АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6428/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Маймур Ф.Ф. Доповідач - Черненкова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року м.
Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев`янка О.Г.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дніпропетровської міської ради на
заочне рішення Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 03 квітня
2013 року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2,
товариства з обмеженою
відповідальністю «ЦЕНТР МІСТА», третя
особа: Дніпропетровська міська рада
про визнання права власності, -

В С Т А Н О
В И Л А:

12 листопада 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду із зазначеним
позовом та з урахуванням уточнень
позову від 11 березня 2013 року просив суд
визнати за ПАТ КБ «ПриватБанк» право
власності на квартиру будівельний
АДРЕСА_1, без додаткового вводу в
експлуатацію. Позивач в обґрунтування
позовних вимог, посилався на те, що
29.12.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № DNHLGB00000654, за
умовами якого відповідач отримав
кредит у розмірі 98 767,11 доларів США для
оплати по договору № 78 про
інвестування житлового будівництва
від 23.08.2005 року, за умови сплати
відповідачем щомісячно відсотків та
частини основної суми кредиту. В
забезпечення кредитних зобов'язань
ОСОБА_2 передав позивачу по договору
застави від 29.12.2006 року майнові права по
договору № 78 від 23.08.2005 року на
отримання квартири АДРЕСА_1. Крім того,
29.12.2006 року між відповідачем ОСОБА_2 та
ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено
договір цесії № DNHLGB00000654, відповідно до
якого відповідач уступив позивачу
право вимоги до ТОВ «ЦЕНТР МІСТА» по
договору № 78 про інвестування
житлового будівництва від 23.08.2005 року
на отримання вищезазначеної квартири.
Внаслідок порушення відповідачем
ОСОБА_2 зобов'язань по поверненню
кредиту по кредитному договору від
29.12.2006 року відповідач ТОВ «ЦЕНТР
МІСТА» не передає позивачу квартиру,
чим не визнає за банком право на
отримання квартири у власність та
перешкоджає позивачу за рахунок
отримання квартири у власність
захистити свої права як інвестора
побудови квартири, оскільки, саме за
кредитні кошти відбулася побудова
квартири по договору № 78 від 23.08.2005 року
та по договору цесії до позивача
перейшло право отримати квартиру по
вказаному договору інвестування.
Враховуючи вищевикладене, позивач
просив суд захистити свої права як
інвестора будівництва об'єкту
інвестування шляхом визнання права
власності на нерухоме майно: квартиру
будівельний номер АДРЕСА_1, без
додаткового вводу в експлуатацію.

Заочним рішенням Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
03 квітня 2013 року ухвалено: визнати за
ПАТ КБ «ПриватБанк» право власності на
квартиру будівельний АДРЕСА_1, без
додаткового вводу в експлуатацію.

Додатковим рішенням Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
08 квітня 2014 року ухвалено: стягнути з
ОСОБА_2 та ТОВ «ЦЕНТР МІСТА» на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок
повернення судових витрат 1609,50 грн. з
кожного.

