Справа № 209/2391/14-ц
Провадження № 2/209/1179/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська у
складі:

головуючого
Гнєзділова В.Є.

при секретарі
Бойко Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3, треті особи
Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, Товарна біржа
«Українська» про визнання дійсним
договору та права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 треті особи:
Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, Товарна біржа
«Українська» про визнання дійсним
договору та права власності. На
обґрунтування своїх позовних вимог
зазначає, що 14 квітня 2001 року між
сторонами по справі було укладено
договір купівлі-продажу нерухомості,
відповідно до умов якого ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 продали, а позивач придбав
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.
Вказаний об'єкт нерухомого майна
складається з: житловий будинок (літера
А-1) житловою площею 44,9кв.м, літня кухня
(літера Б-1), сапай (літера В-№1),
вбиральня (літера Г-1), вхід у підвал
(літера Д-1). Вказаний договір було
зареєстровано на товарній біржі
«Українська» за № 110816. Згідно п.3
вказаного договору об'єкт нерухомості
проданий за 21934,00грн, які позивач
передав відповідачам по справі.
Сторонами по справі були виконані усі
умови договору. Даний договір було
зареєстровано товарною біржею
«Українська», зі змісту договору
вбачається, що даний договір підлягає
реєстрації в товарній біржі та БТІ за
місцем розташування об'єкта нерухомого
майна та не підлягає додатковому
нотаріальному посвідченню. 18 лютого 2014
року ОСОБА_1 звернувся до
Реєстраційної служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції з заявою про
державну реєстрацію права власності на
зазначений об'єкт нерухомості. Однак
рішенням № 111422882 від 24 лютого 2014 року
державним реєстратором прав на
нерухоме майно йому було відмовлено у
державній реєстрації прав власності на
житловий будинок через те, що договір
не був нотаріально посвідчений. Таким
чином ОСОБА_1 вирішив звернутися до
суду. Просить суд визнати дійсним
договір купівлі-продажу нерухомості а
саме: житлового будинку, який
складається з наступного: А-1 житлового
будинку, житловою площею 44,9кв.м., Б-1 -
літньої кухні, В-№1- сараю, Г-1-
вбиральні, Д-1-входу у підвал,
№1-колодязя, № 2,5,7- огорожі, №4-
водопроводу, №6- зливної ями, І-тротуару
та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,
укладений 14 квітня 2001 року між ОСОБА_1 з
одного боку та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, з іншого
боку, зареєстрований на товарній біржі
«Українська» за №110816. Визнати за
ОСОБА_1 право власності на нерухоме
майно, а саме: житловий будинок, який
складається з наступного, А-1 житловий
будинок, житловою площею 44,9кв.м, Б-1
літня кухня, В-№1-сарай, Г-1-вбиральня,
Д-1-вхід у підвал, №1 -колодязь, № 2,5,7 -
огорожа, №4-водопровід, №6-зливна яма,
І-тротуар та знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Представник позивача ОСОБА_1,
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився,
але надав суду заяву в який просить суд
розглядати справу за його відсутності,
позов підтримав у повному обсязі, не
заперечував проти заочного розгляду
справи; є достатньо матеріалів про
права та відносини сторін, потрібність
дачі особистих пояснень позивачем
відсутня, суд вважає за можливе
розглядати справу у її відсутності,
згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України.

Відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в
судове засідання не з'явилися, але
надали суду заяви в який просить суд
розглядати справу за їх відсутності,
позов визнали у повному обсязі.

Представник третьої особи,
Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, в судове засідання
не з'явився, але надав суду заяву в який
просить суд розглядати справу за його
відсутності; є достатньо матеріалів
про права та відносини сторін,
потрібність дачі особистих пояснень
представником третьої особи відсутня,
суд вважає за можливе розглядати
справу у його відсутності, згідно вимог
ч.2 ст. 158 ЦПК України.

Представник третьої особи,
Придніпровської товарної біржі в
судове засідання не з'явився, але надав
суду заяву в якій просить суд
розглядати справу за його відсутності;
є достатньо матеріалів про права та
відносини сторін, потрібність дачі
особистих пояснень представником
третьої особи відсутня, суд вважає за
можливе розглядати справу у його
відсутності, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК
України.

Судом досліджені докази по справі:

- досліджені письмові докази по
справі шляхом оголошення їх у судовому
засіданні;

Вивчивши письмові докази, вивчивши
матеріали справи, з'ясувавши обставини
справи та дослідивши їх доказами, суд
вважає, що заява підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 45 ЦК України 1963 року,
недодержання форми угоди, яку вимагає
закон, тягне за собою недійсність угоди
лише в разі, якщо такий наслідок прямо
зазначено в законі.

