У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю «Траст
Фінанс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 4 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Траст Фінанс» (далі -
ТОВ «Траст Фінанс») звернулося до суду
з указаним позовом, просило стягнути
солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 374 325 грн 53 коп.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 6
червня 2008 року між відкритим
акціонерним товариством банком «РНС»
та ОСОБА_3 було укладено кредитний
договір № S021.0002641, за умовами якого
кредитор надав позичальнику грошові
кошти у розмірі 20 000 доларів США зі
сплатою 21,5 % річних строком до 7 червня
2010 року.

У забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором 6 червня 2008 року
між відкритим акціонерним товариством
банком «РНС» та ОСОБА_4, ОСОБА_5 були
укладені окремі договори поруки.

31 липня 2009 року між банком «Траст», який
є правонаступником відкритого
акціонерного товариства банку «РНС»,
та ТОВ «Траст Фінанс» укладено договір
придбання майнових прав, за яким ТОВ
«Траст Фінанс» набув право вимоги за
кредитним договором, укладеним з
ОСОБА_3 та договорами поруки з ОСОБА_4,
ОСОБА_5

Внаслідок неналежного виконання
зобов'язання за кредитним договором
заборгованість за кредитним договором
станом на 9 серпня 2012 року становить 46
831,67 доларів США, що еквівалентно 374 325
грн 53 коп., з яких: 14 838,88 доларів США -
заборгованість за тілом кредиту, 1 660,95
доларів США - за процентами, 30 332,84
доларів США - пеня.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 11 листопада 2013 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ТОВ «Траст Фінанс»
заборгованість за кредитним договором
№ S021.0002641 від 6 червня 2008 року у розмірі
14 008,83 доларів США, що станом на 11
листопада 2013 року еквівалентно 111 972
грн 58 коп. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. В іншій
частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 4 лютого 2014
року рішення суду першої інстанції
змінено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ТОВ «Траст Фінанс» 17 115,78 доларів США, що
станом на 4 лютого 2014 року еквівалентно
130 906 грн 24 коп. В іншій частині рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_6 просить скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволення
частково з таких підстав.

Задовольняючи позов частково та
стягуючи заборгованість за кредитним
договором із боржника, суд першої
інстанції, виходив із того, що
позичальник не виконує кредитні
зобов'язання, у зв'язку з чим виникла
заборгованість за кредитним договором.
Вимоги про стягнення пені задоволенню
не підлягають з тих підстав, що від дня
спливу строку виконання кредитного
договору до дня звернення до суду
пройшло більше двох років. Банк не
звертався з вимогами до поручителів
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання - 7 червня 2010 року, тому
порука припинилася відповідно до ч. 4
ст. 559 ЦК України.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив із
того, що останній платіж за тілом
кредиту позичальником здійснено у
березні 2009 року, а за процентами - 29
березня 2012 року, тому стягненню
підлягає також пеня за процентами у
межах одного року відповідно до п. 3.4
кредитного договору.

Судами встановлено, що 6 червня 2008 року
між відкритим акціонерним товариством
банком «РНС» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № S021.0002641, за умовами
якого кредитор надав позичальнику
грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США
зі сплатою 21,5 % річних строком до 7
червня 2010 року.

У забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором 6 червня 2008 року
між відкритим акціонерним товариством
банком «РНС» та ОСОБА_4, ОСОБА_5 були
укладені окремі договори поруки.

31 липня 2009 року між банком «Траст», який
є правонаступником відкритого
акціонерного товариства банку «РНС»,
та ТОВ «Траст Фінанс» укладено договір
придбання майнових прав, за яким ТОВ
«Траст Фінанс» набув право вимоги за
кредитним договором, укладеним з
ОСОБА_3 та договорами поруки з ОСОБА_4,
ОСОБА_5

Внаслідок неналежного виконання
зобов'язання за кредитним договором
заборгованість за кредитним договором
станом на 9 серпня 2012 року становить 46
831,67 доларів США, що еквівалентно 374 325
грн 53 коп., з яких: 14 838,88 доларів США -
заборгованість за тілом кредиту, 1 660,95
доларів США - за процентами, 30 332,84
доларів США - пеня.

Відповідно до п. 3.4 кредитного договору
у разі прострочення зобов'язання
позичальником із погашення кредиту
та/або сплати процентів за його
користування нараховується пеня у
розмірі 0,5 % від суми прострочених
зобов'язань за кожен день прострочення.
Отже, окремо нараховується пеня від
суми прострочених зобов'язань за тілом
кредиту (сальдо) і за процентами.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження порушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється за кожним днем (місяцем),
за яким нараховується пеня, окремо.
Право на позов про стягнення пені за
кожен день (місяць) виникає щодня
(щомісяця) на відповідну суму, а позовна
давність обчислюється з того дня
(місяця), коли кредитор дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
права.

Статтею 266 ЦК України визначено, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Як випливає із змісту ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК
України, стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
строку позовної давності за основною
вимогою.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд дійшов
обґрунтованого висновку про стягнення
пені за процентами у межах річного
строку.

Судами встановлено, що останній платіж
за кредитним договором ОСОБА_3 внесено
у березні 2009 року, а платіж за
процентами - 29 березня 2012 року.

Поза увагою апеляційного суду
залишились положення пунктів 3.5, 3.6
кредитного договору.

Відповідно до п. 3.5 кредитного договору
при недостатності коштів для повного
погашення заборгованості позичальника
за цим договором, що направляються для
її оплати, погашення повинно
здійснюватись у такій черговості:
нараховані згідно з цим договором
комісії (за їх наявності); прострочені
проценти за користування кредитом (за
їх наявності); прострочена сума кредиту
(за її наявності); строкові проценти за
користування кредитом (за їх
наявності); строкове повернення
кредиту; пеня за прострочення
виконання зобов'язань (за її наявності).

Згідно із п. 3.6 кредитного договору,
якщо позичальник допустив
прострочення виконання грошових
зобов'язань за договором та таке
прострочення триває 90 календарних
днів, то на 91 день прострочення
виконання зобов'язань за цим договором
банк автоматично припиняє нарахування
процентів. У такому разі позичальник
сплачує неустойку згідно п. 3.4 Договору.

Відповідно до п. 3.4 кредитного договору,
у разі прострочення позичальником
зобов'язань з погашення кредиту та/або
сплати відсотків за його користування
та/або інших платежів згідно умов цього
Договору, позичальник зобов'язаний
сплатити на користь кредитора пеню. За
домовленістю сторін пеня
встановлюється у розмірі 0,5 % від суми
прострочених зобов'язань за кожен день
прострочення. Якщо сума пені,
розрахована згідно умов цього пункту
Договору, буде меншою 15 грн, сума
автоматично вважається такою, що
становить 15 грн за кожен день
прострочення виконання зобов'язання.

Вирішуючи спір, апеляційний суд у
порушення ст. ст. 303, 316 ЦПК України не
перевірив належним чином доводи та
заперечення сторін, не з'ясував, за який
період банк нарахував проценти за
договором, з якого часу припиняється
нарахування процентів за договором та
чи припинилось таке нарахування, що має
значення для стягнення заборгованості
за договором.

З огляду на допущені апеляційним судом
порушення норм процесуального права,
ухвалене ним рішення підлягає
скасуванню із направленням справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 4 лютого 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.О. Савченко