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2014 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м.
Харкова

у складі головуючого судді : Маслова
М.І.

при секретарі : Шпиця Л.В.,Плотніковій
І.Ю.;

позивача ОСОБА_1;

за участю представника позивача
ОСОБА_2;

відповідача ОСОБА_3;

прокурора Лазоренко Р. І.;

представника 3-ї особи: Служба у справах
дітей департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради -
Ананченко Л.Б.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті
особи: Служба у справах дітей
департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради,
Орджонікідзевський районний відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції, про позбавлення батьківських
прав, встановлення фіксованого розміру
аліментів та стягнення заборгованості
по сплаті аліментів, та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи:
Служба у справах дітей департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради,
Орджонікідзевський районний відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції, про усунення перешкод щодо
участі у вихованні та вільному
спілкуванні з дитиною батьком, який
проживає окремо від неї, -

В С Т А Н О В И В:

28.01.2014 року ОСОБА_1 (надалі - позивач),
звернулась до Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова з позовом до
ОСОБА_3 (надалі - відповідач), треті
особи: Служба у справах дітей
департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради,
Орджонікідзевський районний відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції, про позбавлення його
батьківських прав, відносно
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою

АДРЕСА_1, стягнення з відповідача
аліментів на його утримання у твердій
грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн.
щомісячно до досягнення повноліття
сина ОСОБА_5 та стягнення з відповідача
заборгованості по сплаті аліментів у
розмірі 3 460 грн. 67 коп.

Раніше аналогічна справа № 644/6876/13ц за
позовом про позбавлення батьківських
прав від 22.07.2013 року розглядалася в суді
в м. Ізюмі, де за клопотанням
відповідача була змінена підсудність.
Апеляційним судом Харківської області,
ухвалою від 14.10.13 дана справа була
передана за підсудністю до м. Ізюм. Але
позивач просила залишити позов без
розгляду та повторно звернулась до
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова 28.01.2014 року.

Відповідач 5 травня 2014 року подав
зустрічну позовну заяву, в якій просив
зобов'язати ОСОБА_1 не перешкоджати
брати йому участь у вихованні дитини та
вільному спілкуванні з сином, а також
визначити наступні способи його участі
у вихованні сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
особисте спілкування:

- побачення двічі на місяць: першої і
третьої суботи місяця з 10.00 год. до 16.00
за місцем навчання сина або за місцем
його проживання, перебування;

- спільний відпочинок: першу половину
літніх канікул дитина проводить з
батьком;

- необмежене спілкування з сином,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 засобами
телефонного, поштового, електронного
та іншими засобами зв'язку, що не
передбачають безпосереднього
фізичного спілкування.

А також просив зобов'язати ОСОБА_1,
колишню дружину, надати йому точну
інформацію щодо фактичного місця
навчання, проживання, перебування
дитини, а у разі настання таких змін,
повідомляти про це його особисто на
наступний день з дня настання таких
обставин.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача підтримали
позовні вимоги, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві,
просять суд їх задовольнити.
Заперечують проти задоволення
зустрічних позовних вимог.

Відповідач в судове засідання 07.07.2014
року не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином та своєчасно. Через канцелярію
суду від нього надійшла заява про
розгляд справи без його участі.

В попередніх судових засіданнях
відповідач, позов не визнавав, через
канцелярію суду надав два письмових
заперечення, в яких просив суд
відмовити у задоволенні первісних
позовних вимог у повному обсязі, подав
зустрічний позов. Зустрічний позов
підтримував та просив суд задовольнити
його в повному обсязі.

Представник третьої особи: Служби у
справах дітей департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради - Ананченко Л.Б. в судових
засіданнях надавала суду пояснення,
позовні вимоги позивача за первісним
позовом підтримувала у повному обсязі,
проти задоволення зустрічних позовних
вимог заперечувала, в письмовому
вигляді 01.04.2014 надала суду висновок № 162
від 31.03.2014 року, в якому вважає позовні
вимоги позивачки щодо позбавлення
батьківських прав, в числі інших її
вимог такими, що підлягають
задоволенню.

Представник третьої особи: Служби у
справах дітей департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради - Кухта О.Г. в судове
засідання не з'явилась, надала заяву, в
якій просила слухати справу за її
відсутності, позовні вимоги позивача
за первісним позовом підтримала у
повному обсязі.

