РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/8245/14-ц

2/643/3334/14

09.07.2014 року Московський районний суд
м. Харкова у складі:

головуючого судді
Крівцова Д.А.,

за участю секретаря
Бахметьєвої Ю.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Автрамат» про стягнення
заробітної плати, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні, відшкодування моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому з урахуванням
наступних уточнень просить стягнути з
відповідача на його користь грошові
кошти в розмірі 45374,67 грн., з яких: 27598,13
грн. - заборгованість по заробітній
платі та компенсація за дні
невикористаної відпустки; 16433,96 грн. -
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні; 1342,58 грн. -
компенсація втрати частини доходів в
зв'язку з порушенням строків їх
виплати. Крім того, просить стягнути з
відповідача на свою користь в якості
відшкодування моральної шкоди грошові
кошти в розмірі 30000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив,
що працював у відповідача з 09.03.1993 року
по 30.04.2014 року та був звільнений з
посади помічника Голови Правління з
загальних питань за угодою сторін
згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. В день
звільнення розрахунок з ним проведено
не було. Станом на день звернення до
суду з позовом відповідач не виплатив
йому заробітну плату за лютий - квітень
2014 року, а також компенсацію за
невикористані дні щорічних відпусток
за періоди 2010-2011, 2011-2012, 2012-2013, 2013-2014 р.р.,
а всього за 102 дні. Період затримки
середнього заробітку, починаючи з
наступного дня після звільнення по
день звернення до суду з позовом, тобто
з 30.04.2014 року по 05.06.2014 року, становить 24
робочих дні. В зв'язку з наведеними вище
обставинами він просить стягнути з
відповідача на свою користь грошові
кошти в загальній сумі 45374,67 грн. Крім
того, протиправна поведінка
відповідача, яка полягала в порушенні
розрахунку при його звільненні,
відсутності реагування на звернення
позивача, тривалому зволіканні з
вирішенням вказаних вище питань,
завдала йому значних душевних
страждань. В період затримки
розрахунку він був вимушений
пояснювати цю ситуацію в сімейному
колі та серед близького оточення,
почуваючи себе незручно та пригнічено.
Завдану йому моральну шкоду він оцінює
в 30000,00 грн., які також просить стягнути
з відповідача на свою користь.

В судовому засіданні позивач,
його представник позовні вимоги та
доводи, викладені в позові, підтримали
в повному обсязі.

Представник відповідача в
судовому засіданні визнав позовні
вимоги в частині стягнення
заборгованості по заробітній платі та
компенсації за дні невикористаної
відпустки в розмірі 27598,13 грн.,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні в розмірі
16433,96 грн. та компенсації втрати частини
доходів в зв'язку з порушенням строків
їх виплати в розмірі 1342, 58 грн., а всього
в розмірі 45374,67 грн. Не заперечував в
цілому факт спричинення позивачу
моральної шкоди, проте вважав
визначену позивачем суму
відшкодування вказаної шкоди в розмірі
30000,00 грн. необґрунтованою та завищеною.
Пояснив, що заборгованість з виплати
заробітної плати утворилась через
складну фінансову ситуацію на
підприємстві.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлені наступні факти
та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 перебував в трудових
відносинах з ПАТ «Автрамат» з 09.03.1993 р.,
працював на посаді помічника Голови
Правління з загальних питань та 30.04.2014
року був звільнений на підставі п. 1 ст.
36 КЗпП України за угодою сторін.
Вказана обставина підтверджується
даними трудової книжки серії НОМЕР_2,
виданої 29.08.1986 року, та не
спростовувалось відповідачем.

Згідно ст. 21 КЗпП України,
трудовий договір є угодою між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Пунктом 1 ст. 115 КЗпП України
передбачено, що заробітна плата
виплачується працівникам регулярно в
робочі дні у строки, встановлені
колективним договором або нормативним
актом роботодавця, погодженим з
виборним органом первинної
профспілкової організації чи іншим
уповноваженим на представництво
трудовим колективом органом (а в разі
відсутності таких органів -
представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України,
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану нею суму.