В апеляційній скарзі третя особа
Дніпропетровська міська рада просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити ПАТ КБ
«ПриватБанк» в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги
в її межах та межах позовних вимог,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду не
відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що
29.12.2006 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № DNHLGB00000654, за
умовами якого позивач надав
відповідачу кредит у вигляду траншу
шляхом відкриття не відновлюваної
кредитної лінії в розмірі 114 006, 55
доларів США, в тому числі 98 767, 11 доларів
США на наступні цілі: оплата за
договором № 78 про інвестування
житлового будівництва від 23.08.2005 року
та 15 239,44 доларів США на оплату
страхових платежів, зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 1,05% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом в період
сплати, з кінцевим погашенням
заборгованості не пізніше 29 грудня 2021
року. Забезпеченням виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором є:
договір застави майнових прав на
отримання грошових коштів за договором
№ 78 про інвестування житлового
будівництва від 23.08.2005 року, а також
інші види застави, іпотеки, поруки, які
надані позивачу з метою забезпечення
зобов'язань по даному договору, що
підтверджується копією кредитного
договору від 29.12.2006 року. Також, 29.12.2006
року між позивачем та відповідачем
ОСОБА_2 було укладено договір застави
майнових прав № DNHLGB00000654 відповідно до
якого, предметом даного договору є
надання відповідачем ОСОБА_2 в заставу
майнові права, що виникають з
попереднього договору № 78 про
інвестування житлового будівництва
від 23.08.2005 року та договору від 29.12.2006
року, укладених між відповідачем
ОСОБА_2 та відповідачем ТОВ «ЦЕНТР
МІСТА», в забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_2 перед позивачем, в
разі невиконання ОСОБА_2 взятих на себе
зобов'язань, забезпечених заставою,
позивач має вищий пріоритет
задоволення за рахунок предмета
застави своїх порушених прав перед
іншими кредиторами, що підтверджується
копією договору застави майнових прав
№ DNHLGB00000654 від 29.12.2006 року. Крім того,
25.01.2007 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 був укладений
додатковий договір № 1 до договору
застави майнових прав № DNHLGB00000654 від
29.12.2006 року, відповідно до якого, за цим
договором заставою забезпечується
виконання зобов'язань відповідача
ОСОБА_2, які випливають з кредитного
договору від 29.12.2006 року № DNHLGB00000654.
Судом також було встановлено, що 23.08.2005
року приватним підприємством «ЦЕНТР
МІСТА» (Забудовник) в особі директора
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (Інвестор) було
укладено договір № 78 про інвестування
житлового будівництва, за умовами
якого Інвестор зобов'язується взяти
участь в інвестуванні будівництва
багатоповерхового житлового будинку
за адресою: АДРЕСА_1, а Забудовник
зобов'язується організувати його
будівництво згідно договірних умов і
передати Інвестору в власність -
квартиру будівельний №13, загальною
площею 122,3 кв.м., розташованою на 6
поверсі вищезазначеного житлового
будинку, що підтверджується копією
договору № 78 від 23.08.2005 року, графіком
інвестування від 23.08.2005 року та іншими
письмовими доказами, наявними в
матеріалах справи. Встановлено, що
29.12.2006 року між ОСОБА_3 (Первісний
Інвестор), ОСОБА_2 (Новий Інвестор) та
Приватним підприємством «ЦЕНТР МІСТА»
(Забудовник) в особі директора ОСОБА_2
було укладено договір, за умовами
якого, (Первісний Інвестор) передав, а
(Новий Інвестор) прийняв на себе всі
права та обов'язки за договором про
інвестування житлового будівництва
від 23.08.2005 року № 78, укладеному між
(Забудовником) та (Первісним
Інвестором), по даному договору (Новий
Інвестор) зобов'язується нести всі
права та обов'язки (Первісного
Інвестора) по вищевказаному договору,
(Забудовник) підтверджує свою згоду на
уступку прав та обов'язків від
(Первісного Інвестора) (Новому
Інвестору) за договором про
інвестування житлового будівництва
від 23.08.2005 року № 78, а також, після
триденного строку з моменту набрання
чинності даного договору (Первісний
Інвестор) зобов'язаний передати (Нового
Інвестору) всю документацію, необхідну
для реалізації (Новим Інвестором) своїх
прав і обов'язків, одержаних ним у
результаті підписання цього договору.
29.12.2006 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір відступлення права вимоги
(цесія) № DNHLGB00000654, предметом цього
договору є відступлення ОСОБА_2
позивачу ПАТ КБ «ПриватБанк», на
підставі укладеного між ними договору
застави майнових прав на отримання
грошових коштів від 29.12.2006 року, право
вимоги, що випливає з договору № 78 від
23.08.2005 року та договору від 29.12.2006 року,
укладених між ОСОБА_2 та ПП «ЦЕНТР
МІСТА». Крім того, даний договір
набирає чинності з дати, вказаної у
повідомленні позивача ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_2, що
надсилається у разі настання
якої-небудь із подій зазначених в п. 4
цього договору. Пунктом 2 Договору
відступлення права вимоги (цесія) №
DNHLGB00000654, встановлено, що кредитор
зобов'язаний передати Банку всі
документи, що підтверджують право
вимоги грошових коштів в повному
обсязі за договором застави майнових
прав на отримання грошових коштів, та
інформацію, яка є важливою для
здійснення права вимоги, не пізніше 3
(трьох) днів з моменту набрання
чинності цього договору. Крім того,
пунктом 4 вищезазначеного договору
встановлено, що договір цесії набирає
чинності з дати, вказаної у
повідомленні банка до ОСОБА_2 у разі
порушення ним будь-якого із зобов'язань
по кредитному договору від 29.12.2006 року.
20.08.2012 року позивачем на адресу
відповідача ТОВ «ЦЕНТР МІСТА» було
направлено вимогу щодо передачі
об'єкту інвестування, оскільки
відповідно до договору цесії від 29.12.2006
року, позивач отримав право вимоги до
ТОВ «ЦЕНТР МІСТА» по договору № 78 про
інвестування житлового будівництва
від 23.08.2005 року на отримання квартири
АДРЕСА_1, на підставі вказаного право
вимоги позивач вимагає від ТОВ «ЦЕНТР
МІСТА» у строк до 27.08.2012 року передати
позивачу у володіння вказану квартиру
по Акту прийому-передачі об'єкта
інвестування, допустивши банк до
огляду квартири відповідно до
оглядового ордеру, попередньо
повідомивши позивача про передачу
шляхом подання повідомлення на адресу
позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», що
підтверджується вимогою від 20.08.2012
року. Під час розгляду справи, судом
було встановлено, що 11.05.2010 року
Кіровським районним судом м.
Дніпропетровська було винесено
додаткове рішення по цивільній справі
№ 2-511/2010, яке набрало чинності 25.05.2010
року, в якому зазначено, що позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу за кредитним договором №
DNHLGB00000654 від 29.12.2006 року було задоволено
в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_2
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму
боргу в розмірі 2 467 611 грн. 90 коп., що
станом на 01.02.2010 рік еквівалентно 308 490,05
доларів США. Станом на 26.11.2012 рік
реєстрації права власності на квартиру
АДРЕСА_1 не проводилась, а також, що
право власності на домоволодіння за
вказаною адресою зареєстровано за
ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу від 09.12.2003 року,
посвідченого приватним нотаріусом
ДМНО ОСОБА_5 за реєстровим № 3193, крім
того, надати копію технічної
документації неможливо в зв'язку з тим,
що на дату останнього обстеження
проведеного у 2006 році виявлено, що
житлові будинки літ. А-1, літ. В-1 та
господарчу будівлі знесені, що
підтверджується листом КП «ДМБТІ» від
29.11.2012 року. Встановлено, що з 01.01.2008 року
по теперішній час до інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
юридичні або фізичні особи з приводу
отримання дозволу на виконання
будівельних робіт та введення в
експлуатацію житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1 не звертались, що
підтверджується листом від 15.02.2013 року.