Представник третьої особи:
Орджонікідзевський районний відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції, про час та місце розгляду
цивільної справи повідомлений
належним чином та вчасно, однак в
судове засідання не з'явився, через
канцелярію надав суду відповідну
письмову заяву, в якій просили
розглядати справу за його відсутності.

Представник прокуратури
Орджонікідзевського району м. Харкова,
під час судового засідання позов
ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі і
просив суд позбавити батьківських прав
ОСОБА_3, встановити фіксований розмір
аліментів та стягнути заборгованість
по сплаті аліментів. Проти задоволення
зустрічного позову заперечував.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
встановивши відповідні обставини і
визначивши відповідно до них
правовідносини, вважає, що позовні
вимоги за первісним позовом підлягають
частковому задоволенню, а зустрічні
позовні вимоги є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до
Орджонікідзевського районного суду

м. Харкова з позовом до ОСОБА_3, треті
особи: Служба у справах дітей
департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради,
Орджонікідзевський районний відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції, про позбавлення його
батьківських прав, відносно
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою
АДРЕСА_1, стягнення з відповідача
аліментів на його утримання у твердій
грошовій сумі в розмірі 1000 грн.
щомісячно до досягнення повноліття
сина ОСОБА_5 та стягнення з відповідача
заборгованості по сплаті аліментів у
розмірі 3 460 грн. 67 коп..

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивачка зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які перебували в
зареєстрованому шлюбі, народився син -
ОСОБА_5. Через деякий час після
народження сина подружні відносини між
позивачем і відповідачем погіршилися і
починаючи з грудня 1997 року фактично
були припинені, оскільки відповідач
залишив сім'ю. Після цього відповідач
добровільно не надавав ніякої
матеріальної допомоги і позивачка
змушена була звернутися у 1998 році до
суду з позовною заявою про стягнення
аліментів на утримання сина.

Позивачка, за її твердженням, фактично
з грудня 1997 року самостійно утримує
сина, оскільки аліменти надходять
нерегулярно, часто із затримкою 6 і
більше місяців і після погроз з боку
виконавчої служби про кримінальну
відповідальність за ухилення від
сплати аліментів. Згідно позовної
заяви: протягом майже 16 років позивачка
виховує сина самостійно створюючи йому
належні умови для виховання, утримує
його, купує одяг, взуття та інші речі
необхідні для нормального розвитку
дитини, матеріально забезпечує його
навчання у музичній школі та ліцеї,
створює умови для повноцінного
відпочинку.

Відповідач, за твердженням позивача,
увесь цей час ухилявся від виховання
дитини - не відвідував сина, жодного
разу в школі не з'явився, навчанням та
вихованням дитини не цікавився, не
піклувався про його духовний та
фізичний розвиток, не виявляв інтересу
до його внутрішнього світу, не
створював умов для отримання сином
освіти.

Крім того 08.01.1998 року на підставі
рішення суду Дзержинського району м.
Харкова з відповідача стягуються
аліменти на користь позивача на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5
в розмірі 14 частини усіх видів його
заробітку, що підтверджується
виконавчим листом, проте відповідач
аліменти вчасно не сплачував і як
наслідок це призвело до утворення
значного боргу, який постійно
збільшується. Відповідач має
нерегулярний та мінливий дохід,
постійної роботи не має Згідно довідки
виданої ОСОБА_3 він перебуває на обліку
як безробітній в Ізюмському МРЦЗ.

На підставі вище викладеного позивач
вважає, що такі дії відповідача шкодять
інтересам дитини та є підставою для
позбавлення його батьківських прав,
стягнення боргу по аліментах та
призначення аліментів у твердій
грошовій сумі.

5 травня 2014 року до початку слухання
справи по суті відповідач подав
зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про
усунення перешкод щодо участі у
вихованні та вільному спілкуванні з
дитиною батьком, який проживає окремо
від нього.

Відповідачка за зустрічним позовом
проти зустрічного позову заперечувала,
надавши свої письмові заперечення, де
зазначила, що вона не перешкоджає
зустрічам батька з сином.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як в межах
заявлених вимог та на підставі доданих
доказів.