Як вбачається з наданої
відповідачем довідки № 200 від 04.07.2014
року, заборгованість ПАТ «Автрамат» по
заробітній платі перед позивачем за
період з лютого 2014 року по квітень 2014
року складає 27598,13 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України
«Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушення
строків їх виплати», виплата
громадянам суми компенсації
провадиться у тому ж місяці, у якому
здійснюється виплата заборгованості
за відповідний місяць.

Як вбачається з наданої
відповідачем довідки № 202 від 04.07.2014
року, розрахунок компенсації у разі
затримки виплат заробітної плати на
один і більше календарних місяців
ОСОБА_1 складає 1342,58 грн., з яких: 175,81 грн.
- за лютий 2014 року, 397,34 грн. - за березень
2014 року, 769,43 грн. - за квітень 2014 року.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

В абзаці першому п. 20 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
24.12.1999 року № 13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» роз'яснено, що
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був
на роботі, - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст. 117
КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
по день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності. У разі
не проведення розрахунку у зв'язку із
виникненням спору про розмір належних
до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню у
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу. При
частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.

Абзацом 2 пункту 8 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 року №100
передбачено, що після визначення
середньоденної заробітної плати як
розрахункової величини для
нарахування виплат працівнику,
здійснюються нарахування загальної
суми середнього заробітку, яка
обчисляється шляхом множення
середньоденної заробітної плати на
середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді.

Як вбачається з довідки № 201 від
04.07.2014 року, наданої відповідачем,
середня заробітна плата для розрахунку
виплат за затримку розрахунку при
звільненні ОСОБА_1 за лютий - березень
2014 року становить 8216,98 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності до того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Суд приходить до висновку, що
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача на користь позивача
грошових коштів в загальному розмірі
45374,67 грн., які були визнані
відповідачем, ґрунтуються на вимогах
закону, в зв'язку з чим, розглядаючи
справу в межах заявлених позовних
вимог, задовольняє позов в цій частині.

Щодо вимог позивача про
відшкодування моральної шкоди, суд
частково задовольняє вказані вимоги з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Суд приходить до висновку, що
порушенням прав позивача на отримання
повного розрахунку при звільненні йому
було спричинено моральну шкоду.

При визначенні розміру
відшкодування вказаної шкоди суд
враховує характер моральних страждань,
яких зазнав позивач, вимоги розумності
та справедливості, а також той факт, що
з відповідача на користь позивача
через затримку розрахунку при
звільненні стягнуто середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні та компенсацію втрати
частини доходів в зв'язку з порушенням
строків їх виплати.

Враховуючи наведені вище
обставини, суд вважає за необхідне
частково задовольнити позовні вимоги в
частині відшкодування моральної шкоди
та стягнути з відповідача на користь
позивача в якості відшкодування
моральної шкоди грошові кошти в
розмірі 1500,00 грн.

Оскільки позивачі у справах, що
виникають з трудових відносин,
звільнені від сплати судового збору
відповідно до Закону України "Про
судовий збір", суд на підставі ст. 88 ЦПК
України суд стягує з відповідача в
дохід держави судовий збір у розмірі
468,75 грн.

Керуючись ст. ст. 88, 174, 208, 209, 212, 213-215
ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Автрамат» на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, грошові кошти в розмірі 46874, 67
грн. (сорок шість тисяч вісімсот
сімдесят чотири гривні шістдесят сім
копійок). В іншій частині позовних
вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Автрамат» на
користь держави судовий збір в розмірі
468,75 грн. (чотириста шістдесят вісім
гривень сімдесят п'ять копійок).

Допустити негайне виконання
рішення в частині стягнення з
Публічного акціонерного товариства
«Автрамат» на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
заробітної плати за один місяць в
розмірі 4470,00 грн. (чотири тисячі
чотириста сімдесят гривень).

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Московський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
розгляді справи, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
Крівцов Д.А.