Справа № 466/6522/13
Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/783/4220/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді- Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Брикайло М.В.

з участю представника позивача -
Морганюк Ю.Є., відповідача ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_4 та її представника
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра»» на рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 16 квітня 2014 року у справі за
позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

В С Т А Н
О В И Л А:

У серпні 2013 року ПАТ КБ «Надра»
звернувся в суд з указаним позовом до
відповідачів та просив ухвалити
рішення, яким стягнути солідарно з
ОСОБА_3, як боржника та ОСОБА_4, як
поручителя суму заборгованості по
Кредитному договору №555/06-Ф від 14.07.2006
року в розмірі 18 756,16 дол. США, що в
гривневому еквіваленті становить 149 917,
99 грн., понесені витрати покласти на
відповідачів.

У вересні 2013 року ОСОБА_4
звернулась в суд із зустрічною
позовною заявою до ПАТ КБ «Надра» про
розірвання договору поруки.

Ухвалою Шевченківського
районного суду м. Львова від 19
листопада 2013 року зустрічний позов
ОСОБА_4 залишено без розгляду, з підстав
передбачених п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Львова від 16 квітня 2014
року у задоволенні позову ПАТ КБ
«Надра» відмовлено у зв'язку з
пропуском строку позовної давності.

Рішення суду оскаржив
представник позивача. Вважає рішення
незаконним та необґрунтованим,
ухваленим з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають матеріалам
справи.

Просить рішення скасувати та
ухвалити нове по суті позовних вимог.
Мотивує тим, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.
264 ЦК України перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дій, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. У даному випадку перебіг
позовної давності був перерваний при
здійсненні погашення по Кредитному
договору 25.10.2011 року в розмірі 2 338, 45 дол.
США, що гривневому еквіваленті
становить 8 761, 42 грн., що
підтверджується розширеним
розрахунком заборгованості, у зв'язку з
цим перебіг позовної давності
починається заново, тобто з 25.10.2011 року,
а позовну заяву в суд про стягнення
заборгованості з відповідачів було
подано 09.08.2013 року. Отже банком не було
пропущено 3-х річного строку для
пред'явлення позову про стягнення
боргу.

При розгляді справи за апеляційною
скаргою, представник позивача доводи
апеляційної скарги підтримав.

Відповідачі проти мотивів апеляційної
скарги заперечили. Вважають рішення
суду першої інстанції законним та
обґрунтованим. Просить рішення суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Заслухавши суддю -
доповідача, перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданих
відповідно до вимог цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб
які беруть участь у справі. При цьому
кожна із сторін зобов»язана довести ті
обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.
Обргунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а з позовом ПАТ
КБ «Надра» звернувся 23 серпня 2013 року,
тобто по спливу строку позовної
давності, оскільки кредитний договір
між сторонами був укладений 14 липня 2006
року з кінцевим терміном погашення 14
липня 2010 року.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Частинами 1,5 ст. 261 ЦК України
встановлено, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила. За
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно ст. 264 ЦК України, перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Як вбачається з матеріалів справи,
14.07.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3
укладено кредитний договір №555/06-Ф на
суму 14 000 дол. США для придбання
автотранспортного засобу марки BMW
модель 316І Compact, рік випуску 2000, колір
чорний, шасі НОМЕР_1, ідентифікатор
НОМЕР_2, р.н. НОМЕР_3, з кінцевим терміном
погашення 14 липня 2010 року.

Факт отримання коштів сторонами не
оспорюється.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань 14.07.2006 року між ВАТ КБ
«Надра» та ОСОБА_4 укладено договір
поруки, за умовами якого остання
поручалась перед Кредитором за
неналежне виконання ОСОБА_3 взятих на
себе зобов'язань, що витікають з
Кредитного договору №555/06-Ф від 14.07.2006
року.

Із постанови державного виконавця
Шевченківського відділу ДВС
Львівського МУЮ про повернення
виконавчого документа стягувачеві ВП
№11174065 від 28.10.2011 року убачається, що
18.12.2008 року приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 вчинено виконавчий напис
про звернення стягнення на автомобіль
марки BMW модель 316І Compact, рік випуску 2000,
колір чорний, шасі НОМЕР_1,
ідентифікатор НОМЕР_2, р.н. НОМЕР_3, що
належить ОСОБА_3 з метою погашення
заборгованості перед ВАТ КБ «Надра» у
розмірі 98 357 грн. 52 коп. Зокрема із
описової частини даної постанови
встановлено, що згідно протоколу про
реалізацію майна від 28.09.2011 року
№1411164-1/1 заставне рухоме майно, а саме
автомобіль марки BMW модель 316І Compact, рік
випуску 2000, колір чорний, шасі НОМЕР_1,
ідентифікатор НОМЕР_2, р.н. НОМЕР_3
реалізовано. На рахунок з обліку
депозитних сум Шевченківського ВДВС
Львівського ЯМУЮ надійшли кошти в сумі
30 891,30 грн. (без урахування суми
винагороди спеціалізованої
організації ПП «Нива В.Ш.» - 5 408, 70 грн.),
які розподілені у відповідності до
ст.ст. 43, 44 Закону України «Про
виконавче провадження», з яких 27 184,06
грн. перераховано стягувачу, 2 718,40 грн.
на оплату виконавчого збору, 988, 84 грн.
на оплату витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій. Коштів, що надійшли від
реалізації заставленого майна,
недостатньо для задоволення вимог
стягувача - заставодержателя за
виконавчим документом, на підставі
якого звернуто стягнення на заставлене
майно.

Мотиви апеляційної скарги про те, що
звернувши стягнення на предмет застави
через вчинення виконавчого напису
нотаріуса та реалізацію заставного
майна, кредитор тим самим використав
право вимоги, частково погасивши у
такий спосіб заборгованість ОСОБА_3 за
кредитним договором, а відтак мали
місце дії які дають підстави для
висновку при переривання строку
позовної давності - є
необгрунтованими.

Вчинення виконавчого напису та його
виконання у зазначений вище спосіб не
можна ототожнювати з поняттям
пред»явдення позовної вимоги. Такі дії
також не свідчать про вчинення
боржником добровільно дій, які дають
підстави для висновку про добровільне
погашення боргу у розумінні статті 264
ЦК України. Боржник ОСОБА_8 будь-яких
дій спрямованих на погашення боргу
після визначеної договором кінцевої
дати його повернення 14 липня 2010 року не
вчиняв, а реалізація заставного майна
на підставі вчиненого виконавчого
напису не вимагає згоди боржника на
такі дії .

Відтак немає підстав для висновку про
те, що мало місце переривання строку
позовної давності. За відсутності
заяви про його поновлення та
відповідно заяви відповідачів від
23.09.2013 року суду першої інстанції про
застосування строку позовної давності
- давало суду підстави для від мови у
позові банку.

Посилання у рішенні суду першої
інстанції на п. 31 Постанови № 5 від
30.03.2012 року « Про практику
застосування законодавства при
вирішенні спорів , що виникають із
кредитних правовідносин « у старій
його редакції , який згідно Постанови
№ 7 Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року -
викладено у новій редакції - не
спростовує правильності висновків
суду першої інстанції про сплив строку
позовної давності та необхідність
його щ застосування , оскілки з приводу
цього відповідачами подана заява .

Таким чином колегія суддів не
погоджується з доводами апеляційної
скарги про те, що перебіг строку
позовної давності був перерваний при
здійсненні часткового погашення
заборгованості по Кредитному договору
та почався його перебіг заново з
моменту винесення державним
виконавцем постанови про повернення
виконавчого документа стягувачу, а
саме з 28.10.2011 року.

Суд правильно врахував вимоги ч.4 ст.
559 ЦК України, за якою порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Як вбачається з договору поруки - строк,
коли припиняється порука в розумінні
ст. 251 ЦК України не встановлений.
Згідно п.3.4.4 кредитного договору,
кінцевим терміном повернення кредиту
(виконання основного зобов'язання)
встановлено 14.07.2010 року. Однак, впродовж
шести місяців з дня настання цієї дати
банк-кредитор не пред'явив до
поручителя вимоги щодо повернення
заборгованості позичальника і лише
23.08.2013 року звернувся до суду з
відповідним позовом.

Таким чином, колегія суддів доходить
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст.303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308,
п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра» відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 16 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскарженою у касаційному порядку
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді