У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О
Маляренка А.В.,

Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до
Миколаївської обласної організації
фізкультурно-спортивного товариства
«Україна», Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Спортивно-оздоровчий комплекс
«Україна», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Контакт-1»,
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради про визнання недійсними
рішень та свідоцтва про право
власності, за касаційними скаргами
Миколаївської обласної організації
фізкультурно-спортивного товариства
«Україна» та ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 24 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до Миколаївської
обласної організації
фізкультурно-спортивного товариства
«Україна» (далі - МОО ФСТ «Україна»),
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Спортивно-оздоровчий комплекс
«Україна» (далі - ТОВ «СОК «Україна») та
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради про визнання недійсними
рішень та свідоцтва про право
власності.

Позивачка зазначала, що рішенням
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради від 22 (20) лютого 2002 року № 91
у власність МОО ФСТ «Україна» передано
нежитлову будівлю (спортивний
комплекс) АДРЕСА_1. На підставі цього
рішення 01 березня 2002 року МОО ФСТ
«Україна» видано свідоцтво про право
власності на об'єкт нерухомості. 30
вересня 2009 року рішенням загальних
зборів МОО ФСТ «Україна» та ТОВ
«Контакт-1» створено TOB «СОК «Україна»,
на баланс якого передано спірний
об'єкт, як статутну частку МОО ФСТ
«Україна».

Посилаючись на те, що вказаний об'єкт,
як майно, що належить державі та
громадянам України, передано у
власність з порушенням встановленого
порядку, ОСОБА_4 просила визнати
недійсними рішення виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
від 22 (20) лютого 2002 року № 91, свідоцтво
про право власності на об'єкт
нерухомості від 01 березня 2002 року та
рішення загальних зборів ТОВ
«Контакт-1» та МОО ФСТ «Україна» від 30
вересня 2009 року.

До участі в справі як відповідача
залучено ТОВ «Контакт-1», як третю особу
- Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Миколаївській області.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 13 березня 2014 року
позов задоволено. Визнано недійсними
рішення виконавчого комітету
Миколаївської міської ради від 22
лютого 2002 року № 91, свідоцтво про право
власності на нежитловий об'єкт від 01
березня 2002 року та рішення загальних
зборів МОО ФСТ «Україна» і ТОВ
«Контакт-1» від 30 вересня 2009 року.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 24 квітня 2014
року рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 13 березня 2014 року
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову у позові.

У касаційних скаргах МОО ФСТ «Україна»
та ОСОБА_4, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просять скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційних скарг,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційні скарги підлягають
відхиленню.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що рішенням
Виконавчого комітету Миколаївської
міської ради від 31 серпня 2001 року № 720
«Про оформлення права власності на
об'єкти нерухомого майна за юридичними
особами» вирішено оформити право
власності на об'єкти нерухомого майна,
що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та
видати свідоцтво про право власності
на вказані об'єкти Миколаївській
обласній раді спортивного товариства
профспілок «Україна».

Рішенням виконавчого комітету
Миколаївської міської ради від 20
лютого 2002 року № 91 «Про оформлення
права власності на об'єкти нерухомого
майна за юридичними особами» вирішено
оформити право власності на об'єкти
нерухомого майна, які розташовані у м.
Миколаєві: цілісні майнові комплекси,
які розташовані по АДРЕСА_1; за
Миколаївською обласною радою
фізкультурно-спортивного товариства
«Україна» (правонаступником якого є
МОО ФСТ «Україна») та видати свідоцтва
про право власності.

Оскаржуване рішення мотивовано тим, що
згідно із свідоцтвами про право
власності, виданими на підставі
рішення виконкому Миколаївської
міської ради від 31 серпня 2001 року № 720,
Миколаївська обласна рада спортивного
товариства профспілок «Україна» є
власником цілісних майнових
комплексів, які розташовані по АДРЕСА_1
Згідно з протоколом установчих зборів
від 20 жовтня 2001 року обласна
організація «Спортивне товариство
профспілок «Україна» змінила назву на
«Фізкультурно-спортивне товариство
«Україна». Таким чином, виникла
необхідність узаконити право
власності юридичних осіб на об'єкти
нерухомого майна.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на нежитловий об'єкт від
01 березня 2002 року, виданого виконавчим
комітетом Миколаївської міської ради
на підставі рішення від 20 лютого 2002
року № 91, об'єкт в цілому, розташований
за адресою: АДРЕСА_1, належить МОО ФСТ
«Україна».