Обов'язок доказування відповідно зі
ст.10 ЦПК України покладений на сторони
у справі, а суд тільки сприяє
всебічному та повному з'ясуванні
обставин справи шляхом роз'яснення
прав та обов'язків та сприяє в їхньому
здійсненні. Крім того, у відповідності
зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому їх дослідженні.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України,
судовим розглядом встановлено
наступні обставини.

Матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у
зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується копію свідоцтва про
шлюб, що міститься в матеріалах справи
(а.с. 96), на підставі рішення
Орджонікідзевського районного суду

м. Харкова шлюб був розірваний,
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану по м. Ізюм
реєстраційної служби Ізюмського
міськрайонного управління юстиції у
Харківській області видане свідоцтво
про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.
6), проте фактично сторони проживали
окремо з грудня 1997 року.

Від шлюбу сторони мають
неповнолітнього сина - ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією
свідоцтва про народження серії НОМЕР_2
від 30.05.1997 року (а.с. 5).

ОСОБА_5 проживає в АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою Дільниці № 49
КП «Жилкомсервіс» № 102 від 21.01.2014 (а.с. 7).

Твердження позивача за первісним
позовом про те, що відповідач ОСОБА_3 не
брав в повній мірі участь у вихованні
та догляді за дитиною, підтверджується
наявними в матеріалах справи копією
довідки з «Дитячої музичної школи №11»
м. Харкова від 21 червня 2013 року № 39 (а.с.
14), копією довідки з Харківської
загальноосвітньої школи I-III ступенів №
5 № 629 від 19 червня 2013 року (а.с. 13) та
копією відповіді на запит адвоката до
Харківської міської дитячої
поліклініки № 16 від 27 вересня 2013 року
(а.с. 16). Зазначеними довідками також,
таким чином, спростовується твердження
відповідача за первісним позовом та
позивача за зустрічним, ОСОБА_3, про
перешкоджання ОСОБА_1 зустрічам батька
з сином, оскільки він не був обмежений у
праві брати участь у вихованні дитини,
згідно ст. 151 Сімейного кодексу України,
а сам не реалізовував зазначене
батьківське право та не виконував
відповідних батьківських обов'язків.

Так, в довідці, виданій Харківською
загальноосвітньою школою I-III ступенів
№ 5 (а.с. 13), зазначається, що ОСОБА_5 (1997
р.н.) навчався в 11-М класі Харківської
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№ 5 Харківської міської ради з

31.08.2012 року. За час навчання проявив
себе як здібний, дисциплінований учень,
навчається на високому та достатньому
рівнях, бере активну участь у
суспільному житті класу та школи.
Батько ОСОБА_5 (1997 р.н.), ОСОБА_3,
батьківські збори не відвідував, сина
до школи не приводив та не забирав,
навчанням сина та поведінкою не
цікавився. ОСОБА_1, за словами класного
керівника, регулярно відвідує
батьківські збори, цікавиться успіхами
сина в навчанні та суспільному житті
школи.

Згідно довідки з «Дитячої музичної
школи №11» м. Харкова від 21 червня 2013
року № 39 (а.с. 14) адміністрації та
викладачам школи нічого не відомо про
існування батька ОСОБА_5: ОСОБА_3. За всі
роки навчання він жодного разу не
відвідав школу та не проявив інтересу
до успіхів сина.

Відповідно до довідки з КЗОЗ «ХМДП №16»
від 27.09.2013 року (а.с. 16), ОСОБА_5 (1997 р.н.), що
мешкає в АДРЕСА_1 Спостерігається
медпрацівниками КЗОЗ «ХМДП №16» з
народження і до сьогодні. Дитина
проживає з матір'ю ОСОБА_1. Батько
дитини, ОСОБА_3, не супроводжував сина
під час планових медичних оглядів, та
під час медичних оглядів лікарем у
випадках його хвороб. Лікарняний лист
по догляду за дитиною також видавався
матері, ОСОБА_1.

Крім того, належну оцінку, як доказу на
підтвердження первісних позовних
вимог, суд надає Висновку про
доцільність позбавлення батьківських
прав Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради № 537
від 10.10.2013 (а.с. 17), згідно якого
Департамент праці та соціальної
політики Харківської міської ради, як
представник органу опіки та
піклування, вважає за доцільне
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3
відносно його сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також в матеріалах справи міститься
другий Висновок комісії з питань
захисту прав дитини виконавчого
комітету Харківської міської ради № 162
від 31.03.2014 року, відповідно до ст.ст.
19,150,164 Сімейного кодексу України, було
визнано, що позбавлення батьківських
прав ОСОБА_3, відносно його сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є доцільним і відповідає
інтересам дитини.

