Номер провадження: 22-ц/785/1972/14
Головуючий у першій інстанції Шенцева
Доповідач Оверіна О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого Оверіної О.В.

Суддів Мартинової К.П., Журавльова О.Г.

при секретарі Счастлівцевої Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 18 листопада 2013 року, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Приморського раойнного суду м. Одеси
від 18 листопада 2013 року по справі за
позовом за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , Територіальної
громади м. Одеси в особі Одеської
міської ради, Одеської міської ради,
Виконавчому комітету Одеської міської
ради , Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради, КП
"ОМБТІ та РОН" про відмінення дії
технічного паспорту , зобов`язання
вчинити певні дії, визнання недійсними
договорів купівлі-продажу усунення
перешкод , за зустрічним позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення
перешкод у здійсненні права власності,-

В С
Т А Н О В И Л А

Позивачі звернулися до суду з
позовом, який неодноразово
уточнювався, у якому просять відмінити
дію технічного паспорту на приміщення
АДРЕСА_1 у в'язку з його невідповідністю
дійсності, зобов'язати відповідачів
ОСОБА_4 та КП «ОМБТІ а РОН» провести
поточну інвентаризацію приміщення
АДРЕСА_1, покласти на відповідачів усі
витрати із проведенням поточної
інвентаризації, визнати недійсним
договір купівлі-продажу № 32,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 від 17.02.2006 за реєстровим
№ 936, визнати недійсним договір
купівлі-продажу, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального кругу ОСОБА_7 від 26.07.2006
року за реєстровим номером № 5485,
усунути порушення права користування
позивачів нежилими підвальними
приміщеннями АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_4 та
її довірених осіб.

Свої позовні вимоги позивачі
обґрунтовують тим, що позивачу ОСОБА_8
належить нежиле приміщення першого
поверху АДРЕСА_3, позивачці ОСОБА_3
належить кв. НОМЕР_2 та НОМЕР_3 по
АДРЕСА_2.

ОСОБА_4 є власником підвалу АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
26.07.2006 року, укладеного з ОСОБА_5

ОСОБА_5 у свою чергу набув право
власності на зазначені приміщення на
підставі договору купівлі-продажу № 32
від 17.02.2006 року, укладеного з
територіальною громадою міста Одеси в
особі Одеської міської ради.

Право власності Територіальної
громади м. Одеси на підвальні
приміщення на момент укладання
правочину підтверджувалось свідоцтвом
про право власності на нежилі
підвальні приміщення НОМЕР_1, виданим
19.05.2005 року Виконавчим комітетом
Одеської міської ради на підставі
рішення Виконавчого комітету Одеської
міської ради № 41 від 02.02.2005 року.

Відчуження підвального приміщення
ОСОБА_5 було здійснено на підставі
рішення Одеської міської ради № 3822-ІУ
від 21.04.2005 року.

Позивачі зазначають, що спірні
підвальні приміщення знаходяться у
власності всіх жильців будинку
АДРЕСА_2, а тому було неправомірне їх
передання у власність іншим особам.

На підставі наведеного представник
позивача у судовому засіданні просив
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача позов не
визнав.

Представник третьої особи у судовому
засіданні просили у задоволенні позову
ОСОБА_8 та ОСОБА_3 відмовити у повному
обсязі.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_4
просить усунути перешкоди у здійсненні
права користування власністю, шляхом
заборон ОСОБА_8 та ОСОБА_3 та будь-яким
ретім особам перешкоджати їй у
відновленні входу до приміщення, з боку
АДРЕСА_2, приміщення НОМЕР_1.

Свої позовні вимоги ОСОБА_4
обґрунтовує тим, що їй на підставі
договору купівлі- продажу належить
приміщення АДРЕСА_1. З боку відповідача
ОСОБА_8 та найнятими ним особами
неодноразово чинять перешкоди
позивачці у вході до спірного
приміщення, що виявляється у
блокуванні входу з вул.. Рішельвської,
та у зстановленні залізного паркану.

У судовому засіданні представник
позивачка за зустрічним позовом просив
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача за
зустрічним позовом просив у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи просила у
задоволенні зустрічного позову
відмовити.

