УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року Дзержинський районний
суд міста Харкова в складі:

головуючого судді - ЛОСЄВОЇ
Д.А.

при секретарі - ВОРОНІНІ
Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Дзержинського
районного суду міста Харкова заяву
ОСОБА_1 про забезпечення позову по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ВАТ «Теплоенергомонтаж»,
треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
виділ частки із спільної сумісної
власності, про припинення права на
частку у спільному майні та за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ВАТ
«Теплоенергомонтаж», регіональне
відділення Фонду державного майна
України у Харківській області,
міністерство енергетики та вугільної
промисловості України, треті особи:
Харківська міська рада, ОСОБА_1, ОСОБА_2
про визнання права власності,

встановив:

02.11.2007 року позивачі звернулись до суду
з позовом в якому, з урахуванням
уточнених вимог, просять визнати за
ними право власності на 53/100 частини
будинку АДРЕСА_1 з надвірними
будівлями, що розташовані на земельній
ділянці розміром 887 кв.м., а саме на
приміщення 1-6=18,1 кв.м., 1-5=12,4 кв.м., 1-4=6,2
кв.м., 1-9=3,35 кв.м, 1-7=0,65 кв.м., 1-3=7,3 кв.м.,
1-10=1,15кв.м., 1-11=1,85 кв.м.,1-2=2,05 кв.м та 1-1=0,7
кв.м. першого поверху будинку АДРЕСА_1;
також просять встановити порядок
користування земельною ділянкою
площею 887 кв.м. за адресою АДРЕСА_1,
відповідно до часток співвласників, а
саме 47/100 частини ОСОБА_1, ОСОБА_2 та 53/100
частини ВАТ «Теплоенергомонтаж».

21.07.2014 року у судовому засіданні ОСОБА_1
долучила до матеріалів справи заяву
про забезпечення позову, в якій вона
просила заборонити вчиняти певні дії
третім особам ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
самовільне встановлення воріт,
встановлення броньованих дверей, а
також будь-яке інше перепланування на
земельній ділянці та у домі за адресою
АДРЕСА_1.

Прохання забезпечити свій позов
мотивує тим, що вона разом із своїм
сином є співвласниками 47/100 житлового
будинку, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, а власником інших 53/100 частин
житлового будинку є ВАТ
«Теплоенергомонтаж». Частину, яка
належить на праві власності ВАТ
«Теплоенергомонтаж» незаконно зайняли
ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Більше того
вище згадані особи усіма способами
перешкоджають їй у користуванні
приміщеннями загального користування
будинку, псують майно, яке належить їй
на праві власності, не дають можливості
користуватися її частиною земельної
ділянки. На даному етапі їх сумісного
проживання ОСОБА_3, ОСОБА_5 та
ОСОБА_4продовжують чинити свавілля.
Вони почали встановлювати без її на те
згоди броньовані вхідні двері,
наголошуючи на тому, що якщо вона не
сплатить повної вартості даних дверей,
то вони не віддадуть їй та її сину копії
ключів від даних дверей.

Крім того заявниця вказує, що вище
згадані особи розпочали будівельні
роботи на місці, де колись розміщувався
її гараж, вони розпочали встановлення
воріт, без її згоди, які також будуть
перешкоджати їй у вільному доступу до
її майна. На всі мої законні вимоги
припинити вчиняти мені перешкоди у
користуванні власним майном вище
згадані особи ніяк не відреагували та
продовжують вчиняти протиправні дії.

Суд, дослідивши матеріали справи
вважає, що заява про забезпечення
позову не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
неприйняття заходів забезпечення
позову може утруднити його виконання
після ухвалення рішення, якщо позовні
вимоги будуть задоволені судом.

Разом з тим відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК
України у заяві про забезпечення
позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку із якими потрібно
забезпечити позов,

2) вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для
забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України
передбачено, що види забезпечення
позову мають бути спів мірними із
заявленими позивачем вимогами.

Пленумом Верховного Суду України в
постанові №9 від 22.12.2006р. звернуто увагу
на те, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з»ясувати дані про особу відповідача, а
також відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
зазначеної відповідності слід
врахувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській діяльності
юридичної особи або фізичної особи, яка
здійснює таку діяльність і
зареєстрована відповідно до закону як
підприємець.

При розгляді заяви суд враховує зміст
заявлених позовних вимог, та те, що між
сторонами дійсно виник спір.

Розглянувши матеріали справи та заяву
про забезпечення позову, суд встановив,
що при поданні вказаної заяви, заявник
ОСОБА_1 не зазначила, чим саме
незабезпечення позову може утруднити
або зробити неможливим виконання
майбутнього рішення, при цьому
переконливих доводів щодо причин, у
зв'язку з якими необхідно забезпечити
позов, обґрунтувань його необхідності,
тощо, не навила.

Даних щодо дійсної і реальної загрози
невиконання майбутнього рішення
матеріали справи не містять, також у
своїй заяві ОСОБА_1 не конкретизувала
встановлення яких воріт та броньованих
дверей вона просить заборонити.

Крім того, забороняти вчиняти певні дії
третім особам ЦПК України не
передбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що в задоволені заяви про
забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 152, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ВАТ
«Теплоенергомонтаж», треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділ частки
із спільної сумісної власності, про
припинення права на частку у спільному
майні та за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ВАТ «Теплоенергомонтаж»,
регіональне відділення Фонду
державного майна України у Харківській
області, міністерство енергетики та
вугільної промисловості України, треті
особи: Харківська міська рада, ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання права власності -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5-ти денний
строк з дня винесення ухвали.

СУДДЯ :