Задовольняючи позов ПАТ КБ
«ПриватБанк», районний суд виходив з
того, що відповідачем ОСОБА_2 були
порушені умови кредитного договору №
DNHLGB00000654 від 29.12.2006 року, а саме взяті на
себе зобов'язання по поверненню
кредиту, відповідно до яких відповідач
ОСОБА_2 уступив позивачу право вимоги
до відповідача ТОВ «ЦЕНТР МІСТА» по
договору № 78 про інвестування
житлового будівництва від 23.08.2005 року
на отримання квартири АДРЕСА_1. Крім
того, суд при вирішенні позовної вимоги
враховує, що позивач звертався до
відповідача ТОВ «ЦЕНТР МІСТА» з
вимогою про передачу квартири та з
допуском до її огляду, але останній не
передав квартиру позивачу, чим порушив
прийняті на себе зобов'язання за
договором № 78 про інвестування
житлового будівництва від 23.08.2005 року,
внаслідок чого, були порушені права
позивача як інвестора побудови
квартири, оскільки саме за кредитні
кошти відбувалася побудова квартири по
договору № 78 про інвестування
житлового будівництва від 23.08.2005 року
та по договору відступлення права
вимоги (цесія) від 29.12.2006 року, а також
приймаючи до уваги, що на даний час
юридичні або фізичні особи не
звертались до Інспекції державного
архітектурного-будівельного контролю
у Дніпропетровській області для
отримання дозволу на будівництво та
ведення в експлуатацію житлового
будинку, який будувався ТОВ «ЦЕНТР
МІСТА» за адресою АДРЕСА_1. Таким чином,
оцінивши всі докази у їх сукупності та
приймаючи до уваги, що у судовому
засіданні знайшов підтвердження факт
переходу від відповідача ТОВ «ЦЕНТР
МІСТА» до позивача права володіння
квартирою, як об'єктом інвестування,
відповідно до умов укладеного між
сторонами договору № 78 про
інвестування житлового будівництва
від 23.08.2005 року, тому суд вважає за
можливе позов задовольнити, у зв'язку з
чим, визнати за ПАТ КБ «ПриватБанк»
право власності на квартиру
будівельний АДРЕСА_1, без додаткового
вводу в експлуатацію.

