АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22-ц /796/ 9298 /2014р.
Головуючий у І інстанції Лужецька О.Р.
Доповідач Котула Л.Г.
02 липня 2014 року Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого - судді Котули Л.Г.
Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.
При секретарі Круглику В.В.
розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_3 на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 04 червня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи :
Служба у справах дітей Дарницької
районної у м. Києві державної
адміністрації , Служба у справах дітей
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації про
визначення місця проживання дитини.

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 пред'явила
позов до суду до ОСОБА_4 про визначення
місця проживання дітей, посилаючись на
те , що 03 вересня 2005 року вона
зареєструвала шлюб з ОСОБА_4. Від шлюбу
є двоє дітей : ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

11 вересня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом про розірвання шлюбу.

В даний час діти проживають разом з
нею у квартирі АДРЕСА_4 , яка належить
на праві власності батькам
відповідача.

Вона зареєстрована в АДРЕСА_3 , яка
належить на праві власності
відповідачу, а діти до цього часу ні в
одній із квартир не зареєстровані.

В подальшому вона має намір
проживати з дітьми в належній
відповідачу квартирі, а тому просила
визначити місце проживання дітей разом
з нею.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 04 червня 2014 року позов ОСОБА_1
до ОСОБА_4, треті особи: Служба у
справах дітей Дарницької районної у м.
Києві державної адміністрації, Служба
у справах дітей Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації про визначення місця
проживання дітей задоволено.

Визначено місце проживання
малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та
малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2
разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

У апеляційній скарзі представник
ОСОБА_4 ОСОБА_7 просить рішення суду
скасувати та відмовити у задоволені
позову , оскільки судом порушені вимоги
матеріального та процесуального права.

Представники третіх осіб належним
чином повідомлені про час та місце
судового розгляду у судове засідання
не з'явилися , проте суд вважав можливим
розглянути справу у їх відсутності ,
оскільки їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ОСОБА_4, ОСОБА_7, який
підтримав апеляційну скаргу та просив
її задовольнити з підстав викладених у
ній, ОСОБА_1, яка заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги ,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
, колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстав до задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Відповідно до ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно.

Згідно з ст. 141 СК України мати і батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.

Положенням ст. 161 СК України
передбачено, якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Якщо орган опіки та піклування або
суд визнав, що жоден із батьків не може
створити дитині належних умов для
виховання та розвитку, на вимогу баби,
діда або інших родичів, залучених до
участі у справі, дитина може бути
передана комусь із них.

Якщо дитина не може бути передана
жодній із цих осіб, суд на вимогу органу
опіки та піклування може постановити
рішення про відібрання дитини від
особи, з якою вона проживає, і передання
її для опікування органу опіки та
піклування.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.18 постанови №11 від 21.12.2007
року "Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" при
вирішенні спору про місце проживання
дитини належить звертати особливу
увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із
батьків вона бажає проживати.

Судам слід враховувати також
положення ст. 160 СК , якою передбачено,
що місце проживання дитини, яка не
досягла десяти років, визначається за
згодою батьків, яка досягла десяти
років, - за спільною згодою батьків та
самої дитини, а місце проживання
дитини, яка досягла чотирнадцяти років,
визначається нею самою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 03 вересня
2005 року (а.с. 6).

Від шлюбу мають малолітніх дітей:
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с. 7,8).

Рішенням Дарницького районного суду
м. Києва від 09 січня 2014 року шлюб між
сторонами розірвано (а.с. 28).

На день розгляду справи старший син
сторін, ОСОБА_5 проживає з матір'ю за
адресою: АДРЕСА_2, а молодший син,
ОСОБА_6 періодично проживає з батьком
за адресою : АДРЕСА_4 або у матері.

За висновком № 100-4079 від 02.06.2014 року
складеного Службою у справах дітей
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації місце
проживання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 повинно бути з
матір'ю.

Встановлено, що умови проживання
дітей хороші, матір має постійний та
відповідний дохід для забезпечення
відповідного догляду за дітьми.

З актів обстеження житлово -
побутових умов проживання, складених
провідним спеціалістом Служби у
справах дітей Голосіївської районної в
м. Києві державної адміністрації від
20.05.2014 року вбачається, що житлові умови
та рівень матеріального забезпечення
як батька дитини , так і матері, є
рівними.

Відповідно до декларації прав дитини
від 20.11.1959 року, яка прийнята
Генеральною Асамблеєю ООН, а саме:
принципу 6, дитина для повного і
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові і розуміння. Вона має ,
коли це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і у
всякому випадку в атмосфері любові й
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, за винятком тих випадків, коли
існують виняткові обставини, бути
розлученою зі своєю матір'ю.

Тобто для розлучення малолітньої
дитини з матір'ю необхідна наявність
виняткових обставин, що передбачені ч.2
ст. 161 СК України.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка працює. За місцем роботи
характеризується позитивно.

Як встановлено Службою у справах дітей
Голосіївської районної у місті Києві
державної адміністрації, позивачка
турбується про дітей, вносить плату за
харчування сина ОСОБА_6 в ДНЗ №340 та
цікавиться успіхами сина ОСОБА_5, який
навчається в гімназії №179.( а.с.66)

Задовольняючи позов, суд обґрунтовано
виходячи із принципу 6 Декларації прав
дитини від 20 листопада 1959 року та
обставин справи, дійшов правильного
висновку про визначення проживання
малолітніх дітей із матір'ю.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом норм матеріального та
процесуального права є
безпідставними, оскільки колегія
суддів не вбачає таких порушень норм
матеріального та процесуального
права, які б слугували підставою до
скасування рішення суду та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України ,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_4  ОСОБА_3 відхилити, а рішення
Дарницького районного суду м. Києва
від 04 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: