Номер провадження: 22-ц/785/3224/14
Головуючий у першій інстанції Буран
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Процик М.В., Доценко Л.І.

При секретарі - Булгак Х.О.

За участю представника
відповідача-ОСОБА_4

Розглянула у відкритому судовому
засіданні м. Одесі апеляційну скаргу
ОСОБА_5 на заочне рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 25 березня 2013 року по справі за
позовом ПАТ «КБ Надра» до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7

-про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

Представник позивача звернувся
до Малиновського районного суду м.
Одеси з вищезазначеним позовом
посилаючись на те, що 09.04.2006 року між ВАТ
«КБ Надра» та ОСОБА_5 було укладено
договір кредитної лінії №05/08/2006/840- 77, у
відповідності з яким позивач надав
відповідачу ОСОБА_5 кредит у розмірі 517
000 доларів США, терміном користування
до 06.08.2021 року зі сплатою 11% річних.
Відповідно до положень зазначеного
кредитного договору та графіку
погашення кредиту, ОСОБА_5 зобов'язався
повертати отриманий кредит, сплачувати
нараховані відсотки та комісію у
встановлені строки, проте свої
зобовязання не виконує.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ВАТ «КБ
Надра» та ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було
укладено договори поруки №05/08/2006/840-П/277
від 09.08.2006 року, №05/08/2006/840-П/277 від 09.08.2006
року, згідно з яким відповідачі несуть
солідарну відповідальність перед
банком за виконання договору.

Рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 25 березня 2013
року позовні вимоги задоволено
частково. Стягнуто в солідарному
порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
користь Публічного акціонерного
товариства «КБ Надра»

заборгованість за кредитним договором
№05/08/2006/840-К/277 від 09.04.2006 року у розмірі 6
333 004 (шість мільйонів триста тридцять
три тисячі чотири) гривень 32 копійки та
в рівних частках судові витрати.

Ухвалою Малиновського районного
суду м. Одеси від 13 листопада 2013 року в
задоволені заяви ОСОБА_5 про перегляд
заочного рішення-відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового, в яких відмовити в
заявлених вимогах, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема,
посилається на відсутність ліцензії
щодо здійснення операцій з валютними
цінностями; доказів щодо
обґрунтованості суми заборгованості;
невідповідність розрахунку, котрий не
можна розрахувати без використання
спеціальних знань в області економії
та бухгалтерії.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді доповідача, вислухавши
пояснення сторін, що з'явились,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в
судове засідання не з'явилась, про час
та місце розгляду справи сповіщені
належним чином.

В силу ч.2. ст.305 ЦПК України судова
колегія вважає можливим розглянути
справу за їх відсутності.

Задовольняючи позовні вимоги,
районний суд виходив з того. що
відповідачі не виконують взяті на себе
зобовязання відповідно умов укладених
ними договорів.

Судова колегія погоджується з
таким судженням районного суду, проте
вважає необхідним зазначити складові
вказаних боргових зобов'язань,
визначеними умовами кредитного
договору з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається що 09
квітня 2006 року між позивачем ВАТ «КБ
Надра» та ОСОБА_5 укладений кредитний
договір, відповідно до котрого
останній отримав 517 000 доларів США. на
споживчі цілі. Кредит надавався
Позичальнику строком до 06.08.2021 р.
Відсотки за користуванням Кредитом
розраховуються Банком на підставі
відсоткової ставки у розмірі 11.00 %
(одинадцять) відсотків річних.

В забезпечення виконання
зобов'язань за Кредитним договором
№05/08/2006/840-К/277, було укладено договори
поруки № 05/08/2006/840-П/277 від 09 серпня 2006р.
між Банком та ОСОБА_7 та N5 05/08/2006/840-П/277
від 09 серпня 2006р. між Банком та ОСОБА_6.
відповідно до котрих останні
зобов'язалися солідарно з
позичальником відповідати перед
банком за виконання зобов'язань по
вищезазначеному кредитному договору в
тому числі повернення суми кредиту,
нарахованих відсотків, комісій та
неустойки ( штрафу, пені).

Позичальник неналежним чином
виконує свої зобов'язання, що є
порушенням Закону України "Про банки та
банківську діяльність" та умов
кредитного договору.

Згідно п. 5.1 Кредитного договору
зазначено, у разі прострочення
Позичальником строку сплати
мінімального необхідного платежу по
погашенню Кредиту, визначених у п. 3.3.3.,
цього Договору, а також у випадках
прострочення строку виконання
зобов'язань Позичальника щодо
повернення кредиту, сплата всіх
нарахованих відсотків, комісій та
можливих штрафних санкцій у строк
визначений у п.4.3.5. цього Договору,
Позичальник сплачує Банку пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на час виникнення заборгованості, від
несвоєчасно сплаченої суми за кожен
день прострочення.

Пунктом 1 ст. 1054 Цивільного
кодексу України встановлено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України
передбачено, що до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 глави 71 ЦК
України, якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов кредитного договору
та Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Ст. 541 ЦК України встановлено, що
солідарний обов'язок або солідарна
вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобовязання.

Ч.3 ст. 554 ЦК України зазначено, що
особи, які спільно дали поруку,
відповідають перед кредитором
солідарно, якщо інше не встановлено
договором поруки.

За таких обставин, хоча районний
суд прийшов до правильного висновку, що
відповідачі не виконують своїх
обов'язків в наслідок чого на 24.02.2011
року утворилась заборгованість на суму
6 333 004 грн.32 коп. , проте помилково в
солідарному порядку стягнув
заборгованість з двох поручителів в
порушенні вимог ч.3 ст.554 ЦК України, так
як така порука виникає лише на
підставі її спільного надання у формі
одного договору декількома
поручителями.

Оскільки поручителі поручились
з боржником окремими договорами вони
несуть солідарну відповідальність за
кожним з договорів.

Відповідно до ст. 192 ЦК України
іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.
Тобто відповідно до законодавства,
гривня має статус універсального
платіжного засобу, який без обмежень
приймається на всій території України,
однак у той же час обіг іноземної
валюти обумовлений вимогами
спеціального законодавства України.

Частиною 3 статті 533 Цивільного
кодексу України передбачено, що
використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у

випадках, порядку та на умовах,
встановлених законом.

Основним законодавчим актом, який
регулює правовідносини у сфері
валютного регулювання і валютного
контролю є Декрет Кабінету Міністрів
України «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю».

При цьому, згідно зі ст. 2 Закону
України "Про банки і банківську
діяльність" кошти - це гроші у
національній або іноземній валюті чи
їх еквівалент. Ст. ст. 47 та 49 цього
Закону визначають операції банків із
розміщення залучених коштів від свого
імені, на власних умовах та на власний
ризик як кредитні операції, незалежно
від виду валюти, яка використовується.
Вказані операції здійснюються на
підставі банківської ліцензії та
письмового дозволу.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ
операції з валютними цінностями
здійснюються на підставі генеральних
та індивідуальних ліцензій
Національного банку України.

Операції з валютними цінностями
банки мають право здійснювати на
підставі генеральної ліцензії на
здійснення операцій з валютними
цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього
ж Декрету. Індивідуальні ліцензії
видаються резидентам і нерезидентам на
здійснення разової валютної операції
на період, необхідний для здійснення
такої операції. Відповідно до п.п. "в", "г"
ч. 4 ст. 5 Декрету індивідуальної
ліцензії потребують, у тому числі,
операції щодо надання і одержання
резидентами кредитів в іноземній
валюті, якщо терміни і суми таких
кредитів перевищують встановлені
законодавством межі; використання
іноземної валюти на території України
як засобу платежу або як застави.

Щодо вимог підпункту "г" п. 4 ст. 5
Декрету Кабінету Міністрів України,
який передбачає використання
іноземної валюти на території України
як засобу платежу або як застави, то в
силу п. 1.5 Положення про порядок видачі
НБУ індивідуальних ліцензій на
використання іноземної валюти на
території України як засобу платежу,
затвердженого постановою Правління
НБУ від 14 жовтня 2004 р. № 483, використання
іноземної валюти як засобу платежу без
індивідуальної ліцензії дозволяється,
якщо ініціатором або отримувачем за
валютною операцією є уповноважений
банк (ця норма стосується лише тих
операцій уповноваженого банку на
здійснення яких, Національний банк
видав банківську ліцензію та письмовий
дозвіл на здійснення операції з
валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності
нормативних умов для застосування
індивідуального ліцензування щодо
вказаних операцій, єдиною правовою
підставою для здійснення банками
кредитування в іноземній валюті та
використання іноземної валюти як
платіжу за кредит згідно з вимогами
статті 5 Декрету КМУ є наявність у банку
генеральної ліцензії на здійснення
валютних операцій, отриманої у
встановленому порядку.