Але з висновками суду погодитись не
можна, оскільки суд неправильно
застосував норми матеріального права
до спірних правовідносин за
встановленими обставинами справи.

Набуття права власності на нерухоме
новостворене майно регулюється главою
24 статтею 331 ЦК України, ч.2 - право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції не звернув увагу
на те, що згідно до умов вказаного
договору № 78 про інвестування
житлового будівництва від 23.08.2005 року, -
передача спірної квартири позивачу
повинна бути здійснена після введення
будинку в експлуатацію та після цього
складається акт прийому передачі цієї
квартири.

Пунктами 3.1.2. - 3.1.3. договору № 78 про
інвестування житлового будівництва
встановлено, що забудовник (ТОВ «ЦЕНТР
МІСТА») на протязі 90 днів після
введення житлового будинку в
експлуатацію допускає інвестора до
огляду квартири відповідно до
«оглядового ордеру», інвестор здійснює
огляд квартири та підписує «оглядовий
ордер» і приймає від забудовника
квартиру по акту прийому-передачі, а
також забудовник повинен передати
інвестору технічний паспорт на
квартиру.

Встановивши, що будинок АДРЕСА_1, де
розташована спірна квартира № № 13
(об'єкт інвестування), загальною площею
122,3 кв.м., яка розташована на 6 поверсі
житлового будинку, не введений в
експлуатацію, суд першої інстанції
всупереч ст. 331 ЦК України і умов
договору № 78 про інвестування
житлового будівництва від 23.08.2005 року,
визнав право власності за позивачем на
вказану квартиру без додаткового вводу
в експлуатацію.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення призвели до неправильного
вирішення справи, тому суд апеляційної
інстанції на підставі п.п.1-4 ч.1 ст.309 ЦПК
України рішення суду першої інстанції
скасовує, ухвалює нове рішення із
наступних підстав.

Судова колегія вважає, що у задоволенні
позовних вимог за позовом ПАТ КБ
«ПриватБанк» необхідно відмовити у
зв'язку з тим, що визнання права
власності за позивачем є передчасним
до вводу будинку в експлуатацію в
установленому законом порядку і
позивач не набув права власності на
зазначене нерухоме майно відповідно до
умов договору № 78 про інвестування
житлового будівництва від 23.08.2005 року
та по договору відступлення права
вимоги (цесія) від 29.12.2006 року та вимог
діючого законодавства.

На підставі ст. 88 ЦПК України ч.5, - якщо
суд апеляційної інстанції ухвалює нове
рішення то відповідно змінює розподіл
судових витрат. У разі залишення позову
без задоволення, понесенні судові
витрати позивачу не відшкодовуються.

У зв'язку з наведеним, підлягає
скасуванню також додаткове рішенням
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 08 квітня 2014 року
щодо розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1-4 ч.1 ст.309, ст.316,
ч.1 ст.218 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
міської ради - задовольнити.

Заочне рішення Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 03 квітня
2013 року та додаткове рішення
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 08 квітня 2014 року -
скасувати з ухваленням нового рішення.

Відмовити у задоволенні позову
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2, товариства з обмеженою
відповідальністю «ЦЕНТР МІСТА», третя
особа: Дніпропетровська міська рада
про визнання права власності.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді