Справа № 614/472/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2014 року Борівський районний суд
Харківської області в складі:

головуючого-судді
Любої В.І.

за участі секретаря
Кравцової О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Борова Харківської
області цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення боргу за борговою розпискою,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 19.05.2014 року звернулася
до Борівського районного суду
Харківської області з позовною заявою,
в якій вказала, що 16 травня 2011 року
близько 03 годин 30 хвилин до кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташоване на
березі Червонооскільського
водосховища Борівського району
Харківської області, яке її онук ОСОБА_4
орендував у ОСОБА_5 і сам там працював,
під'їхали відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
та прогнавши охоронника ОСОБА_6, зайшли
в кафе і побили посуд (фужери, стакани,
чашки, тарілки та ін.), пошкодили барну
стійку, придбані ОСОБА_4 на її кошти, чим
нанесли їй шкоду на суму 10000 (десять
тисяч) грн., тому онук одразу звернувся
до Борівського РВ ГУМВС України в
Харківській області.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, свої дії
визнали неправомірними і попрохали
ОСОБА_4 відізвати заяву з Борівського
РВ ГУМВС України в Харківській області
проти них, пообіцявши відшкодувати
заподіяну шкоду та визнали суму
нанесеного збитку в розміри 10000 (десяти
тисяч) грн. і написали їй розписку в
присутності свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_4,
оформивши її як позику, в якій вказали:
«Мы, ОСОБА_3 и ОСОБА_2 обязуемся
выплатить долг ОСОБА_1 в сумме десять
тисяч гривен», яку підписали та одразу
ж наступного дня сплатили їй 2000 (дві
тисячі) грн.

Протягом тривалого часу вона та ОСОБА_4
неодноразово нагадували відповідачам
і вимагали, щоб вони сплатили залишок
боргу, але вони не реагували на їхні
прохання.

Позивач ОСОБА_1 20 грудня 2013 року
направила поштою відповідачам ОСОБА_3
та ОСОБА_2, вимогу про повернення боргу
в сумі 10000 (десять тисяч) грн., на що
ОСОБА_2 їй відповів, що жодних договорів
позики він з нею не укладав і обов'язку
повертати грошові кошти в розмірі 10000
(десять тисяч) грн. у нього не виникло., а
відповідач ОСОБА_3 на вимогу зовсім не
відповів, тому вона просить стягнути з
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у
солідарному порядку, на її користь борг
у сумі 8 000(вісім тисяч) грн., сплачену
суму судового збору у розмірі 243 грн.60
коп., та за послуги захисника у сумі 750
грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтвердила вищевикладене, підтримала
позовні вимоги та просить стягнути з
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
солідарному порядку на її користь борг
за борговою розпискою у сумі 8000 (вісім
тисяч) грн., сплачену суму судового
збору у розмірі 243 грн.60 коп. та за
послуги захисника у сумі 750 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_11 у
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги позивача ОСОБА_1 та просить
стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 у солідарному порядку на її
користь борг за борговою розпискою у
сумі 8000 (вісім тисяч) грн., сплачену суму
судового збору у розмірі 243 грн.60 коп.,
та за послуги захисника у сумі 750 грн.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
категорично заперечує проти вимог
позивача ОСОБА_1, пояснив, що 16.05.2011
близько 04:00 год. він разом з ОСОБА_3
заїхали в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», де
працювали разом з внуком позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_3 зайшовши за барну
стійку, щоб ввімкнути чайник, випадково
зачепив піднос з бокалами, які
розбилися, тому наступного ж дня
сплатили ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) грн., а
розписку вони підписали під
психологічним тиском онука позивача
ОСОБА_4, який скористався ситуацією, при
цьому ніяких грошових коштів від
позивача вони не отримували.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явився по невідомій суду причині,
хоча належним чином був повідомлений
про дату, час та місце розгляду справи,
у відповідності з вимогами ч.5 ст. 74 ЦПК
України

Суд, вислухавши пояснення позивача
ОСОБА_1, її представника ОСОБА_11,
відповідача ОСОБА_2, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги позивача ОСОБА_1 задоволенню не
підлягають, оскільки згідно ст. 1046 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України
передбачено, що на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Тобто, на підтвердження договору
позики може бути представлена
розписка. Але це має бути боргова
розписка, яка є документом, що
підтверджує як отримання у борг
грошових коштів так і умови, на яких ці
кошти надаються і коли мають бути
повернуті, тобто умови договору, а сам
факт існування розписки не свідчить
про факт укладення договору позики.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

В судовому засіданні з'ясовано, що
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно
написали розписку про зобов'язання
виплатити борг ОСОБА_1 в сумі 10000
гривень (а.с.5), але при цьому ніяких
коштів від позивача ОСОБА_1 не
отримували, що сторонами не
оспорюється. Оскільки договір позики
вважається укладеним з моменту
передачі грошей, суд вважає договір
позики між сторонами таким, що не
відбувся, а тому у позивача не виникло
права вимоги до відповідачів, а у
відповідачів не виникло зобов'язання
щодо повернення заборгованості по
договору позики.

Тому розписка ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надана
ОСОБА_1 (а.с.5) не свідчить про факт
укладення договору позики.

Також, в судовому засіданні
встановлено, що згідно постанови про
відмову в порушенні кримінальної
справи від 19.05.2011р. в порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 по ч.1 ст. 296 КК України
відмовлено і вказано, що причинена
матеріальна шкода кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»
складає 500 грн., а ОСОБА_3 та ОСОБА_2
17.05.2011р. сплатили ОСОБА_1 2 000(дві тисячі)
грн., що не оспорювалось сторонами в
судовому засіданні.

Крім того, статтею 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, але позивач не надала
доказів передачі грошей в сумі 10000 грн.
відповідачам, тому суд розглянув
цивільну справу відповідно до ст. 11 ЦПК
України в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Питання судових витрат суддя вирішує у
відповідності до ст. 88 ЦПК України.

З урахуванням вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-62, 209, 212, 213-215,
ЦПК України, на підставі ст.ст. 1046, 1047, 1049
ЦК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за
борговою розпискою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Борівський районний суд
Харківської області протягом 10 днів з
дня отримання копії повного рішення.

Рішення складене та надруковане суддею
в нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Повний текст рішення виготовлено 14.07.2014
р.

Головуючий-суддя
Люба В. І.