Справа № 369/9982/13-ц
Провадження № 2-п/369/52/14
У Х В А Л А

іменем України

08 липня 2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Рябець А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні заяву
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
Києво-Святошинського районного суду
від 05 лютого 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення
коштів,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Києво-Святошинського
районного суду від 05 лютого 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про стягнення коштів позов
задоволено частково, і стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 16800 грн.
безпідставно набутих коштів і понесені
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 229 грн. 40 коп.. У решті вимог до
ОСОБА_3 відмовлено.

Заявник ОСОБА_1, вона ж відповідач у
вказаній цивільній справі, звернулася
із заявою про перегляд даного заочного
рішення, посилаючись на те, що
приймаючи ухвалу про проведення
заочного розгляду справи за
відсутності відповідача, суд виходив з
того, що вона була належним чином
повідомлена про дату, час і місце
розгляду справи, однак, вона не змогла
бути присутньою на судовому засіданні
у зв»язку з хворобою. Крім того, як
зазначила ОСОБА_1, кошти, які були
перераховані на її картковий рахунок,
ОСОБА_2 відкритий в АТ «УкрСіббанк» в
розмірі 16800 грн., насправді є
подарунком, який він вирішив зробити їй
у зв»язку з тим, що у них були близькі
відносини на момент перерахування
грошей, і відповідно до вимог ст. 717 ЦК
України за договором дарування одна
сторона (дарувальник) передає або
зобов»язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.
Також, як зазначала заявник ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на підставі вимог ст. 728 ЦК
України пропустив строк звернення до
суду з позовом про повернення грошових
коштів.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила
скасувати заочне рішення
Києво-Святошинського районного суду
від 05 лютого 2014 року і призначити
справу до розгляду в загальному
порядку.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 підтримав заяву про перегляд
заочного рішення і просив її
задовольнити.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 і
представник позивача не з»явились, про
дату, час і місце розгляду заяви
повідомлялись належним чином, до суду
надійшла заява представника позивача
ОСОБА_2, у якій він просив залишити
заяву про скасування заочного рішення
суду без задоволення і розглянути
заяву без участі позивача і його
представника.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3
не з»явився, про дату, час і місце
розгляду заяви повідомлявся належним
чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
брали участь у справі, дослідивши
письмові докази, дійшов висновку, що
підстави для задоволення заяви ОСОБА_1
про перегляд заочного рішення суду від
05 лютого 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
стягнення коштів, відсутні.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 228 ЦПК
України заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Згідно вимог ст. 232 ЦПК України заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з»явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів, справа
неодноразово призначалася до слухання
і відповідач ОСОБА_1 повідомлялася про
дату, час і місце розгляду справи
належним чином, зокрема, на 05 грудня 2013
року, 19 грудня 2013 року, на 05 лютого 2014
року, однак відповідач ОСОБА_1 в судові
засідання жодного разу не з»явилась,
подавала суду клопотання про
відкладення розгляду справи з поважних
причин у зв»язку з хворобою, однак
доказів відсутності в судових
засіданнях з поважних причин у
судовому засіданні суду не подавала.

Також відповідач ОСОБА_1 і її
представник не зазначили в заяві про
перегляд заочного рішення доказів, які
б мали істотне значення для
правильного вирішення справи.

Небажання відповідача ОСОБА_1 надавати
докази в обґрунтування своїх доводів з
причини ухилення від участі в судових
засіданнях, і зокрема, в судовому
засіданні 05 лютого 2014 року під час
розгляду справи по суті, давало суду
право при заочному розгляді справи
обмежитися доказами, наданими
позивачем, що повністю відповідає
вимогам ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 224, 228, 231, 232 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
перегляд заочного рішення
Києво-Святошинського районного суду
від 05 лютого 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення
коштів, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заочне
рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому цим
Кодексом. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження заочного
рішення починає відраховуватися з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Суддя:
Л. М.
Ковальчук