З огляду на вказане, здійснення
кредитних операцій у валюті ПАТ КБ
«Надра» не суперечить вимогам чинного
законодавства України.

Зважаючи на вищенаведене колегія
суддів відхиляє доводи апеляційної
скарги щодо відсутності у банку права
використання іноземної валюти як
засобу платежу за

кредитним договором, оскільки це
відповідає вимогам ст. 47 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»,
ст. 5 Декретом Кабінету Міністрів
України «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю»,
Положенню про порядок видачі банкам
банківських ліцензій, письмових
дозволів та ліцензій на виконання
окремих операцій.

Колегія суддів також відхиляє
доводи апеляційної скарги
представника позивачки щодо
відсутності у банку необхідних
дозволів на валютне кредитування,
оскільки всупереч ст. 10, 11, 60 ЦПК України
ці твердження жодними доказами не
доведенні, а відповідачем зазначене
спростовано шляхом надання копії
Дозволу НБУ №21-1 від 23.08.2002 року.

Не підтверджено належними
доказами і посилання заявника на
невідповідність розрахунку
заборгованості.

Банком надані докази щодо
розрахунку заборгованості станом на
24.02.2011 року, де загальна заборгованість
становить 798 341,59 дол. США з якої
заборгованість:

- по тілу кредиту складає 57 746, 08 дол.
США; заборгованість по відсоткам-14 4007.39
дол. США; заборгованість за управлінням
кредитом 236232,10 дол. США; пеня за
прострочення сплати відсотків-1545,02
дол. США; штраф за порушення умов
договору - 51,700,00, дол. США.

Посилання на відсутність
бухгалтерського висновку при
розрахунку заборгованості є
безпідставним, оскільки заявником не
заявлялось відповідне клопотання в
судовому засіданні та не надані докази
на відсутність бухгалтерської помилки.

Не підтверджені і доводи
апеляційної скарги щодо порушення
ст.258 ЦК України, оскільки
заборгованість за пенею стягнена в
межах річного строку.

Судова колегія погоджується з
думкою суду першої інстанції щодо
стягнення з відповідачів у частці
понесених позивачем судових витрат,
оскільки вони підтверджені
документально.

Виходячи з вищезазначеного,
доводи апеляційної скарги щодо
визначеного загального розміру
заборгованості не є суттєвими та не
дають підстав вважати, що суд першої
інстанції прийшов до неправильного
висновкук.

Разом з тим, районний суд
допустився помилки щодо стягнення
порядку при визначенні солідарного
стягнення з обох поручителів, та не
визначив складові щодо утвореної
заборгованості відповідачами, за таких
обставин судова колегія приходить до
висновку, що районним судом порушено
норми матеріального та процесуального
права, а тому в силу ст.309 ч.1 п.3 ЦПК
України рішення суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 309; 316; 317; 319 ЦПК
України судова колегія

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 25 березня 2013
року змінити.

Позовні вимоги ПАТ «КБ Надра» до
ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з
ОСОБА_5, ОСОБА_6,( за договором поруки
05/08/2006/840-П/277 від 09 серпня 2006р та ОСОБА_5
та ОСОБА_7 ( за договором поруки N5
05/08/2006/840-П/277 від 09 серпня 2006р) на користь
Публічного акціонерного товариства
«КБ Надра» заборгованість за кредитним
договором №05/08/2006/840-К/277 від 09.04.2006 року
у розмірі 6 333 004 (шість мільйонів триста
тридцять три тисячі чотири) гривень 32
копійки, що складає заборгованість:

- по тілу кредиту-57 746, 08 дол. США;

-заборгованість по відсоткам-14 4007.39
дол. США;

-заборгованість за управлінням
кредитом 236232,10 дол. США;

-пеня за прострочення сплати
відсотків-1545,02 дол. США;

-штраф за порушення умов договору -
51,700,00, дол. США .

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Публічного
акціонерного товариства «КБ Надра»
судові витрати, держмито у розмірі 1700,00
(одна тисяча сімсот)гривень та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу у розмірі 120,00 (сто
двадцять) гривень.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Голодуючий суддя -
Л.А.Гірняк

Судді
М.В.Процик

Л.І.Доценко