У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

19 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Олійник А.С.,

Дербенцевої Т.П.,
Карпенко С.О.,

провівши попередній розгляд цивільної
справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
треті особи: Головне управління
юстиції у м. Києві, Шістнадцята
київська державна нотаріальна контора,
про визнання права власності в порядку
спадкування, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на заочне рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 5 листопада
2013 року, ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 23 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, просила
визнати за нею право власності на ј
частину квартири АДРЕСА_1, яка
залишилась після смерті сина ОСОБА_6

Позовні вимог обґрунтувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_6, після
смерті якого залишилось спадкове
майно, а саме: Ѕ частина квартири
АДРЕСА_1.

Вона зверталась до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, проте у видачі свідоцтва про
право на спадщину було відмовлено у
зв'язку з ненаданням документів.

Заочним рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 5 листопада
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 23 січня
2014 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення у справі,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та направити справу на новий розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Статтею 332 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 337 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи в позові, суди виходили із
того, що позивач не довела перебування
у родинних відносинах із померлим
спадкодавцем ОСОБА_6, а також не надала
доказів звернення до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини.

Висновки судів відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
ґрунтуються на наданих сторонами
доказах та відповідають встановленим у
справі обставинам.

Суд касаційної інстанції позбавлений
можливості досліджувати докази, додані
заявником до касаційної скарги,
оскільки згідно із ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Із матеріалів справи вбачається, що
доводи касаційної скарги про
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права судами першої та
апеляційної інстанцій не дають підстав
для скасування ухвалених ними судових
рішень.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції та ухвали
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 335, 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 5 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23
січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
А.С.
Олійник

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко