АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А Л А

Іменем України

26 червня 2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

головуючого - судді
Кулікової С.В.

суддів - Поліщук
Н.В., Шахової О.В.,

при секретарі -
Клінчук О.М.,

за участю скаржника - ОСОБА_1,

представника скаржника- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Шевченківського районного суду міста
Києва від 23 квітня 2014 року у справі за
скаргою ОСОБА_1 на дії державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського РУЮ
у м. Києві, заінтересована особа ОСОБА_3,
про визнання незаконними дії та
скасування Постанови про відкриття
виконавчого провадження,

перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/7611/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Малинникова О.Ф.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Кулікова
С.В.В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського РУЮ у м. Києві
Загоруйко О.М., заінтересована особа
ОСОБА_3, про визнання незаконними дії та
скасування Постанови про відкриття
виконавчого провадження. Заявник
зазначив, що Постановою державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського РУЮ
у м. Києві від 18.03.2013 року відкрито
виконавче провадження на підставі
виконавчого напису нотаріусу № 2586 від
15.07.2002 року про стягнення боргу з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_3 у розмірі 66 305,45 грн..

Посилаючись на незаконність дій
державного виконавця, який на його
думку всупереч положенням п.1 ч.1 ст. 26
Закону України «Про виконавче
провадження» прийняв постанову про
відкриття провадження щодо документу,
строк на виконання якого пропущено,
оскільки встановлений строк у один рік
минув 14.07.2003 року, тобто пропущено
десять років для прийняття документу
до виконання.

Враховуючи викладене, посилаючись на
ст. 17, 22, 26 Закону України «Про виконавче
провадження», скаржник просив визнати
незаконними дії державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського РУЮ у м. Києві та
скасувати Постанову про відкриття
виконавчого провадження.

Ухвалою Шевченківського районного
суду міста Києва від 23 квітня 2014 року у
задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського РУЮ у м. Києві
Загоруйко О.М., заінтересована особа
ОСОБА_3, про визнання незаконними дії та
скасування Постанови від 18 березня 2013
року державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського РУЮ у м. Києві
Загоруйко О.М. про відкриття
виконавчого провадження відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду,
ОСОБА_1 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалу
скасувати, а скаргу ОСОБА_1
задовольнити, визнати дії Державного
виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ м.
Києва ЗагоруйкоОлександра
Миколайовича по відкриттю виконавчого
провадження ВП № 37058573 на підставі
виконавчого напису нотаріуса № 2586 від
13 липня 2002 року незаконними та
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 37058573 від
18 березня 2013 року.

В скарзі зазначає, що неправомірність
відкриття провадження полягає у тому,
що термін пред'явлення до виконання
виконавчого напису сплинув (ст. 26
Закону України «Про виконавче
провадження»). Крім того, в ході
судового засідання стало відомо, що
виконавчий напис не відповідає вимогам
виконавчого документа, а саме не
містить строку пред'явлення до
виконання, що є додатковою підставою
для відмови у відкритті виконавчого
провадження (ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження»).

Також апелянт висловлює думку, що
ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 17.08.2011 було скасовано
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачу від 02.08.2006р., тому
державний виконавець має
застосовувати встановлений законом
порядок відновлення виконавчого
провадження, а саме ст. 51 Закону України
«Про виконавче провадження».

В судовому засіданні скаржник та його
представник апеляційну скаргу
підтримали, просили її задовольнити з
підстав, викладених у ній.

Інші учасники розгляду в судове
засідання не з'явились, повідомлені
належним чином, причини своєї неявки
суду не повідомили, тому в силу ч.2 ст.305
ЦПК України, колегія суддів вважає за
можливе розглядати справу у їх
відсутність.

Заслухавши доповідь судді Кулікової
С.В., вислухавши пояснення сторін,
розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленої судом ухвали, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні скарги, виходив з
правильно встановлених в судовому
засіданні обставин та дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
скарги ОСОБА_1 про визнання незаконними
дії та скасування Постанови від 18
березня 2013 року державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського РУЮ у м. Києві
ЗагоруйкоО.М. про відкриття
виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком районного суду, так як він в
повній мірі відповідає вимогам Закону.

Згідно ч. 1 ст. 51 Закону України «Про
виконавче провадження», у разі якщо
постанова державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною
чи скасована начальником відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження
підлягає відновленню протягом трьох
робочих днів з дня надходження рішення
суду, виконавчого документа чи
постанови керівника відповідного
органу державної виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів справи та
правильно встановлено судом першої
інстанції, ухвалою суду від 17 серпня 2011
року постанова від 02.08.2006 року була
скасована, як така, що не відповідала
ст. 40 діючого на той час Закону України
«Про виконавче провадження», у якій не
було передбачено повернення
виконавчого документу з підстав,
зазначених у постанові від 02.08.2006 року.
Зазначена ухвала залишена без зміни
ухвалами апеляційного суду м. Києва від
30.07.2013 року та Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 листопада 2013
року.

Таким чином, необхідної умови (визнання
постанови судом незаконною чи
скасування постанови начальником
відділу) для відновлення даного
виконавчого провадження не настало,
окрім того, дане виконавче провадження
було знищено (а.с. 55), що позбавляє
виконавчі органи його відновити, тому
підстави для застосовування
тримісячного строку для пред'явлення
виконавчого документу до виконання
відсутні, що спростовує доводи
апеляційної скарги про пропущення
стягувачем зазначеного строку.

Не спростовують правильного висновку
суду першої інстанції доводи
апеляційної скарги про відсутність у
виконавчому написі строку пред'явлення
до виконання виходячи з наступного.

Виконавчий напис - це розпорядження
нотаріуса, виконане (вчинене) на
документах, що встановлюють
заборгованість, про примусове її
виконання шляхом стягнення з боржника
грошових сум або витребування майна.

Виконавчі написи, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку, вчиняються
виключно на документах, перелік яких
визначається Kабінетом Міністрів
України, при цьому, при оспорюванні
боржником виконавчого напису
державний виконавець зобов'язаний
зупинити по ньому стягнення до
розгляду питання по суті, проте, як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1
не оскаржував даний виконавчий напис,
який є окремим об'єктом оскарження.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги
законності ухвали суду першої
інстанції не спростовують.

Таким чином, всебічно і повно
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали на основі
матеріалів справи, які досліджувались
судом першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги, оскільки ухвала суду першої
інстанції винесена з дотриманням норм
процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Шевченківського районного суду міста
Києва від 23 квітня 2014 року відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
міста Києва від 23 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: