АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/7139/2014
інстанції: Луценко О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Меєчко Д.П.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
про стягнення коштів, за апеляційною
скаргою публічного акціонерного
товариства "Родовід Банк" на рішення
Оболонського районного суду міста
Києва від 7 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 18 грудня 2009 року
між ним та ПАТ "Родовід Банк" був
укладений договір про строковий
банківський вклад "Авансовий" №
ДРД.533.А12-647/12-2009 (далі договір № 1), за
яким він передав відповідачу грошові
кошти в розмірі 184000 доларів США строком
на 12 місяців та 2 дні, тобто до 20 грудня
2010 року, зі сплатою 13,5 % річних від суми
вкладу. Крім того, 18 грудня 2009 року між
позивачем і відповідачем був укладений
договір про строковий банківський
вклад "Авансовий" № ДРГ.533.А12-645/12-2009
(далі договір № 2), відповідно до умов
якого позивач передав відповідачу
грошові кошти в розмірі 859000 грн.
строком на 12 місяців та 2 дні, тобто до 20
грудня 2010 року, зі сплатою 24 % річних від
суми вкладу. У порушення умов договорів
позивачу були повернуті суми вкладів
та нараховані відсотки лише 8 червня 2011
року.

Посилаючись на викладене, позивач
просив стягнути з відповідача на його
користь три проценти річних,
інфляційні втрати та нараховані
відсотки за кожен день прострочення
виплати вкладу за період з 20 грудня 2010
року по 8 червня 2011 року в розмірі 13538,07
доларів США за договором № 1 та 130546 грн.
52 коп. за договором № 2.

Рішенням Оболонського районного суду
міста Києва від 7 квітня 2014 року позов
ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПАТ
"Родовід Банк" на користь ОСОБА_1 кошти в
розмірі 13538,07 доларів США за договором
№ 1. Стягнуто з ПАТ "Родовід Банк" на
користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 130546 грн.
52 коп. за договором № 2.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ
"Родовід Банк", посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову. Скаржник
зазначає, що суд першої інстанції не
звернув увагу на те, що рішенням
Подільського районного суду міста
Києва від 8 лютого 2012 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з
ПАТ "Родовід Банк" 1% пені за
прострочення виконання грошового
зобов'язання за договором № 1 та
договором № 2; крім того, позивач
нараховує проценти починаючи з 20
грудня 2010 року, тобто з дня, коли строк
дії договорів ще фактично не сплив, і
такі нарахування мають бути розпочаті
з наступного дня, тобто з 21 грудня 2010
року; також, суд першої інстанції не
звернув увагу на те, що згідно з
Постановою Кабінету Міністрів України
і Національного Банку України від 30
березня 2011 року № 323 та договором про
передачу активів та зобов'язань АТ
"Родовід Банк" до ВАТ "Ощадбанк" від 13
квітня 2011, кошти за договорами були
передані до Державного ощадного банку
України та виплачені позивачу; судом
також не було враховано, що у АТ
"Родовід Банк" діяла тимчасова
адміністрація з 16 березня 2009 року,
термін якої неодноразово
продовжувався відповідними
постановами НБУ до 15 вересня 2011 року.

Представники ПАТ "Родовід Банк" -
Горобець Р.В. та Дубініна Н.І. в суді
апеляційної інстанції підтримали
апеляційну скаргу з наведених в ній
підстав.

ОСОБА_1 заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, вважав, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого у справі рішення в цій
частині, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 18 грудня 2009 року
між ОСОБА_1 та ПАТ "Родовід Банк" було
укладено договір про строковий
банківський вклад "Авансовий" №
ДРД.533.А12-647/12-2009 (договір № 1), за яким
позивач передав відповідачу грошові
кошти в розмірі 184000 доларів США строком
на 12 місяців та 2 дні, тобто до 20 грудня
2010 року, зі сплатою 13,5 % річних від суми
вкладу.

Крім того, 18 грудня 2009 року між
позивачем і відповідачем був укладений
договір про строковий банківський
вклад "Авансовий" № ДРГ.533.А12-645/12-2009
(договір № 2), відповідно до умов якого
позивач передав відповідачу грошові
кошти в розмірі 859000 грн. строком на 12
місяців та 2 дні, тобто до 20 грудня 2010
року, зі сплатою 24 % річних від суми
вкладу.

Позивач належним чином виконав взяті
на себе згідно вищевказаних договорів
зобов'язання та вніс на депозитний
рахунок відповідача грошові кошти в
розмірі 184000 доларів США, що
підтверджується меморіальним ордером
№ 390_31 від 18 грудня 2009 року (а. с. 16) і
квитанцією № 390_33 від 18 грудня 2009 року
(а. с. 17), та грошові кошти в розмірі 859000
грн., що підтверджується меморіальним
ордером № 390_26 від 18 грудня 2009 року (а. с.
18) та квитанцією № 390_29 від 18 грудня 2009
року (а. с. 19).

18 грудня 2009 року після внесення коштів
на депозитний рахунок банк сплатив
відповідачу частину процентів
(авансом), а саме 9200 доларів США за
договором № 1, та 77310 грн. за договором №
2.

20 грудня 2010 року позивач отримав від
банку виписку з особового рахунку по
договору № 1 за період з 18 грудня 2009
року по 20 грудня 2010 року по нарахованих
13,5% річних, що підлягають виплаті в
розмірі 15708,04 долари США; виписку з
особового рахунку по договору № 2 за
період з 18 грудня 2009 року по 20 грудня 2010
року по нарахованих 24% річних, що
підлягають виплаті в розмірі 129414 грн. 83
коп.

Установлено, що позивач 20 грудня 2010
року звернувся до відповідача з
вимогою повернути суми банківських
вкладів та нарахованих процентів,
проте відповідач зазначені кошти не
повернув.

13 квітня 2011 року між ПАТ "Родовід Банк"
та ВАТ "Ощадбанк" було укладено договір
про передавання активів і зобов'язань
АТ "Родовід Банк" № 1126-В/2011; В11/1304/001.

8 червня 2011 року ВАТ "Ощадбанк" по
реєстру вкладників ПАТ "Родовід Банк" в
ВАТ "Ощадбанк" виплатив позивачу
банківський вклад за договором № 1 в
сумі 184000 доларів США та нараховані
відсотки в розмірі 15708,08 доларів США; за
договором № 2 - банківський вклад в сумі
859000 грн. та нараховані відсотки в сумі
129414 грн. 83 коп. (а. с. 43-44).

Із матеріалів справи також убачається,
що рішенням Подільського районного
суду міста Києва від 8 лютого 2012 року
стягнуто з ПАТ "Родовід Банк" на користь
ОСОБА_1 пеню за несвоєчасне повернення
вкладів та нарахованих відсотків за
період з 20 грудня 2010 року по 8 червня 2011
року в розмірі 25840 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
банки і банківську діяльність" вклад
(депозит) - це кошти в готівковій або у
безготівковій формі, у валюті України
або в іноземній валюті, які розміщені
клієнтами на їх іменних рахунках у
банку на договірних засадах на
визначений строк зберігання або без
зазначення такого строку і підлягають
виплаті вкладнику відповідно до
законодавства України та умов
договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір
банківського вкладу укладається на
умовах видачі вкладу на першу вимогу
(вклад на вимогу) або на умовах
повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України
проценти на банківський вклад
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу у банк, до дня,
який передує його поверненню
вкладникові або списанню з рахунка
вкладника з інших підстав.

З наведеного вбачається, що проценти за
договором банківського вкладу
нараховуються у розмірі, передбаченому
договором по день фактичного їх
повернення, у разі, коли такі не були
повернуті вкладнику на його вимогу у
встановлений договором строк.

Аналогічна правова позиція наведена у
постанові Верховного Суду України від
23 січня 2013 року (справа № 6-39цс13), яка в
силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою
для всіх судів України.

Установивши, що мала місце затримка
виплати коштів по вкладам поза
строками встановленими відповідними
договорами, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
передбачені договорами проценти по
банківським вкладам підлягають
стягненню за прострочений строк до дня
фактичного повернення коштів
вкладнику, а також підлягають
стягненню три проценти річних та суму
відповідно до індексу інфляції (за
договором банківського вкладу у
гривнях) за несвоєчавсне виконання
грошового зобов'язання на підставі ч. 2
ст. 625 ЦК України.

Під час дослідження доказів та
встановлення зазначених фактів судом
першої інстанції не були порушені
норми процесуального права, рішення
суду відповідає вимогам матеріального
права та встановленим обставинам
справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість ухвалення рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом
обставини, рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
відхилити.

Рішення Оболонського районного суду
міста Києва від 7 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
О.В. Шахова

Л.Д.Поливач