Згідно з протоколом зборів учасників
ТОВ СОК «Україна» від 30 вересня 2009 року
№ 1 постановлено створити ТОВ СОК
«Україна». Відповідно до змісту
протоколу співзасновниками ТОВ СОК
«Україна» виступили МОО ФСТ «Україна»
та ТОВ «Контакт-1». При цьому до
статутного фонду новоствореного
спільного підприємства у якості частки
МОО ФСТ «Україна» внесено спірне майно,
надане останньому у власність на
підставі оскаржуваного рішення
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
оскаржуване рішення від 22 лютого 2002
року № 91 не відповідає вимогам
cт. 1 Закону України «Про підприємства,
установи та організації союзного
підпорядкування, розташовані на
території України» від 10 вересня 1991
року № 1540-ХІІ, постановам Верховної
Ради України від 10 квітня 1992 року
№ 2268-ХІІ «Про майнові комплекси та
фінансові ресурси громадських
організацій колишнього СРСР,
розташовані на території України», від
04 лютого 1994 року № 3943 «Про майно
загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу PCP».

Крім того, позовні вимоги ОСОБА_4
визнані виконавчим комітетом
Миколаївської міської ради,
представник якої вказував на
невідповідність оскаржуваного рішення
від 22 лютого 2002 року № 91 законодавчим
актам і зокрема Інструкції про порядок
державної реєстрації права власності
на об'єкти нерухомого майна, що
перебувають у власності юридичних і
фізичних осіб, затвердженої наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України від 09 червня 1998 року № 121.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що оскаржувані рішення
не змінюють обсяг особистих
суб'єктивних прав у сфері цивільних та
інших матеріальних прав ОСОБА_4 та не
породжують для неї цивільних
обов'язків, а отже, відсутні порушення
особистих немайнових або майнових прав
ОСОБА_4, які підлягають захисту судом
відповідно до статей 3 та 15 ЦПК України.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України в
порядку цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин та інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства

Відповідно до положень статей 55, 124
Конституції України та ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цивільно-процесуальним
законодавством, звернутись до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. У випадках, встановлених
законом, до суду можуть звертатись
органи та особи, яким надано право
захищати права інших осіб або державні
чи суспільні інтереси.

З матеріалів справи вбачається, що з 1993
року ОСОБА_4 працювала викладачем
комплексної ДЮСШ Миколаївської
обласної ради спортивного товариства
профспілок «Україна», згодом
перейменованої на МОО ФСТ «Україна».

Згідно з довідкою від 14 січня 2013 року
ОСОБА_4 є членом ради МОО ФСТ
«Україна» згідно з рішенням V
звітно-виробничої конференції
(протокол від 25 листопада 2010 року).

Звертаючись до суду, позивачка
посилалась на незаконність передачі
державного майна у власність юридичних
осіб та порушення її прав як
громадянина України та як особи, яка
приймала участь у будівництві,
відродженні спортивної бази та сприяє
розвитку спорту у місті та державі.

Позивачка ОСОБА_4, як фізична особа, не є
учасником спірних правовідносин, які
випливають з рішення Миколаївської
міської ради та рішення загальних
зборів засновників. Оскаржувані
рішення не змінюють обсяг її особистих
суб'єктивних прав у сфері цивільних та
інших матеріальних прав та не
породжують для неї цивільних
обов'язків.

Отже, відсутні порушення особистих
немайнових або майнових прав ОСОБА_4,
які підлягають захисту судом
відповідно до статей 3 та 15 ЦПК України.

Крім того, спір про належність державі
нерухомого майна (спортивного
комплексу) по вул. АДРЕСА_1 та
законність його передачі МОО ФСТ
«Україна» на підставі рішенням
виконкому Миколаївської міської ради
від 31 серпня 2001 року № 720 був предметом
розгляду господарським судом за
позовом прокурора Заводського району
м. Миколаєва в інтересах держави.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 23 грудня
2013 року, залишеним без змін постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 25 березня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов правильного висновку
про відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_4

З урахуванням вказаних норм колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ не знаходить
підстав для задоволення касаційних
скарг та вважає, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи
касаційних скарг про неправильне
застосування норм матеріального права
і порушення норм процесуального права
безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Миколаївської
обласної організації
фізкультурно-спортивного товариства
«Україна» та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 24 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді: А.О.
Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк