Єдиний унікальний номер 247/1198/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/5443/2014
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів Новосядлої В.М., Новосьолової
Г.Г.,

при секретарі Козаку І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Торезького міського суду від 21
травня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа відділ
державної виконавчої служби
Торезького міського управління
юстиції про стягнення пені за весь час
прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

У
березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
пені за прострочку сплати аліментів, в
якому зазначила, що відповідач на
протязі часу з 01 липня 2010 року по 31
жовтня 2012 року свій обов'язок по сплаті
аліментів виконував не систематично, у
зв'язку з чим утворилася
заборгованість у розмірі 2 638 грн., що
підтверджується довідкою відділу ДВС
Торезького міського управління
юстиції від 14 січня 2014 року № 8/11.

Оскільки заборгованість
відповідачем не погашена, позивачка
розрахувала пеню за весь час затримки у
сплаті аліментів, яка на час звернення
з позовом до суду становить 84 001 грн. 36
коп. У позові просила стягнути з
відповідача вказану суму.

Рішенням Торезького міського
суду від 21 травня 2014 року позовні
вимоги задоволено частково. З
відповідача на користь позивачки
стягнута пеня за прострочення сплати
аліментів на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 31 липня 2010 року
по 06 квітня 2011 року та з 01 березня по 31
жовтня 2012 року в розмірі 10 000 грн.

З вказаним рішенням не погодилась
позивачка ОСОБА_1 та подала апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити її позов у повному обсязі.
В обґрунтування скарги зазначила, що
суд розглянув справу у повному об'ємі,
наведений розрахунок пені визначений
ним правильно і в цій частині рішення
вона не оскаржує. Однак суд дав невірну
оцінку доказам, наданим сторонами,
через що прийняв не обґрунтоване
рішення.

У судовому засіданні
апеляційного суду позивач ОСОБА_1
підтримала доводи апеляційної скарги.
Відповідач ОСОБА_2 погодився на
часткове збільшення розміру пені,
стягнутої рішенням суду за затримку
виплати аліментів, зазначивши, що через
свій матеріальний стан він не в змозі
виплатити у повному обсязі розмір
заявленої до стягнення пені.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників судового розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, рішення суду змінити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що в період
перебування сторін у шлюбі з 23 вересня
1995 року по 05 серпня 2008 року (а.с. 8,9) у них
народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.
10).

Рішенням Торезького міського суду
від 09 грудня 1996 року з відповідача було
стягнуто аліменти на утримання
неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 в
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше 1/2
частини неоподаткованого мінімуму на
місяць, починаючи з 02 грудня 1996 року і
до досягнення дитиною повноліття (а.с.
93,94).

Згідно довідки відділу ДВС Торезького
МУЮ станом на 21 травня 2014 року сума
заборгованості відповідача перед
позивачкою зі сплати аліментів за
період з 31 липня по 31 грудня 2010 року, 01
січня по 06 квітня 2011 року та з 01 березня
по 31 жовтня 2012 року складає 7 594 грн. 74
коп.(а.с. 85-88).

Вироком Торезького міського суду
від 13 грудня 2004 року ОСОБА_2 визнано
винним у злісному ухилення від сплати
встановлених рішенням суду коштів на
утримання дітей (аліментів) - злочину,
передбаченому ч. 1 ст. 164 КК України, за
яким назначено покарання у вигляді
обмеження волі строком на один рік з
випробуванням строком на один рік на
підставі ст. 75 КК України (а.с. 70,71).

Судом також встановлено, що пеня за
прострочення сплати аліментів за
період з 31 липня 2010 року по 06 квітня 2011
року та з 01 березня по 31 жовтня 2012 року
становить 92 291 грн. 61 коп.

Зменшуючи розмір пені, суд першої
інстанції керувався ч. 2 ст. 196 СК
України, відповідно до якої розмір
неустойки може бути зменшений судом з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

В обґрунтування прийнятого рішення
суд першої інстанції зазначив, що
розмір заробітної плати позивача за
період з листопада 2013 року по квітень
2014 року склав 1 997 грн. і інших доходів
він не має. З огляду на те, що рішенням
Торезького міського суду від 11 квітня
2014 року на відповідача покладено
обов'язок сплачувати аліменти на
утримання сина ОСОБА_3 як на дорослу
дитину, яка продовжує навчання, суд
першої інстанції зробив висновок, що
стягнення з відповідача неустойки у
повному обсязі суттєво вплине на його
матеріальне становище і позбавить
можливості своєчасно виконувати
обов'язки, покладені на нього судовим
рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК
України при виникненні заборгованості
з вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням суду,
одержувач аліментів має право на
стягнення неустойки (пені) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Суд першої інстанції вірно
виходив з того, що у виникненні
заборгованості зі сплати аліментів
наявна вина відповідача.

Розрахунку пені нараховано на всю
суму несплачених аліментів за кожен
день прострочення її сплати. Визначена
судом першої інстанції неустойка в
розмірі 92 291 грн. 61 коп. відповідає
положенням ст. 196 СК України .

Оскільки, судом першої інстанції
правильно застосовані норми
матеріального права, однак
неправильно встановлені обставини
справи, колегія суддів вважає за
необхідне змінити рішення суду в
частині визначення розміру неустойки.

Апеляційний суд відзначає, що суд
першої інстанції навів ґрунтовні
доводи щодо зменшення розміру
неустойки за затримку сплати
аліментів, однак суттєво зменшив її
розмір у порівнянні з сумою, що була
визначена судом відповідно до положень
ст. 196 СК України .

Беручи до уваги те, що ОСОБА_2 має
постійне місце роботи, працює
оператором котельні в ТОВ
«Шахтарськтранс», з заробітної плати
якого утримується 50 % за виконавчим
листом, виходячи із загальних засад
цивільного законодавства, якими є
справедливість та розумність (п. 6 ч. 1
ст. 3 ЦК України) судова колегія вважає
за необхідне збільшити розмір
неустойки визначений судом першої
інстанції за прострочення сплати
аліментів.

Підсумовуючи наведене, з
урахуванням обставин справи, доводів
апеляційної скарги та матеріального
стану відповідача, колегія суддів
вважає за необхідне збільшити розмір
неустойки, визначений до відшкодування
судом першої інстанції, стягнувши з
відповідача неустойку в розмірі 20 000
грн.

Керуючись ст. ст. 309, 316 ЦПК України,
апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Торезького міського суду від 21
травня 2014 року в частині стягнення
пені за весь час прострочення сплати
аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Торез, Донецької області,
Україна, ідентифікаційний номер №
НОМЕР_1, працюючого у товаристві з
обмеженою відповідальністю
«Шахтарськтранс» Донецької області на
користь ОСОБА_1 пені за весь час
прострочення сплати аліментів на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за
періоди з 31 липня 2010 року по 06 квітня 2011
року та з 01 березня 2012 року по 31 жовтня
2012 року у розмірі 20 000 (двадцять тисяч)
гривень.

В інший частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: