Справа № 755/3901/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в приміщенні
Дніпровського районного суду м. Києва,
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру
аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом, в якому просить суд: зменшити
розмір аліментів, визначених за
рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 21 січня 2013 року, які
стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
на утримання доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1600,00 гривень на ? частину
його щомісячного доходу (заробітку),
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва
від 21 січня 2013 року стягнуто з нього на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі по
1600,00 гривень щомісячно, починаючи з 30
листопада 2012 року і до досягнення
дитиною повноліття, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку. Ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 23 квітня
2013 року вищезазначене рішення залишено
без змін. На підставі вказаного вище
судового рішення Дніпровським
районним судом м. Києва 07 червня 2013 року
був виданий виконавчий лист. Згідно
розрахунку заборгованості по
аліментам 1426/7 від 07 листопада 2013 року,
який наданий державним виконавцем ВДВС
Дарницького РУЮ у м. Києві, його
заборгованість за аліментами станом на
01 листопада 2013 року становить 17300,00
гривень. Призначаючи аліменти у
розмірі 1600,00 гривень суд виходив з
обставин справи, які існували на
момент її розгляду та положень ст. 184 СК
України, що платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід. Проте під
час розгляду вказаної вище цивільної
справи він визнав позов лише через те,
що позивачка дуже рідко давала йому
бачитися з дитиною, а напередодні
розгляду судом справи взагалі почала
залякувати його тим, що він взагалі
більше не побачить дитину у різі
невизнання ним позову. Він не має змоги
сплачувати у місяць на утримання
доньки таку значну суму аліментів у
розмірі 1600,00 гривень, так як стільки не
заробляє. На даний час він працює у
Товаристві з обмеженою
відповідальністю «Термпек» на посаді
менеджера з продажу з посадовим
окладом 1350,00 гривень. тобто, у разі
стягнення з нього аліментів на
утримання доньки у розмірі 1600,00
гривень, він буде віддавати суму більше
свого доходу і йому не буде взагалі
вистачати коштів для нормального
існування. Також, станом на
сьогоднішній день у нього є кредитні
зобов'язання на суму 7 918,84 гривень. Отже,
відрахування за виконавчим листом
Дніпровського районного суду м. Києва
від 07 червня 2013 року у такому розмірі
ставить його у дуже скрутне
матеріальне становище.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі, з
підстав викладених у позові, просив
позов задовольнити. Пояснив суду, що
може сплачувати аліменти на утримання
доньки не більш 400 гривень, а з квітня 2014
року він взагалі не працює. Крім того, у
нього є непогашений кредит, який брався
у період їх проживання з відповідачем.
Також, у нього народилася інша дитина,
якій сім місяців.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнала, з підстав викладених у
запереченнях проти позову, просила
відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані у справі докази в їх
сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3,
батьками якої записані - ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 (а.с.3).

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 21 січня 2013 року, з ОСОБА_1
було стягнуто аліменти на користь
ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1600 гривень
щомісячно, починаючи з 30 листопада 2012
року і до досягнення дитиною
повноліття, але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку (а.с.4).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
23 квітня 2013 року рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 21 січня 2013
року залишено без змін (а.с.5).

В подальшому, Дніпровським районним
судом м. Києва у вказаній справі було
видано виконавчий лист (а.с.6).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного
кодексу України, розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги,
позивач посилається на той факт, що
його заробітна плата значно менша, ніж
розмір аліментів, які він має
сплачувати на користь відповідача на
утримання дитини. Крім того, позивачем
зазначено, що ним укладено також і
кредитний договір, який на даний час не
погашено. Також, станом на день
розгляду справи він не працює.

Так, згідно довідки від 21 січня 2014 року
№ 20/01/14, виданої ТОВ «Термпек», ОСОБА_1
працює на підприємстві ТОВ «Термпек»
на посаді менеджера з продажу з
посадовим окладом 1350,00 гривень (а.с.8).

Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу
України, при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Як вбачається з рішення Дніпровського
районного суду м. Києва, залишеного без
змін Апеляційним судом м. Києва, під час
розгляду позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на утримання
дитини сторони подавали до суду заяву,
з проханням розглянути справу у їх
відсутність, відповідач повідомив суд,
що позов визнає. Крім того, ОСОБА_1, як
під час розгляду справи про стягнення
аліментів у Дніпровському районному
суді м. Києва, так і при розгляді
апеляційної скарги, відомостей про
його працевлаштування та розмір
заробітної плати судам надано не було,
як і не було надано відомостей про
укладення кредитного договору.

Таким чином, під час розгляду позовної
заяви про стягнення з позивача
аліментів, ОСОБА_1 не заперечував проти
стягнення з нього на утримання доньки
аліментів у розмірі 1600,00 гривень, при
цьому жодним чином не зазначав, що має
менший дохід, ніж сума аліментів.

Крім того, як встановлено судом,
позивачем не виконується рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 21 січня 2013 року в частині сплати
аліментів на утримання доньки.

Так, відповідно до розрахунку
заборгованості по аліментам № 817/7,
виданої Відділом державної виконавчої
служби Дніпровського районного
управління юстиції у м. Києві, станом на
01 березня 2014 року заборгованість
ОСОБА_1 по аліментам на користь ОСОБА_2
на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
у розмірі 1600,00 гривень щомісячно,
починаючи з 30 листопада 2012 року і до
досягнення нею повноліття становить 23
150,00 гривень.

В той же час, жодних інших відомостей,
передбачених ст. 192 Сімейного кодексу
України, які б надавали право позивачу
на зменшення розміру аліментів надано
не було.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Аналізуючи вищевикладене, судом не
вбачається підстав для задоволення
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення
розміру аліментів.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 182, 192 Сімейного кодексу України,
ст. ст.10, 60, 208, 209, 212-215, 218, 294, Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення
розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: