Справа №2-487/11 16.07.2014 16.07.2014
Провадження № 22ц-/784/2031/14
Головуючий у 1-й інстанції Притуляк І.О.
Доповідач апеляційного суду Мурлигіна
У Х В А Л А

Іменем
України

16 липня 2014 року
м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Довжук Т.С., Шаманської
Н.О.,

при секретарі судового
засідання Свіщуку О.В.,

за участю:

представника позивача Ярмощук
О.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною
скаргою

ОСОБА_3

на заочне
рішення

Заводського районного суду м.
Миколаєва від 27 січня 2011 року

за позовом

публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» (далі -ПАТ ОТП Банк», Банк) до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л
А:

У жовтні 2009 року ПАТ «ОТП Банк»
звернувся з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення за кредитним договором від 29
березня 2007 року 20103, 49 доларів США з
яких: 18927,07 доларів США кредиту,1176,42
доларів США заборгованість по
відсоткам з 29 березня 2007 року по 7 липня
2009 року, 13982 грн. 49 коп. пені з 26
листопада 2008 року по 28 квітня 2009 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Банк
вказував, що відповідач, якому надано
кредит до 29 березня 2013 року, своїх
обов'язків по його поверненню та сплаті
процентів не виконує. У зв'язку з чим,
Банк просив стягнути кредит достроково
та поточну заборгованість з пенею.

По справі двічі ухвалювалися заочні
рішення. Перше рішення Центрального
районного суду від 26 січня 2010 року
скасовано за заявою відповідача і
справа передана для розгляду до
Заводського районного суду м.
Миколаєва.

Заочним рішенням Заводського
районного суду м. Миколаєва від 27 січня
2011 року позов задоволено. З відповідача
на користь позивача стягнуто 1533389 грн.62
коп. (що еквівалентно 20103,49 доларам США)
борг за кредитним договором та 14057 грн.
46 коп., а всього 167446 грн. 96 коп., а також
1672 грн. 46 коп. судового збору та 120 грн.
витрат на інформаційно - технічний
розгляд справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду та постановити
нове, про відмову в задоволенні позову.
Він вказує, що для погашення кредитної
заборгованості 22 жовтня 2009 року за
виконавчим написом було звернуто
стягнення на його автомобіль для
погашення боргу на 13 жовтня 2009 року на
загальну суму 20547 доларів США. Отже
банк в досудовому порядку задовольнив
свої вимоги, а тому у суду не було
підстав для стягнення вдруге
заборгованості по договору.

Представник банку, заперечуючи проти
задоволення апеляційної скарги,
просить залишити рішення суду без
змін.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 29
березня 2007 року між банком, який раніше
був закритим акціонерним товариством,
та ОСОБА_3 укладено кредитний договір
№CL-410/013/2007, за яким позичальник отримав
23429,70 доларів США кредиту під 12,49% річних
та зобов'язався повернути кредит 29
березня 2013 року. Сплачувати відповідач
повинен був щомісячно по 461,60 долару
США, що складало кредит та відсотки за
його користування ( а.с. 6-10). В той же
день за договором застави відповідач
на забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором передав банку в
заставу свій автомобіль Skoda Oktavia A5 Amdiente
з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2007
року випуску ( а.с. 11,12).

Позичальник неналежним чином
виконував обов'язки по договору. У
зв'язку з чим, банк нарахував за період
з 29 березня 2007 року по 7 липня 2009 року
20103,49 долара США заборгованості з яких:
18927,07 доларів США кредиту,1176,42 доларів
США заборгованість по відсоткам з 29
березня 2007 року по 7 липня 2009 року, 13982
грн. 49 коп. пені з 26 листопада 2008 року по
28 квітня 2009 року.

Встановивши, що відповідач прострочив
повернення чергової частини кредиту та
відсотків за його користування, суд
дійшов правильного висновку про те, що
позивач має право вимоги дострокового
повернення кредиту. У зв'язку з чим
обґрунтовано, відповідно до вимог
ст.ст. 526, 543 554,726, 1050 та 1054 ЦК України та
умов договорів стягнув з відповідача
кредит, відсотки за його користування,
та пеню, нараховану за рік.

Доводи апелянта про відсутність
підстав для стягнення заборгованості
не є обґрунтованою.

З доказів у справі вбачається, що
дійсно банк, подавши позовну заяву,
одночасно звернувся до нотаріуса про
видачу виконавчого напису. 22 жовтня 2009
року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу звернуто
стягнення на заставлений автомобіль в
погашення: 18927,07 доларів США залишку
кредиту, 1619,93 доларів США відсотків за
користування кредитом за період з 29
березня 2007 року по 13 жовтня 2009 року, 13982
грн. 49 коп. пені, з 26 листопада 2008 року
по 28 квітня 2009 року,75 грн. штрафних
санкцій.

Проте на час ухвалення рішення,
автомобіль не був реалізованим. Його
реалізовано лише 14 березня 2011 року.
Враховуючи вказані обставини та
належність позивачу права вибору
способу захисту свого порушеного
права, рішення суду про стягнення
заборгованості є правильним.

Щодо зарахування суми отриманої від
реалізації майна для погашення
заборгованості за тотожні в рішенні
періоди, то ці питання можуть бути
вирішені на стадії виконання рішення
суду.

Доводів щодо неправильності
розрахунків заборгованості апеляційна
скарга не містить.

Керуючись ст.ст. 303,308,315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
заочне рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 27 січня 2011 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили може
бути оскаржена в касаційному порядку .

Головуючий:

Судді: