Номер провадження: 22-ц/785/5027/14
Головуючий у 1 інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Троїцької Л.Л., Фальчука В.П.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

за участю: представника Публічного
акціонерного товариства «Банк
Петрокоммерц - Україна»- Пютсеп В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк Петрокоммерц -
Україна» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Банк Петрокоммерц - Україна» про
визнання недійсним кредитного
договору, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 30 січня 2014
року, -

встановила:

16.09.2010р. Публічне акціонерне товариство
„Банк Петрокоммерц-Україна" в особі
Одеської філії( надалі ПАТ „Банк
Петрокоммерц-Україна") звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 195 408,06 грн.

При цьому посилалися на те, що на дату
підписання кредитного договору, ОСОБА_3
працював на посаді фінансового
директора в АТФ «УкрГазБуд». За
кредитним договором відповідач
отримав від позивача кредит у розмірі
28132 дол. США на придбання автомобілю.
Отримання кредиту відповідачем
підтверджується заявою про видачу
готівки від 28.05.2008р. Відповідач
належним чином свої зобов'язання не
виконував, а тому позивач звернувся до
суду з позовом та просив стягнути
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 195 408,06 грн. .

10 грудня 2010р. по справі було
постановлено заочне рішення, яким
позовні вимоги позивача були
задоволені в повному обсязі(а.с.54).

02.04.2012р. за заявою представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 по справі
про перегляд заочного рішення, ухвалою
суду від 31.05.2012р., вказане рішення було
скасовано, та справа призначена до
розгляду у судове засідання(а.с.71).

При новому розгляді справи,
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся
до суду із зустрічною позовною заявою
до ПАТ „Банк Петрокоммерц-Україна" про
визнання недійсним кредитного
договору на підставі ст.ст. 203,215,236,524,548
ЦК України(а.с.87-91). При цьому посилався
на те, що кредит виданий в іноземній
валюті не законно, банк немає ліцензій
на видачу кредиту в іноземній валюті.

Представник позивача свої позовні
вимоги підтримав, просив їх
задовольнити, зустрічну позовну заяву
не визнав, просив у її задоволенні
відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 та
відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилися, про дату, час та місце
слухання розгляду справи належним
чином та своєчасно повідомлялися,
причини неявки суду не повідомили.

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 30.01.2014р. позов ПАТ
„Банк Петрокоммерц-Україна" -
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
„Банк Петрокоммерц-Україна" в особі
Одеського відділення №1 ПАТ „Банк
Петрокоммерц-Україна" суму
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 195 408,06 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк
Петрокоммерц-Україна» суму судового
збору у розмірі 1700 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 120 грн., а
всього судових витрат у розмірі 1820 грн.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 30.01.2014р. скасувати, ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову ПАТ „Банк
Петрокоммерц-Україна", посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. При цьому
посилається на те, що позивачем не
надано належних розрахунків
заборгованості за договором кредиту,
неправомірно нарахована сума штрафу та
незаконно стягнуто штраф у розмірі 22
196 грн. 71 коп. Справа розглянута за
підсудністю в Приморському районному
суду м. Одеси, а відповідач проживає в
Суворовському районі м. Одеси.

В судове засідання апеляційного
суду ОСОБА_3 не з'явився, повідомлений
про слухання справи, про що в
матеріалах справи є докази (а.с.200). До
суду апеляційної інстанції надійшло
клопотання ОСОБА_3 про відкладення
розгляду справи, оскільки з 17 червня
2014р. він буде перебувати у терміновому
відрядженні протягом 24 календарних
днів. Колегія суддів, з урахуванням
строків розгляду справи в суді
апеляційної інстанції та вимог ст. 305
ЦПК України, ухвалила продовжити
розгляд справи без участі ОСОБА_3, який
повідомлений належним чином про
слухання справи, а також про слухання
справи повідомлений його представник,
який діє за дорученням ОСОБА_5 Заяву
ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи
відхилити, оскільки до заяви не надано
доказів підтверджуючих поважність
причин для відкладення розгляду
справи. ОСОБА_3 не надав до суду
доказів того, що він дійсно
знаходиться у терміновому
відрядженні.

Крім того, як вбачається з
матеріалів справи, зазначена справа
тривалий час находиться в провадженні
суду з 16.09.2010р. В матеріалах суду є
довіреність від ОСОБА_3, який надає
повноваження ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6
представляти його інтереси в судових
органах(а.с.78). Вказана довіреність діє
до 17.02.2015р. та не скасована.

Представник ОСОБА_5 повідомлений
про слухання справи, про що є
повідомлення в матеріалах
справи(а.с.196).

Незважаючи на кількість
представників ОСОБА_3, в судове
засідання апеляційного суду вони не
з'явилися, без поважних причин.

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305
ЦПК України, така неявка сторін не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Представник ПАТ «Банк
Петрокоммерц - Україна»- Пютсеп В.М.
просив апеляційну скаргу відхилити,
рішення суду залишити без змін. Надав
до апеляційного суду письмові
заперечення, які підтримав у повному
обсязі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю-доповідача, мотиви і доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.526 ЦК України
зобов`язання має виконуватися належним
чином та у встановлений строк згідно із
законом, договором.

За ст.611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
„Банк Петрокоммерц-Україна", суд
першої інстанції посилався на те, що
позивач свої зобов'язання виконав у
повному обсязі, надав 28 травня 2008р.
відповідачу ОСОБА_3 кредитні кошти у
розмірі 28 132 дол. США на придбання
автомобілю KIA, модель Magentis GE 2.0., тип
легковий седан, реєстраційний номер
НОМЕР_1, 2008 року випуску. Відповідач
ОСОБА_3 не здійснює оплату по кредиту й
нарахованих відсотках, на претензію
банку про існування заборгованості по
кредиту не відреагував, у зв'язку з
чим утворилась заборгованість за
кредитним договором у розмірі 195 408
грн. 06 коп., яка підлягає стягненню з
відповідача на користь банку.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні
зустрічного позову до ПАТ „Банк
Петрокоммерц-Україна" про визнання
недійсним кредитного договору, суд
першої інстанції посилався на те, що
підстав для визнання кредитного
договору недійсним не має, що ПАТ
„Банк Петрокоммерц-Україна" на
підставі банківської ліцензії та
письмового дозволу на здійснення
операцій з валютними цінностями мав
право здійснювати операції з надання
кредитів в іноземній валюті.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено, що 28 травня 2008р.
між позивачем ЗАТ „Банк
Петрокоммерц-Україна" в особі Одеської
філії (правонаступником якого є ПАТ
„Банк Петрокоммерц-Україна") та ОСОБА_3
був укладений кредитний договір №
10.1/629А на одержання кредиту на суму 28 132
дол. США на придбання автомобілю на
строк до 27.05.2015р., а також встановлено
сплата процентів за користування
кредитом у розмірі 15 % річних в порядку,
на умовах та в строки, визначених цим
договором.

У забезпечення вимог позивача,
що випливають із кредитного договору №
10.1/629А від 28.05.2008р. з ОСОБА_3 було
укладено договір застави
автотранспортного засобу від 28.05.2008р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, та зареєстровано в
реєстрі за № 1622.

Відповідно до п.3.1 договору застави №1622
від 28.05.2008р. забезпеченням виконання
зобов'язань ОСОБА_3 є автомобіль марки
KIA, модель Magentis GE 2.0, тип легковий седан,
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року
випуску, колір чорний, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_2, шасі НОМЕР_3, НОМЕР_4 , що
належить йому на праві власності.

Згідно розділу І кредитного договору
відповідач ОСОБА_3 зобов'язався
сплачувати на користь банку 15 % річних
за користування кредитом, дата
остаточного погашення кредиту є
27.05.2015р.

Кредитним договором встановлено, що
ОСОБА_3 зобов'язаний здійснювати
починаючи з 01.06.2008р. погашення
відповідної частини кредиту та
погашення нарахованих, згідно п.п. 1.5.,
1.6. кредитного договору за попередній
місяць процентів.

Статтею 3 ч. 2 кредитного договору
передбачені штрафні санкції за
невиконання або неналежне виконання
прийнятих на себе зобов'язань за цим
договором, позичальник несе
відповідальність у порядку і на умовах,
визначених за цим договором.

Згідно п.п. 3.1.1. за порушення
прийнятих на себе зобов'язань стосовно
повернення кредитних коштів, сплати
процентів за користування цими
кредитними коштами у визначеному цим
договором порядку, позичальник
зобов'язаний сплатити банку пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми несвоєчасно виконаного
зобов'язання за кожний день прострочки,
а також штраф у розмірі 100 грн.
Зазначені пеня і штраф сплачується
додатково до прострочених сум. Пеня
розраховується та сплачується за весь
період прострочення.

Підпунктом 1.9.1. пункту 1.9 кредитного
договору(дострокове виконання
боргових зобов'язань за ініціативою
банку), передбачено, що, незважаючи на
інші положення договору, банк має право
вимагати дострокового виконання,
боргових зобов'язань в цілому, або у
визначеній банком частині у випадку
настання чи існування хоча б однієї з
таких обставин:

- невиконання позичальником
своїх зобов'язань (обов'язків) за
договором (в тому числі, але не
виключно, встановлених п.2.3. розділу ІІ
договору) або умов документів
забезпечення або настання будь-якого
іншого випадку невиконання умов
договору та/або випадку невиконання
умов документів забезпечення.

Таким чином, суд першої інстанції
дослідивши всі обставини справу та
давши їм належну оцінку, правильно
дійшов до висновку про те, що позивач
свої зобов'язання про надання
кредитних коштів виконав у повному
обсязі, а відповідач ОСОБА_3 не
здійснював оплату по кредиту й
нарахованих відсотках, на претензію
про заборгованість по кредиту не
відреагував, а тому за кредитним
договором утворилась заборгованість у
розмірі 195 408грн. 06 коп., станом на
09.08.2010р., яка підлягаю стягненню з
ОСОБА_3 на користь банку.

Таким чином, згідно розрахунку банку,
станом на 09.08.2010р., сума загальної
заборгованості за кредитним договором
склала 24 765,92 дол. США, що в гривневому
еквіваленті (за курсом НБУ 7,8902 грн./дол.
США) становить 195 408,06 грн.

- 20131,19 дол. США - заборгованість за
кредитом, поточна заборгованість за
кредитом, що в гривневому еквіваленті
(за курсом НБУ 7,8902 грн./дол.. США)
становить - 158839,12 грн.;

- 289,74 дол. США - заборгованість за
кредитом, термін погашення якого
пройшов, що в гривневому еквіваленті
(за курсом НБУ 7,8902 грн./дол.. США)
становить - 2286,11 грн.;

- 331,84 дол. США - заборгованість по
відсотках за користування кредитом,
поточна заборгованість по відсотках за
користування кредитом, що в гривневому
еквіваленті (за курсом НБУ 7,8902 грн./дол..
США) становить - 2618,28 грн.;

- 1029,96 дол. США - заборгованість по
відсотках за користування кредитом,
термін оплати яких пройшов, що в
гривневому еквіваленті (за курсом НБУ
7,8902 грн./дол.. США) становить - 8126,59 грн.;

- 1241,25 грн. - нарахована пеня за
неналежне виконання зобов'язань по
кредитному договору, за період з
29.01.2013р. до 09.08.2010р.;

- 100 грн. - штраф за порушення прийнятих
позичальником зобов'язань стосовно
повернення кредитних коштів згідно
п.3.1.1 Кредитного договору № 10.1/629 А від
28.05.2008р.;

- 2813,20 дол. США - штраф за невиконання
Позичальником своїх зобов'язань згідно
п. 2.3 Кредитного договору № 10.1/629 А від
28.05.2008р. у розмірі 10 % від загальної суми
отриманого позичальником кредиту, що в
гривневому еквіваленті (за курсом НБУ
7,8902 грн./дол. США) становить - 22196,71 грн.

Оскільки ОСОБА_3 не був
присутній в судовому засіданні,
колегія суддів витребувала розрахунки
заборгованості за кредитним договором,
які підтверджують розрахунки, які
надані до суду першої інстанції про те,
що дійсно заборгованість ОСОБА_3 за
кредитним договором склала 195 408грн. 06
коп.(а.с.7,23,203-205).

Вказаний розрахунок
заборгованості ОСОБА_3 не
спростований.

Штраф та пеня нараховувались
ОСОБА_3 у зв'язку з порушенням ним
зобов'язань за п.3.1.1 Кредитного
договору, а саме порушення
встановленого кредитним договором
графіку погашення кредиту, а тому
ОСОБА_3 був нарахований штраф у
розмірі 100 грн. та пеня за весь період
прострочення.

Крім того, частиною 2 п.2.3
Кредитного договору передбачені права
та обов'язки сторін, з якими ОСОБА_3
був ознайомлений належним чином.
Зокрема, п.2.3 ч.2 Кредитного договору
встановлені зобов'язання позичальника
за порушення умов договору відносно
страхування заставленого майна
автомобілю марки KIA, модель Magentis GE 2.0.

Відповідно п.п.2.3.7, 2.3.7.1 ч.2
Кредитного договору протягом терміну
дії цього Договору позичальник
зобов'язаний здійснювати страхування
автомобіля від ризиків втрати,
пошкодження, крадіжки на користь Банку,
укладеного зі страховою компанією на
суму, яка є не меншою 100 процентів
загальної вартості автомобіля на
умовах, прийнятних для Банку, а також
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів. Для
підтвердження виконання цього
зобов'язання, позичальник зобов'язаний
за 10 календарних днів до закінчення
терміну дії існуючих договорів
страхування, надати Банку укладені
нові договори страхування, а також
платіжні документи, що підтверджують
сплату страхових платежів (премій) на
наступний рік, якщо інше письмово не
погоджено з Банком.

Підпунктом 3.1.3 п.3.1. ст.3 ч.2
Кредитного договору за невиконання
позичальником своїх зобов'язань,
згідно п.2.3 Договору, передбачена
сплата кредитору штрафу у розмірі 10 %
від загальної суми отриманого
позичальником кредиту.

ОСОБА_3 були порушені умови п.2.3.7
Кредитного договору, про що його було
повідомлено листами: лист №617 від
07.05.2009р., лист №477 від 09.08.2010 р., які
містяться в матеріалах справи, у
зв'язку з чим правомірно йому були
нараховані штрафні санкції.

Враховуючи викладене,
колегія суддів на підставі положень ст.
ст. 526, 610,611, 612, 1054, 1056-1 ЦК України
дійшла висновку про те, що суд першої
інстанції дійшов правильного
висновку про доведеність позовних
вимог ПАТ „Банк Петрокоммерц-Україна"
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, оскільки ОСОБА_3
не виконав зобов'язання перед банком
щодо повернення кредитних коштів та
сплати відсотків за користування
кредитом, в зв'язку з чим сума
заборгованості підлягає стягненню з
ОСОБА_3 на користь банку.

Також колегія суддів
погоджується з висновком суду щодо
відмови у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 про визнання кредитного
договору недійсним.

Доводи апелянта в цій частині
вимог є необґрунтованими з наступних
підстав.

Згідно ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

За правилом, передбаченим ч. 1 ст.
215 ЦК України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.
1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Як вбачається з матеріалів справи,
під час укладання кредитного договору
ОСОБА_3 було надано весь обсяг
інформації щодо умов кредитування у
відповідності до вимог законодавства.
Факт ознайомлення з наданою
інформацією підтверджується підписами
ОСОБА_3 на кредитному договорі(а.с.12).

Таким чином, при укладанні
кредитного договору, ОСОБА_3 не був
обмежений у можливості отримати
кредит, як в іноземній, так і в
національній валюті. Валюту
кредитування у вигляді долара США
ОСОБА_3 обрав на власний розсуд, що
підтверджено його заявою на видачу
готівки та відповідало його інтересам
на той час (а.с.22).

При укладанні кредитного
договору в іноземній валюті (доларах
США) та, беручи на себе певні обов'язки
щодо погашення кредиту, на строк до 27
травня 2015р., а саме в доларах США,
ОСОБА_3 усвідомлював, що курс
національної валюти до долара США не є
незмінним протягом цих років (цей курс
встановлюється щоденно), та повинен
був усвідомлювати, що зміна цього
курсу можливо настане, а тому мав
передбачити та врахувати підвищення
валютного ризику за цим кредитним
договором.

ОСОБА_3 з кредитним договором
та додатковими угодами був
ознайомлений, підписав їх та сплачував
проценти відповідно до умов кредитного
договору, а тому фактично з ними
погодився.

Статтею 627 ЦК України
визначено, що відповідно до ст. 6 цього
Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Доводи апелянта про те, що
банк не має ліцензії на надання
кредиту в іноземній валюті до уваги не
приймається, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 99
Конституції України грошовою одиницею
України є гривня.

Вказана стаття визначає
правовий статус гривні, але не
встановлює сферу її обігу, а статтею 192
ЦК передбачено, що іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів
справи, ПАТ „Банк
Петрокоммерц-Україна" має банківську
ліцензію, яка зареєстрована в
Національному Банку України за №262
від 26 вересня 1996р. та дозволи на
здійснення операцій з іноземною
валютою(а.с. 207-209 ).

Отже, банк як фінансова установа,
отримавши у встановленому законом
порядку (статті 19, 47 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»)
банківську та генеральну ліцензії на
здійснення валютних операцій або
письмовий дозвіл на здійснення
операцій із валютними цінностями, який
до переоформлення Національним Банком
України відповідних ліцензій на
виконання вимог пункту 1 розділу II
Закону України від 15 лютого 2011р. № 3024-VI
«Про внесення змін до деяких законів
України щодо регулювання діяльності
банків» є генеральною ліцензією на
здійснення валютних операцій, має
право здійснювати операції з надання
кредитів у іноземній валюті (пункт 2
статті 5 Декрету про валютне
регулювання).

Щодо вимог підпункту «в» пункту 4
статті 5 цього Декрету, який передбачає
наявність індивідуальної ліцензії
Національного Банку України на
здійснення операцій щодо надання та
одержання резидентами кредитів у
іноземній валюті, якщо терміни і суми
таких кредитів перевищують
встановлені законодавством межі, то,
оскільки на цей час законодавством
України не встановлено термінів і сум
кредитів у іноземній валюті як
критеріїв їх віднесення до сфери дії
режиму індивідуального ліцензування,
ця норма не може застосовуватись
судами.

Надання та одержання кредиту в
іноземній валюті, сплата процентів за
таким кредитом не потребують наявності
індивідуальної ліцензії на
використання іноземної валюти на
території України як засобу платежу у
жодної зі сторін кредитного договору.

Доводи апелянта про те, що судом
порушено підсудність справи, справа
розглянута за підсудністю у
Приморському районному суду м. Одеси, а
відповідач ОСОБА_3 проживає в
Суворовському районі м. Одеси, до
уваги не приймаються, оскільки справа
тривалий час розглядається з 16.09.2010р.
у суді. ОСОБА_3 знав про слухання
справи, його представники приймали
участь в судовому засіданні, ним було
подано зустрічний позов до
Приморського районного суду м. Одеси
На протязі тривалого часу відповідач
не ставив питання про передачу справи
за підсудністю до Суворовського
районного суду м. Одеси, а тому підстав
для скасування рішення суду з підстав
недотримання судом правил
підсудності, колегія суддів не вбачає.

Крім того, відповідно до ст.116 ЦПК
України, суд передає справу на розгляд
іншому суду, якщо до початку розгляду
справи по суті задоволено клопотання
відповідача, зареєстроване місце
проживання або перебування якого
раніше не було відомо, про передачу
справи за місцем проживання
(перебування). Забороняється
передавати до іншого суду справу, яка
розглядається судом, за винятком
випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи все
вищевикладене, колегія суддів,
розглянувши скаргу в межах позовних
вимог та доводів апеляційної скарги
вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи, а наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

Інші доводи апелянта не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому мають бути відхилені.

За таких обставин, апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.209, 307 ч.1п.1,308,315,317,319
ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 30 січня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно з моменту проголошення, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

В.П. Фальчук

Л.Л. Троїцька