АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [1]

16 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Мазурик
О.Ф.,Росік Т.В.

при секретарі: Гура А.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Подільського районного
суду м. Києва від 12 травня 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Гідромеханізація», третя особа:
Управління Пенсійного Фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
зобов'язання видати довідку ,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 12.05.2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового про задоволення її
позову у повному обсязі. Апелянт
зазначає, що рішення суду є незаконним
та необґрунтованим. Судом неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи та зроблено суперечливі
висновки. Зазначивши, що видані довідки
не відповідають первинним документам,
суд не зобов'язав відповідача усунути
їх недоліки.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та
її представник апеляційну скаргу
підтримали з підстав наведених в ній.

Представники Публічного акціонерного
товариства «Гідромеханізація» та
Управління Пенсійного Фонду України в
судове засідання не з'явилися. Зважаючи
на вимоги ч. 5 ст.74,ч.5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК
України,колегія суддів визнала їх
повідомлення належним, а неявку такою,
що не перешкоджає апеляційному
розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги,перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в цій частині, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
виходив з того, що позивачці
відповідачем видані усі довідки за
наданням яких вона зверталася до нього,
тому відсутні підстави для визнання
дій Публічного акціонерного
товариства «Гідромеханізація»
неправомірними та зобов'язання видати
довідки . Довідку за липень 1987 року
позивачка не запитувала й може
отримати її здійснивши відповідне
звернення.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду і вважає їх
правильними.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом позивачка
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 1983 року по день своєї смерті ОСОБА_2
працював у Публічному акціонерному
товаристві «Гідромеханізація».

Відповідно до експертного висновку
Київської регіональної міжвідомчої
експертної комісії від 18.12.2012 року
захворювання, що призвело до смерті
ОСОБА_2, пов'язане з роботами по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивачка є пенсіонеркою та перебуває
на обліку в Управлінні Пенсійного
Фонду України в Деснянському районі м.
Києва.

Після смерті чоловіка позивачка
звернулася до Управління Пенсійного
Фонду України в Деснянському районі м.
Києва з питання перерахунку їй пенсії
в зв'язку із втратою годувальника.

На вимогу позивачки від 05.02.2013 року
відповідач, відповідно до відомостей
первинних документів, видав їй довідку
форми № 122 про період перебування
ОСОБА_2 в зоні відчуження та довідки про
заробітну плату, одержану ОСОБА_2 за
роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках
за березень - червень 1987 року за №№ 11-14
від 22.04.2013 року, які вона надала до
Управління Пенсійного Фонду України в
Деснянському районі м. Києва.

Із заявою про надання довідки про
заробітну плату ОСОБА_2 за липень 1987
року позивачка не зверталася.

Зазначені встановлені судом обставини
сторони не заперечують.

Оскільки усі довідки за наданням яких
зверталася позивачка їй були видані,
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що відсутні підстави
для зобов'язання відповідача видати ці
довідки.

Управління Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва відмовило
позивачці в призначенні їй пенсії по
втраті годувальника в розмірі
відшкодування фактичних збитків з
урахуванням заробітної плати за роботу
по ліквідації аварії на ЧАЕС,
пославшись на відсутність первинної
документації 1986 року в пенсійній
справі ОСОБА_2, невідповідність сум у
довідках, виданих відповідачем для
призначення пенсії, та сум заробітної
плати за роботу в зоні відчуження по
книгах нарахування та виплати
заробітної плати, відсутність у
довідках доплат за понаднормові години
роботи, вихідні та святкові дні в зоні
відчуження та відсутність цих виплат
по книгах нарахування та виплати
заробітної плати, при тому що в довідки
№ 11-14 від 22.04.2013 року вони включені. Крім
того, ОСОБА_1 не надала довідку про
заробітну плату одержану ОСОБА_2 за
роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках
за липень 1987 року.

Разом із цим позивачка не заявляла
вимог про усунення розбіжностей даних
відображених у виданих їй довідках з
книгами нарахування та виплати
заробітної плати, надання їй інших
документів, не покликалася на те, що
видані їй довідки за формою і змістом
не відповідають типовим зразкам.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно із ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Належних та допустимих доказів, в
розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на
підтвердження неправомірності дій
відповідача щодо видачі довідок,
позивачкою суду не надано, не долучено
таких й до апеляційної скарги.

За таких обставин не можна погодитися з
доводами апеляційної скарги про
помилковість та суперечність
висновків суду.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо пред'явлених у рамках даної справи
позовних вимог повно та послідовно
викладені у мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

Обставин, які б давали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційні
скарги не містять.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 12 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 758/13113/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 9168
/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Сербіна Н.Г.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.