Згідно ч.2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо
одна зі сторін повністю або частково
виконала угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною. В цьому разі нотаріальне
оформлення угоди не вимагається.

Згідно п. 4 ст. 203 ЦК України правочин
може вчинятися у формі, встановленій
законом.

Згідно ст. 209 ЦК України правочин, який
вчиняється у письмовій формі, підлягає
нотаріальному посвідченню лише у
випадках, встановлених законом або
домовленістю сторін.

Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони
домовилися щодо всіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд має
право визнати такий договір дійсним. У
цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном. На
зміст права власності не впливають
місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Згідно зі ст. 319ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 28 квітня 1978
року «Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними», який до
введення в дію ЦК України від 16 січня 2003
року, регулював порядок застосування
ст. 47, ч.2 ЦК України від 1963 року, з
підстав недодержання нотаріальної
форми визнаються недійсними тільки
угоди, які відповідно до чинного
законодавства підлягають
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, зокрема, договори
довічного утримання; застави, купівлі -
продажу, в тому числі при придбанні на
біржових торгах, міни або дарування
жилого будинку (квартири) чи його (її)
частини; дарування іншого майна на суму
понад 500 крб. і валютних цінностей на
суму понад 50 крб. Якщо така угода
виконана повністю або частково однією
із сторін, а друга сторона ухиляється
від її нотаріального оформлення, суд на
підставі ч.2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони,
яка виконала угоду, її
правонаступників або прокурора вправі
визнати угоду дійсною. Однак це правило
не може бути застосовано, якщо
сторонами не було досягнуто згоди з
істотних умов угоди або для укладення
її були в наявності передбачені в
законі обмеження (наприклад, статтями
105, 114 ЦК). Щоб не допустити
неправильного визнання дійсним угод на
підставі ч.2 ст. 47 ЦК, суд повинен
перевірити, чи підлягала виконана
угода нотаріальному посвідченню, чому
вона не була нотаріально посвідчена і
чи не містить вона протизаконних умов.

Згідно ЗУ «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» вiд 01 липня 2004 року № 1952-IV
державна реєстрація прав проводиться
на підставі рішень судів, що набрали
законної сили.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази
встановлюються на підставі...пояснень
сторін, показань свідків, письмових
доказів...

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

У судовому засіданні встановлені
наступні обставини та визначені до них
правовідносини.

14 квітня 2001 року між сторонами по
справі було укладено договір
купівлі-продажу нерухомості,
відповідно до умов якого ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 продали, а позивач придбав
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.
Вказаний об'єкт нерухомого майна
складається з: житловий будинок (літера
А-1) житловою площею 44,9кв.м, літня кухня
(літера Б-1), сапай (літера В-№1),
вбиральня (літера Г-1), вхід у підвал
(літера Д-1). Вказаний договір було
зареєстровано на товарній біржі
«Українська» за № 110816. Згідно п.3
вказаного договору об'єкт нерухомості
проданий за 21934,00грн, які позивач
передав відповідачам по справі.
Сторонами по справі були виконані усі
умови договору. Даний договір було
зареєстровано товарною біржею
«Українська», зі змісту договору
вбачається, що даний договір підлягає
реєстрації в товарній біржі та БТІ за
місцем розташування об'єкта нерухомого
майна та не підлягає додатковому
нотаріальному посвідченню. 18 лютого 2014
року ОСОБА_1 звернувся до
Реєстраційної служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції з заявою про
державну реєстрацію права власності на
зазначений об'єкт нерухомості. Однак
рішенням № 111422882 від 24 лютого 2014 року
державним реєстратором прав на
нерухоме майно йому було відмовлено у
державній реєстрації прав власності на
житловий будинок через те, що договір
не був нотаріально посвідчений. Таким
чином ОСОБА_1 вирішив звернутися до
суду.

Суд вважає встановленим наявність
фактів, якими частково обґрунтовуються
вимоги позивача з таких мотивів.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази
встановлюються на підставі...пояснень
сторін, показань свідків, письмових
доказів...

Згідно вивчених судом матеріалів
справи, з'ясованих обставин справи, які
досліджені доказами, суд прийшов до
висновку про часткове задоволення
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3, треті
особи Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, Товарна біржа
«Українська» про визнання дійсним
договору та права власності, в зв'язку з
тим, що як встановлено у судовому
засіданні, на момент укладення
договору купівлі-продажу нерухомого
майна 14 квітня 2001 року між сторонами по
справі на товарній біржі «Українська»
позивач не знав і не міг знати про
обов'язковість нотаріального
посвідчення договору, оскільки після
його оформлення на товарній біржі та
реєстрації права власності, а також
враховуючи той факт, що текст договору
купівлі-продажу не містив вимоги щодо
обов'язкового нотаріального
посвідчення угоди, вважав правомірним
набуття ним права власності на
квартиру. Сторонами виконані усі
вимоги ст.655 ЦК України, волевиявлення
учасників було вільне, відповідало
внутрішній волі сторін; правочин був
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Зараз позивач не має можливості
скористатися правом власності на
нерухоме майно оскільки договір
купівлі-продажу не було нотаріально
посвідчено, у зв'язку з чим він змушений
звертатись до суду за захистом свого
порушеного права, як власника
нерухомого майна. Є необхідність
визнання договору купівлі-продажу
дійсним. Є підстави для задоволення
позову в цій частині.

Вимоги позивача, щодо визнання за
ним,ОСОБА_1, права власності на нерухоме
майно, а саме: житловий будинок, який
складається з наступного, А-1 житловий
будинок, житловою площею 44,9кв.м, Б-1
літня кухня, В-№1-сарай, Г-1-вбиральня,
Д-1-вхід у підвал, №1 -колодязь, № 2,5,7 -
огорожа, №4-водопровід, №6-зливна яма,
І-тротуар та знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, суд вважає такими, що не
підлягають задоволенню, оскільки
згідно п.27 постанови Кабінету
Міністрів України №703 від 22 червня
2011року, документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є: укладений в
установленому законом порядку договір,
предметом якого є нерухоме майно, права
щодо якого підлягають державній
реєстрації, або речове право на
нерухоме майно, чи його дублікат;
рішення суду,що набрало законної
сили,щодо права власності та інших
речових прав на нерухоме майно. Таким
чином, визнавши договір купівлі -
продажу нерухомого майна дійсним,
необхідність визнання за позивачами
права власності на квартиру відсутня.

Встановлені судом факти і обставини
справи підтверджуються:

- копією паспорту та ідентифікаційного
номеру на ім'я ОСОБА_1 /а.с.5-6/, згідно
якої підтверджується особа позивача,
та місце реєстрації;

- копією договору купівлі-продажу
нерухомого майна /а.с.7/, згідно якого
підтверджується факт, придбання 14
квітня2001року ОСОБА_1 у ОСОБА_2 та ОСОБА_3
нерухомого майна, будинку
розташованого за адресою: АДРЕСА_1;

- копією технічного паспорту /а.с.8-10/,
згідно якого підтверджується технічна
характеристика будинку розташованого
за адресою: АДРЕСА_1;

- копія рішення №11142282 від 24 лютого 2014
року /а.с.11/, згідно якого
підтверджується факт відмови у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень;

- копією свідоцтва № 2510 від 15 травня 2012
року та Договором № 04/14-9 від 23 квітня
2014 року /а.с.12-13/, згідно яких
підтверджуються повноваження
представника позивача.

На підставі ст. 45, ч.2 ст.47, 128, 227 ЦК
України 1963 р., ст. 15, 16, 203, 209, 220, 317, 319, 328,
638, 655, ЦК України, Згідно ЗУ «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 01
липня 2004 року № 1952-IV, п. 4 Постанови
Пленуму Верховного суду України від 28
квітня 1978 року «Про судову практику в
справах про визнання угод недійсними»,
п.27 постанови Кабінету Міністрів
України №703 від 22 червня 2011року,
керуючись ст. 8, 10, 57, 59, 60, ч.2 ст. 158, 169, 209,
213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3, треті
особи Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, Товарна біржа
«Українська» про визнання дійсним
договору та права власності -
задовольнити частково.

Визнати договір купівлі-продажу
нерухомості а саме: житлового будинку,
який складається з наступного: А-1
житлового будинку, житловою площею
44,9кв.м., Б-1 - літньої кухні, В-№1- сараю,
Г-1- вбиральні, Д-1-входу у підвал,
№1-колодязя, № 2,5,7- огорожі, №4-
водопроводу, №6- зливної ями, І-тротуару
та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,
укладений 14 квітня 2001 року між ОСОБА_1 з
одного боку та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з іншого
боку, зареєстрований на товарній біржі
«Українська» за №110816 - дійсним.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку шляхом подачі
протягом десяти днів з дня його
проголошення апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Дніпровський районний
суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська
В.Є.
Гнєзділов