Номер провадження: 22-ц/785/4844/14
Головуючий у першій інстанції Маломуж
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Доценко Л.І.,

суддів - Процик М.В., Гірняк Л.А.,

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради до ОСОБА_2, треті
особи - Управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради,
ОСОБА_3 про знесення самочинної
добудови, за апеляційною скаргою
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
24 лютого 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

26 серпня 2010 року Київська районна
адміністрація Одеської міської ради
звернулась до суду з вказаним позовом,
в якому вказує, що ОСОБА_2 без
затвердженої у встановленому законом
порядку проектної документації та
необхідного дозволу проведена
реконструкція квартири з розширенням
балкону за адресою: АДРЕСА_1.

В ході розгляду справи позивач
уточнив позовні вимоги та просив
зобов'язати відповідача привести у
попередній стан самочинно добудовану
частину балкону, шляхом знесення за
рахунок відповідача.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, надав заяву,
відповідно до якої уточнені позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, представником надано заяву,
відповідно до якої у задоволені позову
просить відмовити, слухати справу за їх
відсутності.

Треті особи у судове засідання не
з'явилися, про час та місце слухання
справи повідомлялися належним.

Рішенням Київського районного суду
м. Одеси від 24 лютого 2014 року у
задоволенні позову Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради відмовлено.

Рішення суду оскаржує Київська
районна адміністрація Одеської
міської ради.

В апеляційній скарзі Київська районна
адміністрація Одеської міської ради
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити та стягнути з
відповідача судові витрати в сумі 121, 80
грн., посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

В суд апеляційної інстанції сторони
не з;явились, про час та місце судового
розгляду повідомлені належним чином.
Справа розглянута у відповідності до
вимог ч.2 ст.197 та ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відмовляючи Київській районній
адміністрації Одеської міської ради
у задоволенні позову, суд першої
інстанції посилався на те, що
представником позивача не доведено до
яких саме порушень прав власників
інших квартири в будинку та яких саме
порушень санітарно- технічних вимог і
правил експлуатації будинку привела
реконструкція балкона відповідачем
ОСОБА_2

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
дійшов до висновку, що у справі
відсутні докази, а представником
позивача їх не представлено, на
підтвердження того, що роботи по
реконструкції балкону суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, що проведенні в порушення
норм та правил, визначених державними
правилами та санітарними нормами.
Таких доказів не представлено і в
апеляційну інстанцію.

Відповідно до ст.382 ЦК України
квартирою є ізольоване помешкання в
житловому будинку, призначене та
придатне для постійного у ньому
проживання.

Власникам квартири у дво- або
багатоквартирному житловому будинку
належить на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири , а
також споруди, будівлі, чкі призначені
для забезпечення потреб усіх
власників квартир, а також власників
нежитлових приміщень, які розташовані
у житловому будинку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником квартири АДРЕСА_1, згідно
договору купівлі- продажу №97.06-462 від 18
червня 1997року ( а.с. 161-163).

З акту від 11.08.2010р., складеного
представником Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
вбачається, що ОСОБА_2 самочинно без
оформлення дозвільних документів на
проведення будівельних робіт, провів
реконструкцію балкону шляхом
збільшення площі балкону,
розташованого на 9 -му поверсі ( а.с.6,9).

При цьому площа балкону не
вимірювалась та не вказано, за рахунок
чого встановлено її збільшення та в
якому розмірі.

За клопотанням представника
відповідача була проведена судова
будівельно- технічна експертиза №
СЕ-2-1-70/13 від 16.12.2013року ( а.с. 181-187).

З висновку слідує, що
реконструйований балкон в квартирі
АДРЕСА_1 в цілому відповідає державним
будівельним нормам та іншим
нормативно- правовим актам в галізу
будівництва. Істотних порушень
нормативно- правових актів в галузі
будівництва, в тому числі недодержання
архітектурних, санітарних ,
екологічних, протипожежних вимог і
правил, а також зміни окремих
конструктивних елементів житлового
будинку, що впливає на його міцність і
безпечність, експертом не виявлено.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
При цьому кожна із сторін зобов;язана
довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, а обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Відповідно до роз;яснень Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ, викладених в п.13 Постанови № 6
від 30.03.2012року « Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України ( про
правовий режим самочинного
будівництва)» вирішуючи позови про
знесення самовільно збудованих (
прибудованих , надбудованих) балконів,
мансард, горищ тощо у багатоповерхових
багатоквартирних будинках, суди
повинні враховувати, що положення
статті 376 ЦК до цих правовідносин не
застосовуються.

Відповідно до положень статті 38
Закону № 3038-V1 право на звернення до
суду з позовом про знесення самочинно
збудованих об;єктів містобудування
належить також відповідним
інспекціям державного архітектурно-
будівельного контролю.

Такий позов може бути пред;явлено до
суду у разі, якщо особа в установлений
строк добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил із
визначенням строку для добровільного
виконання припису, та / або якщо
перебудова об;єкта є неможливою.

Статтею 152 ЖК України визначено, що
переобладнання і перепланування
будинку ( квартири) , що належить
громадянинові на праві приватної
власності, провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої ради.

Відповідно до п.1.4.4 Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій не допускається
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень, що
погіршує умови експлуатації і
проживання всіх або окремих громадян у
будинку або квартирі.

Згідно із п.1.4.6 даних Правил власник,
наймач ( орендар) житлового будинку,
жилого чи нежилого у житловому будинку
приміщення, що припустив самовільне
переобладнання або перепланування, що
призводить до порушення
конструктивних елементів або засобів
протипожежного захисту, зобов;язаний
за свій рахунок привести це приміщення
до попереднього стану.

Відповідно до ст.16 ЦК України
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.
Обравши способом захисту подання
позову про знесення самочинно
збільшеного балкону, позивач в силу
ст.10 ЦПК України зобов;язаний довести
правову та фактичну підставу своїх
вимог.

Проте, позивачем в суді першої та в
апеляційної інстанції не представлено
доказів на підтвердження того, що
роботи по реконструкції та розширенню
балкону проведені з порушенням
проектних пропозицій, що суперечить
суспільним інтересам або порушує
права інших осіб, в порушення норм та
правил , визначених державними
правилами та санітарними нормами.

Крім того, позивачем не зазначено на
скільки збільшилася площа балкону
після його розширення та в якій
частині підлягає знесенню.

З огляду на наведене, відповідний
орган державної влади або орган
місцевого самоврядування вправі
заявити позов про проведення
відповідної перебудови самочинного
будівництва при наявності можливості
проведення перебудови й відмови самої
особи, яка здійснила будівництво від її
проведення.

Знесення ж самочинного будівництва
є крайньою мірою та відповідно до
вказаної норми може мати місце за двох
умов: неможливості проведення
відповідної перебудови або відмови
особи, яка здійснила ( здійснює)
будівництво від її проведення.

Доказів тривкості або руйнації
несучих конструкцій будинку,
погіршення цілісності і зовнішнього
вигляду фасадів, порушення вимог
протипожежної безпеки та засобів
протипожежного захисту, обмеження
інтересів інших громадян, які
проживають у будинку матеріали справи
не містять.

Пунктом 25 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012року № 6 « Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України ( про
правовий режим самочинного
будівництва) « роз;яснено, що
відхилення від проекту забудови
об;єкта нерухомості або від вимог
будівельних норм і правил , які не є
істотними, не порушують прав інших
осіб та інтересів суспільства, не
суперечать санітарно- технічним
вимогам і правилам експлуатації, не
впливають на міцність і безпечність
цього об;єкта ( зокрема, відхилення у
житловому будинку від внутрішнього
планування зі збереженням чи незначним
відхиленням від установленого
проектом розміру житлової площі,
незначна зміна його габаритів, місця
розташування тощо), не можуть бути
підставою для задоволення вимог про
перебудову чи про знесення об;єкта
нерухомості.

Для з;ясування цих обставин, які мають
суттєве значення для правильного
вирішення спору, апеляційна інстанція
в судовому засіданні 19.05.2014року
роз;яснила представнику Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради його право на надання
доказів та призначення експертизи, від
проведення якої він відмовився,
оскільки в наступне судове засідання
16.06.2014року не з;явився.

Згідно висновку судової будівельно-
технічної експертизи № СЕ -2-1-70/13 від
16.12.2013року, яка проведена за
клопотанням відповідача ОСОБА_2 ,
реконструйований балкон в квартирі
АДРЕСА_1 відповідає державним
будівельним нормам та іншим
нормативно- правовим актам в галузі
будівництва.

В силу ст.ст.10,60 ЦПК України кожна
сторона зобов;язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, колегія суддів прийшла
до висновку, що позивач не довів своїх
вимог. Не довів, що відсутня технічна
можливість перебудови та що необхідно
використати крайню міру для поновлення
порушенного права позивача, не
зазначив- яким чином, відповідач
повинен знести балкон, не навів доказів
у підтвердження того, що існує така
технічна можливість.

Згідно ст.13 ЦК України цивільні
права повинні здійснюватися у спосіб,
що виключав би заподіяння шкоди
майновим і іншим інтересам сторін
спору і третіх осіб.

За наведених обставин, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про відмову у
задоволенні позову щодо приведення
балкону до попереднього стану шляхом
знесення балкону та відсутність
технічної можливості такого знесення.

За таких обставин, колегія суддів,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції , вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильності висновків суду першої
інстанції і не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1п.1, 308, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 24 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Л.І. Доценко

Судді
М.В.Процик

Л.А. Гірняк