У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А.,Писаної Т.О.,-розглянувши
у судовому засіданні справу за позовом
колективного підприємства «Трест
«Донецькжитлобуд № 1» до ОСОБА_6 про
виселення та за зустрічним позовом
ОСОБА_6 до колективного підприємства
«Трест «Донецькжитлобуд № 1» про
визнання законним права проживання та
надання ордера, за касаційною скаргою
колективного підприємства «Трест
«Донецькжитлобуд № 1» на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 26 березня 2014 року,

в с т а н о в и л
а:

У серпні 2013 року колективне
підприємство «Трест «Донецькжитлобуд
№ 1» (далі - КП «Трест «Донецькжитлобуд
№ 1») звернулося до суду з
вищезазначеним позовом, посилаючись на
те, що йому на праві власності належить
будівля гуртожитку по АДРЕСА_1.
Відповідач була зареєстрована у цьому
житловому приміщенні у 1994 році та
мешкала там до вересня 2008 року. У
ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син ОСОБА_7,
який також був зареєстрований у
спірному житловому приміщенні.

Позивач стверджував, що ОСОБА_6 ніколи
не перебувала з ним у трудових
відносинах, а вселилася у вільній
кімнаті гуртожитку, яку
використовувала для своїх потреб, без
дотримання встановленого порядку. 15
лютого 2008 року радою «Трест
«Донецькжитлобуд № 1», як власником
будівлі, було прийнято рішення про
припинення експлуатації спірної
будівлі в якості гуртожитку та
підготовку його для проведення
капітального ремонту. 28 жовтня 2008 року
радою «Трест «Донецькжитлобуд № 1», як
власником гуртожитку, було прийнято
рішення про припинення експлуатації
будівлі АДРЕСА_1 в якості гуртожитку та
використання його після проведення
ремонту як
адміністративно-торгівельну будівлю.
Оскільки ОСОБА_6 не проживає у спірній
будівлі, вселилася у житлове
приміщення без дотримання
встановленого порядку, позивач просив
виселити відповідача та її
неповнолітнього сина з гуртожитку по
АДРЕСА_1, без надання іншого
житлового приміщення.

ОСОБА_6 подала зустрічний позов про
визнання законним права проживання у
гуртожитку та видачу ордера.

Рішенням Київського районного суду м.
Донецька від 24 січня 2013 року позов КП
«Трест «Донецькжитлобуд № 1»
задоволено. Виселено ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 з гуртожитку по АДРЕСА_1, без
надання іншого житлового приміщення. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6
- відмовлено. Вирішено питання про
судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 26 березня

2014 року рішення районного суду
скасовано й ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні первісного
позову КП «Трест «Донецькжитлобуд
№ 1» та зустрічного позову ОСОБА_6.

У касаційній скарзі КП «Трест
«Донецькжитлобуд № 1» порушує питання
про скасування рішення суду
апеляційної інстанції в частині
відмови в задоволенні їхніх позовних
вимог, мотивуючи свої доводи
порушенням судом норм процесуального
та матеріального права, із залишенням в
силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає цим вимогам.

Так, місцевим судом було встановлено,
що позивач КП «Трест «Донецькжитлобуд
№ 1» є власником будівлі гуртожитку
АДРЕСА_1 (а.с. 6). Відповідач ОСОБА_6
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1
(гуртожиток) з 13 вересня 1994 року з її
неповнолітнім сином ОСОБА_7 (а.с. 19). 15
лютого 2008 року радою «Трест
«Донецькжитлобуд № 1», як власником
будівлі, було прийнято рішення про
припинення експлуатації спірної
будівлі в якості гуртожитку та
підготовку його для проведення
капітального ремонту. Згідно протоколу
№ 329 від 28 жовтня 2008 року радою КП
«Трест «Донецькжитлобуд № 1», як
власником будівлі гуртожитку, було
прийнято рішення про припинення
експлуатації будівлі АДРЕСА_1 в якості
гуртожитку та використання його після
проведення ремонту як
адміністративно-торгівельної будівлі
(а.с. 7-8).

Також судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_6 ніколи не
перебувала в трудових відносинах з КП
«Трест «Донецькжитлобуд № 1», і підстав
для вселення у спірне житлове
приміщення у неї та її неповнолітнього
сина не було, а тому з урахуванням
встановлених обставин та наданих
доказів, а також положень ст. ст. 116, 125,
127, 128, 129, 132 ЖК Української РСР, районний
суд дійшов обґрунтованого висновку, що
позовні вимоги КП «Трест
«Донецькжитлобуд № 1» про виселення
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягають
задоволенню.

Разом з тим, вирішуючи спір за
зустрічним позовом ОСОБА_6, суд дійшов
правильного висновку про
безпідставність й необґрунтованість
заявлених нею вимог щодо визнання
законним права проживання та надання
ордеру.

Такий висновок місцевого суду
відповідає фактичним обставинам
справи та наявним у справі доказам.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції, вдався до
переоцінки доказів, які були
досліджені місцевим судом й не
досліджуючи нових доказів дійшов до
помилкового висновку про наявність
підстав для відмови в задоволенні
позову КП «Трест «Донецькжитлобуд № 1»,
оскільки на час пред'явлення ними
позову про виселення і на час розгляду
справи ОСОБА_6 та її син ОСОБА_7 не
мешкали у гуртожитку по АДРЕСА_1, а
позов було подано до суду для того, щоб
зняти останніх з реєстрації за
вказаною адресою. Отже, апеляційний
суд вважав, що позивач обрав
невідповідний та належний спосіб
захисту права.

Однак, зробивши такий висновок, суд
апеляційної інстанції не в повному
обсязі дослідив обставини справи та
наявні у справі докази.

Ураховуючи наведене, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із залишенням в силі рішення суду
першої інстанції з підстав,
передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу колективного
підприємства «Трест «Донецькжитлобуд
№ 1» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 26 березня 2014 року
скасувати, рішення Київського
районного суду м. Донецька від 24 січня

2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А.
Макарчук Судді:
А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана