Справа № 587/1439/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 липня 2014 року Сумським районним
судом м. Суми в складі:

головуючого - судді Черних
О.М.

при секретарі
Остапенко І.Я.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Суми цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу за договором
позики,

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу за договором позики. Свої
вимоги мотивує тим, що 13 березня 2013 року
між ним та ОСОБА_2 був укладений договір
позики, за яким, він передав ОСОБА_2
грошові кошти в розмірі 4383,00 гривень,
які остання зобов'язалася повернути до
01 вересня 2013 року, однак не зробила це,
тим самим не виконавши взятих на себе
грошових зобов'язань. Тому, враховуючи,
що відповідач свої договірні
зобов'язання, у встановлений договором
строк, не виконав, позивач просить
стягнути з останньої на його користь
суму боргу за договором позики в сумі
4383,00 грн., з застосуванням 3% річних за
несвоєчасне повернення суми боргу 103,75
грн. та втрати від інфляції в сумі 512,81
грн. Також просив стягнути судові
витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Позивач до суду не з'явився, направивши
заяву про підтримку позову та слухання
справи у його відсутність.

Відповідач, повідомлений про час і
місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явився, і не повідомив
суд про причини неявки.

Суд, перевіривши матеріали справи,
вважає позов обґрунтованим і таким, що
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 13 березня 2013 року
сторони уклали договір позики, згідно
якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 гроші в
сумі 4383,00 гривень в строк до 01 вересня
2013 року. На підтвердження даного
договору ОСОБА_2 надала розписку (а.с. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як десять
разів перевищує встановлений законом
розмір неоподаткованого мінімуму
доходів громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа -
незалежно від суми.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає
пред'явлення на підтвердження
укладання договору позики та його умов
розписки позичальника або іншого
документа, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної суми
грошей або кількості речей.

Позичальник має право оспорювати
договір позики на тій підставі, що
грошові кошти або речі насправді не
були одержані ним від позикодавця або
були одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, що
між сторонами 13 березня 2013 року було
укладено договір позики та ОСОБА_2 було
отримано від позивача 4383,00 гривень. На
підтвердження даної обставини ОСОБА_2
була надана розписка.

Таким чином, розписка ОСОБА_2 є
договором позики, укладеним у простій
письмовій формі, відповідають змісту
ст. 1047 ЦК України. В силу ст. 1049 ЦК
України ОСОБА_2, як позичальник,
зобов'язаний повернути позикодавцеві -
ОСОБА_1 позику (грошові кошти у такій
самій сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк, що встановлений
розпискою. Однак ОСОБА_2 цього обов'язку
не виконала. Основний борг
відповідачки за Договором складає 4383,00
гривень.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Угодою про надання ОСОБА_1 позики
ОСОБА_2 не передбачені відсотки за
несвоєчасне погашення боргу, а тому з
ОСОБА_2 підлягають стягненню 3 % річних
від простроченої суми боргу та витрати
від інфляції.

Також, підлягають стягненню три
проценти річних, які складають: 4383,00*3%*288
(кількість прострочених днів)/365 = 103 грн.
75 коп.

Крім того підлягає стягненню і втрати
від інфляції, розмір яких складає 4383,00*
(100%+0,4%+0,2%+0,5%+0,2%+0,6%+2,2%+3,3%+3,8%)-4383,00=4383,00*111,2%-43
83,00= 490,90 грн.

З відповідача ОСОБА_2 необхідно також
стягнути на користь ОСОБА_1 судові
витрати, які складаються з судового
збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 235, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК
України, Законом України «Про
державний бюджет України на 2014 рік» від
16.01.2014 р. № 719-VIІ, ст.ст. 57- 62, 64, 81, 88, 212-215
ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу за договором позики
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, мешканки АДРЕСА_1,
на користь ОСОБА_1 борг в сумі 4383,00
гривень, а також 3 % річних за
несвоєчасне погашення боргу в розмірі
103 грн. 75 коп. та 490 грн. 90 коп. втрат від
інфляції, а всього 4977 грн. 65 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, мешканки АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судового
збору.

На рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення позивачем може
бути подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Сумської області
через Сумський районний суд Сумської
області. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя
О.М. Черних