У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової
Г.І., Остапчука Д.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
повернення безпідставно одержаних
коштів, за касаційними скаргами ОСОБА_7
та ОСОБА_6 на рішення Крюківського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 20 вересня 2013
року та рішення апеляційного суду
Полтавської області від 20 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з указаним позовом, в якому
просила стягнути із ОСОБА_7
безпідставно одержанні кошти у сумі 160
735 грн, інфляційні збитки у сумі 88 860 грн
70 коп., проценти у сумі 65 653 грн 79 коп., а
всього 315 249 грн 49 коп.

На обґрунтування вимог позивач
посилалася на те, що вона тривалий час,
з 08 жовтня 2004 року до 28 липня 2008 року
брала у позику від ОСОБА_7 грошові
кошти.

У 2006 році у неї з'явилася фінансова
можливість повернути кошти, за їх
домовленістю, ОСОБА_7 повідомив їй
реквізити свого депозитного рахунку
для перерахування таких коштів, а тому
вона у період з 15 лютого 2006 року до 11
жовтня 2008 року перерахувала на
депозитний рахунок відповідача кошти
на загальну суму 160 735 грн.

ОСОБА_7 у 2009 році звернувся до
Автозаводського районного суду м.
Кременчука з позовом до ОСОБА_6 про
стягнення боргу за договором позики,
який був задоволений. При цьому, судами
першої та апеляційної інстанцій не
було взято до уваги грошові кошти, які
нею перераховані відповідачу з метою
повернення позики.

У зв'язку з тим, що вказані кошти не були
зараховані на повернення позики,
позивач вважала, що відповідач отримав
ці кошти безпідставно.

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 20
вересня 2013 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7
про повернення безпідставно одержаних
коштів задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
безпідставно одержані кошти у сумі 160 735
грн, збитки від інфляції у сумі 88 860 грн
70 коп., проценти за користування
безпідставно одержаних коштів у сумі 65
653 грн 79 коп., а всього стягнуто 315 249 грн
49 коп. Вирішено питання про стягнення
судового збору.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 20 січня 2014 року
рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 20
вересня 2013 року у частині стягнення із
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 збитків від
інфляції у сумі 88 860 грн 70 коп. та
процентів за користування
безпідставно одержаних коштів у сумі 65
653 грн 79 коп. скасовано та ухвалено у цій
частині нове рішення, яким відмовлено у
стягненні вказаних сум за
безпідставністю.

Зменшено суму судового збору, що
стягується із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
до 1 607 грн 35 коп. В іншій частині рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує
питання про скасування рішення суду
апеляційної інстанції із залишенням у
силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 порушує
питання про скасування оскаржуваних
рішень суду із ухваленням нового
рішення про відмову у задоволенні
позову, посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7
підлягають частковому задоволенню з
таких підстав.

Судами встановлено, що згідно з
квитанціями Кременчуцького відділення
Полтавської обласної філії АКБ
«Укрсоцбанк» у період з 15 лютого 2006
року до 11 жовтня 2008 року ОСОБА_6 на
депозитний рахунок № НОМЕР_1, який
відкритий на ім'я ОСОБА_7, внесено
готівкові кошти у загальній сумі 160 735
грн з призначенням платежу «прихід
готівки на вклад від сторонніх» (а.с.
10-28).

Рішенням Автозаводського районного м.
Кременчука Полтавської області від 16
листопада 2010 року та ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 06 жовтня 2011 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про
стягнення боргу за договорами позики,
правові підстави набуття ОСОБА_7
вказаних грошових коштів не
встановлювалися.

Вирішуючи позовні вимоги в частині
безпідставно одержаних коштів у
загальній сумі 160 735 грн, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
керувався положеннями ст. 1213 ЦК України
та виходив з того, що кошти у розмірі 160
735 грн набуті ОСОБА_7 без достатньої
правової підстави та підлягають
поверненню позивачу, оскільки
відповідачем не надано жодного
належного доказу того, що між ним та
позивачем було укладено угоду, на
виконання умов якої ОСОБА_6 повинна
отримувати та отримала грошові кошти
від орендарів майна ОСОБА_7 у вказаній
сумі, яка в подальшому була внесена
ОСОБА_6 на депозитний рахунок,
відкритий на ім'я відповідача в АКБ
«Укрсоцбанк».

Задовольняючи позовні вимоги у частині
стягнення збитків від інфляції та
процентів за користування
безпідставно одержаних коштів, суд
першої інстанції керувався
положеннями ст. ст. 536, 625, 1048, 1214 ЦК
України та виходив з того, що внаслідок
безпідставного збереження грошових
коштів відповідач зобов'язаний
відшкодувати всі доходи, які позивач
могла одержати від цього майна та у
зв'язку з тим, що відповідачем
безпідставно збережено гроші, то також
слід стягнути проценти за користування
ними.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині позовних вимог про
стягнення збитків від інфляції та
процентів за користування
безпідставно одержаних коштів та
відмовляючи у задоволенні позову у цій
частині, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що позивачем не
доведено обізнаність ОСОБА_7 щодо
безпідставності отримання ним
вказаних коштів, оскільки він вважав,
що ОСОБА_6 вносилися кошти на його
депозитний рахунок від інших осіб за
договорами оренди.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Заперечуючи проти позову та
звертаючись до суду з апеляційною
скаргою, відповідач посилався на те, що
протягом 2005 - 2008 років на підставі трьох
довіреностей, в тому числі доручення №
9744, виданих від нього на ім'я позивача,
він уповноважував позивача вносити
грошові кошти на депозит у
Кременчуцькому відділенні Полтавської
обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк», тому
позивач діяла виключено в його
інтересах як представник у порядку,
передбаченому ст. 237 ЦК України, про що
зазначено в квитанціях банку у графі
«призначення платежу».

При цьому, ОСОБА_7 посилався на те, що у
деяких копіях квитанцій, на підставі
яких суд дійшов висновку про наявність
підстав для стягнення коштів, вказано
іншого платника, зокрема ОСОБА_8

Проводячи оцінку поданих сторонами
доказів, як суд першої так і
апеляційної інстанцій зазначені вище
обставини залишили поза увагою, не
навели мотивів, з яких вважали
відсутніми факти, якими
обґрунтовувались заперечення за
позовом та апеляційна скарга
відповідача, не дослідили довіреності
на які посилався відповідач, не
встановили обсяг повноважень
представника, внаслідок чого не
з'ясували: чи вносилися вказані кошти
на депозитний рахунок ОСОБА_6 як
фізичною особою, чи як представником
ОСОБА_7; не встановили: хто вносив кошти
на депозитний рахунок та у якій сумі,
висновків з цього приводу не навели.

Позовні вимоги про стягнення
інфляційних збитків та процентів є
похідними від вимог про стягнення суми,
тому рішення в цій частині також
підлягають скасуванню.

За вказаних обставин ухвалені у справі
судові рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_6
задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 20
вересня 2013 року та рішення
апеляційного суду Полтавської області
від 20 січня 2014 року скасувати, справу
направити до суду першої інстанції на
новий судовий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
Д.О. Остапчук