Рішнням Приморського районного суду
м. Одеси від 18 листопада 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
відмовлено. У задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_4 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , ОСОБА_3
просили рішення суду скасувати ,
постановити нове рішення ,яким
задовольнити їх позов у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріально і процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду , в частині
відмови їй у задоволенні її позовної
вимог про усунення перешкод у
здійсненні права власності, позов
ОСОБА_4 - задовольнити у повному обсязі,
вважаючи , що суду не дав оцінку
зібраним доказам.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю доповідача,
перевіривши доводи скарги, судова
колегія вважає, що скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно ст..303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає , що суд першої інстанції
ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи справу суд повно та
всебічно з'ясував всі обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
обґрунтовано керувався нормами ЦПК
України

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
, ОСОБА_8 належить нежиле приміщення
першого поверху АДРЕСА_3, на підставі
договору купівлі-продажу від 23.11.2005
року, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_9

Позивачці ОСОБА_3 належать кв. НОМЕР_2
та НОМЕР_3 по АДРЕСА_2, на підставі
договорів купівлі-продажу від 19.04.2011
року та 14.04.2011 року відповідно.

ОСОБА_4 є власником підвалу
(приміщення НОМЕР_1) розташовано за у
АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 26.07.2006 року,
укладеного з ОСОБА_5

ОСОБА_10 набув право власності на
спірні приміщення на підставі договору
купівлі-продажу №32 від 17.02.2006 року
укладеного з теріторіальною громадою
м. Одеси в особі ОМР.

Право власності Теріторіальної
громади м. Одеси на підвальне
приміщення на момент правочину
підтверджувалось на нежилі підвальні
приміщення №503 виданим 19.05.2005 року
Виконавчим комітетом ОМР на підставі
рішення Виконавчого комітету ОМР №41
від 02.02.2005 року

Відчуження підвального приміщення
ОСОБА_5 було здійснено на підставі
рішення Одеської міської ради № 3822-IV
від 21.04.2005 року.

Зазначені рішення виконавчого
комітету Одеської міської ради та
Одеської міської ради є дійсними.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 18 листопада 2013 року
було відмовлено у позові про
скасуванні рішення Одеської міської
ради № 3822-IV від 21.04.2005 року, та усунення
перешкод у здійсненні права
користуванні.

Позивачі за первісним ПОЗОВОМ у
своєму ПОЗОВІ посилався на те ,що
власником приміщення яких є ОСОБА_4, є
допоміжними приміщеннями, а тому
входять до власносності інших
мешканців будинку АДРЕСА_2.

Твердження позивачів, що підвальні
приміщення у будинку АДРЕСА_2 належали
мешканцям зазначеного будинку, свого
підтвердження матеріалами справи не
шайшли, так як відповідно до копії
технічного паспорту від 04.06.2004 року
нежитлові приміщення підвалу належали
Одеській міській раді,а у подальшому
було передано у зласність
територіальної громади м. Одеси в особі
Одеської міської ради, потім їх придбав
ОСОБА_5, а на даний час власницею є
ОСОБА_4

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України,
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Суд прийшов до обгрунтованого
висновку що підставі для задоволення
позову про визнання договору
купівлі-продажу № 32, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
від 17.02.2006 за реєстровим № 936, та
договору купівлі-продажу, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
від 26.07.2006 року недійсними немає, так як
право власності на зазначені
приміщення було набуто ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на законних підставах.

Відмовляючи у задоволенні інших
вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд також
обгрунтовано виходив з того , що жодних
доказів на підтвердження своїх
позовних вимог відповідно до ст.60 ЦПК
України суду не надано.

Суд також обгрунтовано відмовив у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4
про усунення перешкод у здійсненні
права власності.

Статтями 319, 321, 391 ЦК України
передбачено , що власник володіє,
користується. розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Право
власності є непорушним, ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні,
ласник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

У своїй зустрічній позовній заяві
ОСОБА_4 посилаються на те, що ОСОБА_8
здійснюються дії направлені на
вчинення їй перешкод у користуванні
спірним підвальним приміщенням, що
проявляється у залитті бетоном входу
до приміщення з боку вул.
Рішельєвської, улаштуванням залізного
паркану.

На підтвердження своїх вимог
позивачкою ОСОБА_4 було надано складені
акти, припис, лист, але в зазначених
документах становлено лише факт
залиття входу бетоном, не зазначено ким
це було зроблено. ОСОБА_4 зазначає, що ці
дії були вчинені ОСОБА_8, або за його
вказівкою іншими особами, але ОСОБА_4 не
надала нележним доказів.

Постановляючи рішення суд
обґрунтовано керувався нормами
матеріального та процесуального права,
належним чином перевірив права і
обов'язки сторін.

Рішення відповідає вимогам ст.ст.. 214
,215 ЦПК України і підстав для його
скасування немає.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду.

Докази та обставини, на які
посилається апелянт в скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
обгрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60. ч. З ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст. 11 ЦПК України: за
зверненням фізичних осіб, в межах
заявлених ними вимог та на підставі
наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303. 307 ч.І п.1, 308. 314, 315,
319 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л
И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 -
відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 18 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення , однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
О.В. Оверіна

Судді

О.Г.Журавльов

К.П.
Мартинова