АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5495/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Слюсар Л.П. Доповідач - Лаченкова
О.В. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

23 червня 2014 року колегія суддів
судової палати по цивільним справам
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді
- Лаченкової О.В.

суддів
- Варенко О.П., Григорченко Е.І.,

при секретарі
- Цибук Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Заступника
прокурора Дніпропетровської області
на ухвалу Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 02 квітня
2014 року про відмову у прийняті заяви
про видачу судового наказу за заявою
першого заступника прокурора м.
Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_2
про видачу судового наказу щодо
стягнення з Державного підприємства
Дніпропетровського державного
проектного інституту житлового і
цивільного будівництва
«Дінпроцивільпроект» нарахованої, але
не виплаченої заробітної плати, -

встановила:

Ухвалою Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
02 квітня 2014 року заяву першого
заступника прокурора м.
Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_2
про видачу судового наказу щодо
стягнення з Державного підприємства
Дніпропетровського державного
проектного інституту житлового і
цивільного будівництва
«Дінпроцивільпроект» нарахованої, але
не виплаченої заробітної плати -
відмовлено у прийняті заяви про видачу
судового наказу.

В апеляційній скарзі Заступник
прокурора Дніпропетровської області
просить ухвалу суду скасувати та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню, а ухвала суду
скасуванню з наступних підстав.

Мотивуючи спірну ухвалу, суд
зазначив, що в довідці про невиплачену
заробітну плату від 21.03.2014 року не
вказано суму нарахованої заробітної
плати, а вказано невиплачену заробітну
плату, не враховано індексацію
заробітної плати, що дає підстави
вважати про часткову виплату
заробітної плати та наявність спору
про право. Крім того, на думку суду,
прокурором не вирішено питання
кримінальної відповідальності
посадових осіб підприємства за тривалу
не виплату заробітної плати.

Вказані висновки суду не
відповідають матеріалам справи та
суперечать нормам матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
ухвала Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська від 02.04.2014 підлягає
скасуванню.

Зокрема, судом при винесенні
оскаржуваної ухвали порушено норми п.1
ч.1 ст. 96, ч. З ст. 100 ЦПК України, ст. 24, 30, 31,
36 ЗУ «Про оплату праці» та ст. 115 КЗпП
України та п.п. 9, 12 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказного провадження».

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 96 ЦПК
України судовий наказ може бути видано,
у разі якщо заявлено вимогу про
стягнення нарахованої, але не
виплаченої працівникові суми
заробітної плати.

Головною умовою стягнення
вказаних сум є безспірність
нарахування та стягнення, при цьому ні
вказана норма законодавства, ні судова
практика з цього питання не містить
вимоги щодо стягнення всіх сум, що
належать працівникові, в тому числі сум
індексації, які за умови їх не
нарахування підприємством можуть бути
стягнені в позовному провадженні.

Пунктом 12 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №14 від 23.12.2011 року «Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказного провадження» визначено, що
до заяви про стягнення нарахованої, але
не виплаченої заробітної плати має
бути додано докази перебування
заявника у трудових відносинах із
боржником, а підтвердженням суми, яка
стягується, може бути будь-який належно
оформлений документ, що вказує на
розмір нарахованої заробітної плати та
компенсації за порушення строків її
виплати, яка відповідно до ЗУ «Про
оплату праці» входить до структури
заробітної плати, зокрема, довідка
бухгалтерії боржника, розрахунковий
лист чи копія платіжної відомості тощо.

З урахуванням вказаних вимог
законодавства та судової практики
прокурором було додано до заяви про
видачу судового наказу в якості
доказів копії наказу про прийняття на
роботу, трудової книжки громадянки
ОСОБА_2 та довідку Дніпропетровського
державного проектного інституту
житлового і цивільного будівництва
«Дніпроцивільпроект» про
заборгованість з заробітної плати за
підписом в.о. директора та головного
бухгалтера вказаного підприємства.

Нарахована, але не сплачена у
встановлені вказаними нормами
законодавства заробітна плата є
заборгованістю.

Таким чином, довідка про наявну
заборгованість з заробітної плати,
надана прокурором до заяви є
відомостями про нараховану
роботодавцем, але не виплачену в
установлений законом строк заробітну
плату.

З огляду на вищевикладене, є
безпідставними доводи суду щодо не
надання прокурором відомостей про
нараховану громадянці ОСОБА_2
заробітну плату.

Що стосується посилання суду на
наявність спору про право, то
відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №14 від 23.12.2011 року «Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказного провадження» визначено, що
наявність спору про право, яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально- правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність
суб'єктивного права у заявника;
документів, що підтверджують порушення
суб'єктивного права або документів, що
підтверджують виникнення права вимоги.
Крім того, мають ураховуватися
обставини, якщо із доданих документів
вбачається, що боржник заперечує, не
визнає або оспорює свій обов'язок перед
заявником (кредитором); із доданих
документів вбачається пропуск
позовної давності.

Однак прокурором до заяви про
видачу судового наказу було додано
необхідні документи, що свідчать про
перебування стягувана з боржником
трудових відносинах, виникнення у
стягувана права на нараховану, але не
сплачену заробітну плату, звернення
стягувана до прокурора з заявою про
представництво його інтересів в суді.

Документи не містять
суперечливих відомостей щодо розміру
заробітної плати належної до виплати
заявникові, що свідчить про
безпідставність висновку суду про
наявність між сторонами спору про
право та відповідно відсутність
підстав, визначених ч. З ст. 100 ЦПК
України для повернення зави про видачу
судового наказу.

Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про оплату
праці» за порушення законодавства про
оплату праці винні особи притягаються
до дисциплінарної, матеріальної,
адміністративної та кримінальної
відповідальності згідно з
законодавством.

Суд не звернув уваги на
вищезазначене та помилково виніс
ухвалу про відмову позовної заяви
першого заступника прокурора м.
Дніпропетровська .

Враховуючи викладене, ухвала суду
підлягає скасуванню з направленням
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу Заступника
прокурора Дніпропетровської області -
задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 02 квітня
2014 року скасувати з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і оскарженню
не підлягає, бо не перешкоджає
провадженню у справі.

Головуючий:

Суддi: