Провадження № 2/755/4672/14
УХВАЛА

"02" липня 2014 р.

м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м.
Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали
позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Перша Київська державна
нотаріальна контора, про зміну
черговості одержання права на
спадкування та визнання права
власності на 1/2 частину спадщини, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м.
Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Перша Київська
державна нотаріальна контора, про
зміну черговості одержання права на
спадкування та визнання права
власності на 1/2 частину спадщини.

Вивчивши матеріали поданої позовної
заяви, вважаю, що позовна заява не
відповідає вимогам цивільного
процесуального законодавства України.

Відповідно до ст.1 Цивільного
процесуального кодексу України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтереси юридичних осіб,
інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України
визначено, що здійснюючи правосуддя,
суд захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до вимог пунктів ч.2, ч.4 ст.119
Цивільного процесуального кодексу
України позовна заява повинна містити
серед іншого: зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування, позовна заява повинна
відповідати іншим вимогам,
встановленим законом.

Відповідно до роз'яснень п. 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України „Про
судову практику у справах про
спадкування", якщо постійне проживання
особи зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини не підтверджено
відповідними документами, у зв'язку із
чим нотаріус відмовив особі в
оформленні спадщини, спадкоємець має
право звернутися в суд із заявою про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, а не про
встановлення факту прийняття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Зміст позовних вимог - це певна форма
захисту, яку просить позивач від суду.
Під підставами позову, як вказує
Верховний суд України, слід розуміти
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги. Виклад обставин
підстави та кож необхідний для
визначення тотожності позову, захисту
відповідача від позову, зміни позову
позивачем і, найголовніше, - для
визначення предмета доказування по
даній справі.

Як убачається із змісту позовної заяви
та доданих до неї документів,
позивачкою не надано
правовстановлюючих документів на
спірну квартиру АДРЕСА_1, що є складовою
спадкової маси після смерті ОСОБА_3
(свідоцтва про право власності та
технічний паспорт на квартиру), що
позбавляє суд моливості встановлення
співвласника частини спірної квартири,
оскільки рішення суду може вплинути на
права та законні інтереси такої особи,
а також позивачкою не надано доказів
звернення у встановленому законом
порядку до нотаріальної установи із
заявою про прийняття спадщини, яку
складає об'єкт предмета спору, а також
доказів відмови нотаріуса у видачі
свідоцтва про право власності на
спадкове майно, що є підставою
звернення у встановленому законом
порядку до суду, та дане положення
роз'яснено пунктом 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про судову
практику у справах про спадкування",
тобто позивачкою не надано доказів
неможливості одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину, та даний факт спростовує
право розгляду такого спору у судовому
порядку, оскільки суд не наділений
правом виконання посадових обов'язків
нотаріуса, тобто позивачкою не надано
доказів звернення до нотаріальної
установи із заявою про прийняття
спадщини та, відповідно, відмови
нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії,
що свідчить про відсутність доказів
наявності спірних правовідносин.

Крім того, матеріали позовної заяви не
містять доказів на підтвердження
наявності осіб, зареєстрованих за
адресою спірної квартири, а саме
Довідки Форми № 3, ураховуючи, що
рішення суду може вплинути на права та
законні інтереси таких осіб, що мають
право на користування спірною
нерухомістю.

Крім того, на підтвердження обставин,
викладених у змісті позовної заяви,
позивачкою не надано доказів
перебування спадкодавця у
хворобливому та безпорадному стані до
дня її смерті та доказів свідомого
ухилення відповідачки від надання
спадкодавцю будь-якої, в тому числі
матеріальної та моральної допомоги,
оскільки доказову базу рішення суду
складають належні та допустимі докази,
та рішення суду не може ґрунтуватись
лише на показах свідків та припущеннях
сторін спірних правовідносин.

Відповідно до ст.80 Цивільного
процесуального кодексу України ціна
позову визначається - у позовах про
право власності на нерухоме майно, що
належить фізичним особам на праві
приватної власності, - дійсною вартістю
нерухомого майна; у позовах, які
складаються з кількох самостійних
вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Разом з тим, зміст позовної заяви не
містить визначення ціни позову,
ураховуючи майновий характер позову,
яка складає загальну вартість
спадкової маси, що є предметом спору,
яка має становити суму вартості об'єкту
нерухомості, що становить об'єкт
предмета спору, з долученням доказів на
підтвердження визначеної позивачкою
ціни позову, яка має становити дійсну
вартість спірного нерухомого майна
станом на день звернення з даним
позовом до суду, а саме висновку
відповідного експертного дослідження
нерухомого майна, право власності на
яке підлягає оспоренню згідно предмету
спору.

Згідно частини п'ятої ст. 119 Цивільного
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору.

На підставі вищевикладеного,
звертаючись з позовом до суду,
позивачкою не додано доказів, які мають
свідчити про те, що нею в повній мірі
сплачено судовий збір, ураховуючи
звернення позивачки до суду з вимогами
майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ст. 4 Закону України „Про
судовий збір" від 08.07.2011 року №3674-VI (зі
змінами та доповненнями) судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. Із позовної заяви
немайнового характеру ставка судового
збору становить 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати. Із позовної заяви
майнового характеру ставка судового
збору становить 1 відсоток ціни позову,
але не менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до положення статті 6 Закону
України «Про судовий збір» від 08.07.2011
року №3674-VI (зі змінами та доповненнями),
за подання позовної заяви, що має
одночасно майновий і немайновий
характер, судовий збір сплачується за
ставками, встановленими для позовних
заяв майнового та немайнового
характеру.

Разом з тим, розмір мінімальної
заробітної плати станом на 22.01.2014 року
складає 1 218,00 грн. Таким чином,
ураховуючи положення ст. 4 Закону
України „Про судовий збір" від 08.07.2011
року №3674-VI (зі змінами та доповненнями),
а також ціну позову, розмір якої
підлягає до уточнення згідно даної
ухвали суду, позивачкою підлягає до
сплати судовий збір за вимогу
майнового характеру - у розмірі 1
відсотку від ціни позову, але менш як
243,60 грн., та не більше 3 654,00 грн., а також
за вимогу немайнового характеру - у
розмірі 243,60 грн.

При цьому, в позові позивачка не
зазначає підстави для звільнення її
від сплати судового збору у випадках,
визначених законодавством, а інших
доказів, які мають свідчити про те, що
нею в повному обсязі сплачено судовий
збір, до позову не долучено.

Відповідно до частини 3 статті 119
Цивільного процесуального кодексу
України, позовна заява підписується
позивачем або його представником із
зазначенням дати її подання.

Разом з тим подана позовна заява та
копії позовної заяви, долучені
відповідно до вимог ст. 120 Цивільного
процесуального кодексу України, не
містять дати їх подачі до суду.

За нормами ст. 121 Цивільного
процесуального кодексу України,
передбачено наслідки подання позовної
заяви, що не відповідає вимогам ст.ст.
119, 120 Цивільного процесуального
кодексу України.

Керуючись ст.ст. 119 - 121 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

у х в
а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Перша Київська державна
нотаріальна контора, про зміну
черговості одержання права на
спадкування та визнання права
власності на 1/2 частину спадщини
залишити без руху, про що повідомити
позивачці та надати їй строк для
усунення вказаних недоліків до „09"
липня 2014 року, однак який не може
перевищувати двох днів з моменту
отримання копії ухвали.

Попереджаю, що у разі невиконання вимог
суду щодо усунення вказаних недоліків,
Ваша заява буде вважатись неподаною та
підлягає поверненню.

С у д д я