Вирішуючи даний спір, суд також
враховує думку неповнолітнього сина
ОСОБА_5, який просив як найскоріше
позбавити його батька батьківських
прав та надав письмову заяву до суду.
Так, в матеріалах справи наявна його
заява від 23.03.2014 року (а.с. 116), де ОСОБА_5
просить позбавити батьківських прав
відносно нього його батька - ОСОБА_3,
оскільки він жодного разу не
спілкувався з ним особисто, не брав
участі в його вихованні та навчанні, не
цікавився його здоров'ям, жодного разу
не пропонував зустрітися з ним, не
запрошував до себе додому, не
пропонував відвідати його батьків. Як
зазначає в заяві ОСОБА_5, протягом
усього життя він не відчував
піклування з боку його батька ОСОБА_3 не
отримував батьківської уваги та
любові, достойного чоловічого
прикладу, а замість захисту та
підтримки ОСОБА_3 ображав його,
спілкуючись з його подругою, та
перешкоджав його виїзду за кордон на
відпочинок, не відповідаючи на його
телефонні дзвінки.

На сьогоднішній час він зовсім не бажає
спілкуватися з батьком, що за заявою
відповідача перешкоджало йому у
спілкуванні з дитиною. ОСОБА_3 за таких
підстав заявляв клопотання про допит
сина, що на думку суду не було
необхіднім та доцільним, з урахуванням
тих стосунків, які склалися у
відповідача та сином.

Аналізуючи та оцінюючи докази,
відповідно до ст. 313 ЦПК України, які
були надані позивачем та відповідачем,
суд дійшов висновку, що твердження
відповідача, які викладені у
запереченнях на первісний позов та у
зустрічному позові, є голослівними, не
підтверджується належними доказами.

Так, відповідач не надав суду доказів
на підтвердження того, що позивачка
ОСОБА_1 перешкоджала йому належним
чином виконувати свої батьківські
обов'язки. З матеріалів цивільної
справи не вбачається перешкод для
відповідача за первісним позовом,
через які він не мав можливості
цікавитися вихованням, здоров'ям та
освітою свого сина. Цих питань жодного
разу не ставив з моменту розірвання
шлюбу.

В ході розгляду справи, на пропозицію
вирішити спір між сторонами мирним
шляхом, ОСОБА_3 проти укладення мирової
угоди спочатку не заперечував, та, як
з'ясувалося, був не проти примирення за
умови, якщо позивачка за первісним
позовом відмовиться від усіх своїх
майнових вимог, що саме по собі сприяло
затягуванню розгляду справи.

Крім того, в діях відповідача суд
вбачає і інші ознаки зловживання
своїми процесуальними правами,
недобросовісне виконання обов'язків.

Так, в матеріалах справи наявні листи
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 (а.с. 118-119), проте ці
листи не можна вважати доказом на
підтвердження виконання ним своїх
батьківських обов'язків, участю у
вихованні дитини, а в оцінці їх разом з
іншими докази по справі, суд приходить
до висновку, що вони є спробою
затягнути розгляд справи, ухилитися
від сплати аліментів, оскільки ОСОБА_1
був попереджений про кримінальну
відповідальність за ухилення від
сплати аліментів згідно ст. 164 КК
України, та його дії та листування не
дають підстави для висновку суду, що
його листи були направлені на
прийняття належним чином участі у
вихованні дитини та здійснити
обов'язок щодо утримання сина.

Значна заборгованість зі сплати
аліментів, залучення виконавчої служби
до їх стягнення (а.с. 8-11) свідчать про
ухилення ОСОБА_3 від обов'язку батька
утримувати свою дитину, визначеного
ст.ст. 180-181 СК України.

Тому суд вважає, що останній ухилявся
від виконання своїх батьківських
обов'язків свідомо та цілеспрямовано.

Більш того, відповідач просив
зобов'язати в свої зустрічній позовній
заяві, що надійшла до суду значно
пізніше первісного позову, ОСОБА_1,
колишню дружину, надати йому точну
інформацію щодо фактичного місця
навчання, проживання, перебування
дитини, а у разі настання таких змін,
повідомляти про це його особисто на
наступний день з дня настання таких
обставин, що свідчить про невиконання
відповідачем своїх обов'язків та
перекладає їх виконання на ОСОБА_1, про
те, що він не цікавиться життям дитини.
ОСОБА_3 мав реальну можливість знати
про навчання, успішність та поведінку
своєї дитини, проте до розгляду справи
у суді не вважав за потрібне її
використовувати та цікавитися життям
сина. У зв'язку з чим в сина з батьком
склалися холодні відносини та син
зовсім не бажає спілкуватися з батьком.

За таких умов, суд вважає обгрунтованим
первісний позов.

Таким чином, при наявності наданих
доказів, суд вважає за доцільне
позбавити відповідача батьківських
прав по відношенню до неповнолітнього
сина - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки він
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків по вихованню
та піклуванню за своїм сином, не
піклується про фізичний і духовний
розвиток дитини, його навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечує його необхідним
харчуванням, медичним доглядом,
лікуванням, при тому що причини
нездійснення відповідачем його
батьківських обов'язків не можуть бути
визнані судом поважними. ОСОБА_3
інвалідом не є, інших аліментів не
виплачує.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму
Верховного суду України №3 від 30
березня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про всиновлення та про
позбавлення та відновлення
батьківських прав» ухилення батьків
від виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування. Медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так
і у сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України
особа, позбавлена батьківських прав, не
звільняється від обов'язку щодо
утримання дитини. Одночасно з
позбавленням батьківських прав суд
може на вимогу позивача або за власною
ініціативою вирішити питання про
стягнення аліментів на дитину.

З приводу позовної вимоги за первісним
позовом щодо стягнення з відповідача
аліментів на його утримання у твердій
грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн.
щомісячно до досягнення повноліття
сина ОСОБА_5 та стягнення з відповідача
заборгованості по сплаті аліментів у
розмірі 3 460 грн. 67 коп., суд приходить до
висновку про можливість їх часткового
задоволення, виходячи з наступного.

Доказами по справі доведено, що
відповідач має значну заборгованість
із сплати аліментів, має нестабільну
роботу та мінливий і нерегулярний
дохід, що підтверджено наданими
відповідачем довідками про рівень його
заробітної плати, більш того
відповідач має на утриманню молоду
сім`ю та 2 малолітніх дітей, на підставі
чого суд не може погодитися з вимогою
позивача про стягнення з відповідача
щомісячно аліментів у розмірі 1000 грн., а
також з огляду на те, що позивачка
також, як мати дитини, зобов'язана
приймати участь у її утриманні та має
власний дохід.

Статтею 180 СК України передбачено, що
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Розмір прожиткового мінімуму на дитину
віком від 6 до 18 років з 1 грудня 2013 року
складає 1268 грн.

Таким чином, суд вважає, що вимоги
позивача щодо стягнення аліментів є
обґрунтованими, оскільки це не
суперечить вимогам ст.ст.181 - 183 СК
України та не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

При встановленні розміру аліментів,
суд керується вимогами ст.182 СК України
та роз'ясненнями, які містяться в п.17
Постанови пленуму Верховного Суду
України №3 від 15.05.2006р. «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», та вирішуючи
питання щодо розміру аліментів
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; і інші обставини, що мають
істотне значення.

Відповідно до ст.184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий заробіток, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Враховуючи, що матеріальне становище
відповідача є незадовільним, а
відповідачем зазначалося, що останнім
часом, він не мав постійної роботи, суд,
враховуючи вимоги Закону України "Про
державний бюджет України на 2014 рік",
яким встановлений прожитковий
мінімуму на дитину віком від 6 до 18
років з 16.01.2014 р., становить 1286 гривень,
вважає за можливе стягнути аліменти на
утримання дитини. у твердій грошовій
сумі у розмірі 400 (чотириста) грн., але не
меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Відповідно до положень ч.2 ст.184 СК
України розмір аліментів, визначений
судом у твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 194 СК України,
аліменти можуть бути стягнуті за
виконавчим листом за минулий час, але
не більш як за три роки, що передували
пред'явленню виконавчого листа до
виконання.

Обставини звернення позивачки до суду
з позовом про стягнення заборгованості
не передбачені ст. 194 СК України.

Суд не вбачає підстав для стягнення
заборгованості за аліментами, оскільки
аліменти з відповідача стягувались
згідно з рішенням Дзержинського
районного суду

м. Харкові. За виконавчим листом в м.
Ізюмі відкрите виконавче провадження.

Тому вимоги про стягнення
заборгованості, яка є предметом
виконавчого провадження суперечать ст.
194 СК України.

Згідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд
допускає негайне виконання рішення у
межах суми платежу за один місяць.

Виходячи з викладеного суд вважає за
необхідне відмовити в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1

Вирішуючи питання щодо розподілу між
сторонами по справі судових витрат суд
виходить з наступного.

Первісний позов про позбавлення
батьківських прав, встановлення
фіксованого розміру аліментів та
стягнення заборгованості по сплаті
аліментів містить кільки пов'язаних
між собою позовні вимог, судовий збір
за звернення до суду з кожною з яких
сплачується окремо.

Звертаючись до суду з позовною вимогою
про позбавлення батьківських прав,
позивачка згідно ЗУ «Про судовий збір»
сплатила 243 грн. 60 коп., що
підтверджується квитанцією, наявною в
матеріалах справи.

Згідно п. 3. ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий
збір» стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Таким чином, сплачені позивачкою 243 грн.
60 коп. судового збору підлягають
стягненню з відповідача на її користь.

Звертаючись до суду з позовною вимогою
про стягнення аліментів у твердій
грошовій сумі, позивачка була
звільнена від сплати судового збору на
підставі п. 3. ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий
збір». Задовольняючи її позовні вимоги
частково, суд пропорційно до
задоволеної частини, виходячи з
наступного.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Згідно ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. Ставки судового
збору встановлюються у таких розмірах:
позовної заяви майнового характеру 1
відсоток ціни позову, але не менше 0,2
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Згідно ст. 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»,
установлена на 2014 рік мінімальна
заробітна плата, у місячному розмірі з 1
січня - 1218 грн.

Таким чином, з відповідача підлягає
стягненню в доход держави судовий збір
в розмірі 4/10 від 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати, станом на 1 січня 2014
року, тобто 97,44 грн.

Також на підставі п. 3. ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про
судовий збір» позивачка були звільнена
від сплати судового збору за позовною
вимогою щодо стягнення з відповідача
заборгованості по сплаті аліментів у
розмірі 3 460 грн. 67 коп. Стягнення
судового збору щодо цієї вимоги з
відповідача не проводиться, з підстав
відмови судом у її задоволенні.

З підстав відмови в задоволенні
зустрічного позову, згідно ч.1 ст. 88 ЦПК
України, судові витрати сплачені
позивачем за зустрічним позовом
(відповідачем за первісним) у сумі 243
грн. 60 коп. згідно квитанції (а.с. 91)
покладаються на позивача за зустрічним
позовом (відповідача за первісним).

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 6, 9, 10, 15, 30, 60, 61, 77, 88, 110, 118,119, 122, 130,
169 п.2, 200, 201, 208, 209, 218, 220, 294, 295, 367 ЦПК
України ст.ст. 148, 164-166, 180-184,191 Сімейного
Кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя
особа Служба у справах дітей
Орджонікідзевського департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради про
позбавлення батьківських прав,
стягнення боргу та призначення
аліментів у твердій грошовій сумі
задовольнити частково:

1. Позбавити батьківських прав ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Ізюм
Харківської області, у відношенні сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

2. Змінити розмір аліментів, які
стягуються згідно з рішенням
Дзержинського району м. Харкова від
08.01.1998 року із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
в розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку, та стягнути із ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 аліменти у твердій
грошовій сумі у розмірі - 400 грн.
(чотириста гривень), щомісячно,
починаючи з 28.01.2014 року до повноліття
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше
ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку або зміни підстав.

3. Допустити негайне виконання рішення
у межах суми платежу за один місяць.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

5. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1
залишити без задоволення.

6. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1,
судові витрати за сплату судового
збору при подачі позовної заяви до суду
у розмірі 243 (двісті двадцять дев'ять)
грн. 60 коп.

7. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави,
судові витрати за сплату судового
збору при подачі позовної заяви до суду
у розмірі 97 (дев'яносто сім) грн. 44 коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківської області
через районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя
М.І. Маслов