Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року м. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Юровська Г.В., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Деснянського районного суду

м. Чернігова від 08 квітня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 05 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
визнання дійсним договору, визнання
права власності на квартиру,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що його покійний батько
ОСОБА_6 у вересні 1997 року повернувся з
матір'ю ОСОБА_7 з Росії, де продав свою
квартиру, виявив бажання купити
квартиру в м. Чернігові та переїхати в
дане місто на постійне місце
проживання. Квартиру АДРЕСА_1 знайшли
через оголошення. Дана квартира
продавалася агентами нерухомості на
замовлення ОСОБА_2 Позивач з батьком
неодноразово виїжджали оглядати
квартиру, безпосередньо сама ОСОБА_2
була присутня під час показу спірної
квартири, також вона була присутня
разом із сестрою (так вона вказала) під
час підписання договору
купівлі-продажу квартири та під час
передачі коштів, які сплачувалися
покупцем за договором.

Договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 було укладено 25 листопада 1997
року та зареєстровано Чернігівською
універсальною товарною біржею
Джи-Ай-Пі. Право власності на придбану
квартиру було зареєстровано за
покійним батьком позивача в
Чернігівському МБТІ 03 грудня 1997 року за
реєстраційним номером 16286. 11 серпня 2011
року батько позивача - ОСОБА_6 за життя
залишив заповіт, яким на випадок смерті
заповів усе своє майно позивачу. Проте,
ОСОБА_2, дізнавшись про смерть батька
позивача, отримала дублікат свідоцтва
про право власності на спірну квартиру,
зареєструвала за собою право власності
та намагалася повторно продати її,
подавши відповідні об'яви до газет.

Позивач звернувся до Першої
чернігівської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини за заповітом після смерті
батька, а його сестри ОСОБА_4 та ОСОБА_5
подали до нотаріальної контори заяви
про прийняття спадщини за законом,
проте нотаріус відмовила у видачі
свідоцтва про право на спадщину,
оскільки спадкоємці покійного ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, не надали
нотаріусу правовстановлюючий
документ, що підтверджує право
власності спадкодавця на квартиру.

На підставі наведеного, уточнивши
позовні вимоги, ОСОБА_3 просив суд
визнати дійсним договір
купівлі-продажу № 97/164 квартири

АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та
ОСОБА_6, посвідчений і зареєстрований 25
листопада 1997 року Чернігівською
універсальною товарною біржею
Джи-Ай-Пі, а також визнати за ним право
власності на 2/3 частини вказаної вище
квартири в порядку спадкування за
заповітом після смерті батька - ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Деснянського районного суду.
м. Чернігова від 08 квітня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області від 05 червня 2014 року, позов
ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано договір купівлі-продажу № 97/164
квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2
та ОСОБА_6, посвідчений і
зареєстрований

25 листопада 1997 року Чернігівською
універсальною товарною біржею
Джи-Ай-Пі, реєстраційний № 97/164, дійсним.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції, обґрунтовуючи
свої вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_3,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд,
дослідивши докази, а також, врахувавши
обставини справи, обґрунтовано виходив
з того, що договір купівлі-продажу
спірної квартири є дійсним, оскільки
відповідає вимогам здійснення такого
правочину, чинним на час його укладання
відповідно до положень ст. 47 ЦК
Української РСР (в редакції 1963 року) та
ст. 15 діючого на час укладання договору
Закону України «Про товарну біржу».

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
про порушення судами норм
процесуального права чи неправильне
застосування норм матеріального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання дійсним
договору, визнання права власності на
квартиру, за касаційною скаргою на
рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 08 квітня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 05 червня 2014
року.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
Г.В. Юровська