РІШЕННЯ

Іменем України

17 липня 2014 року Франківський
районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській
С.Ю.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні, в залі суду, в м.
Львові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
моральної шкоди за слова про його,
ОСОБА_1, нібито співпрацю зі
спецслужбами комуністичного режиму,
що не відповідають дійсності і
ганьблять його честь і гідність із
стягненням судових витрат та
зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про відшкодування моральної шкоди
за розповсюдження спотвореної
інформації, що призвело до виключення
з членів Спілки політв'язнів України,
зганьбило його честь та гідність, а
також зобов'язання вибачитися перед
ним за розповсюджену неправдиву
інформацію відносно нього та батьків,
незаконне виключення із членів
Спілки політичних в'язнів України та
відшкодування судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовними вимогами до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди за
слова про його, ОСОБА_1, нібито
співпрацю зі спецслужбами
комуністичного режиму, що не
відповідають дійсності і ганьблять
його честь і гідність із стягненням
судових витрат.

В ході судового розгляду справи
відповідач ОСОБА_2 подав зустрічний
позов до ОСОБА_1 про відшкодування
моральної шкоди за розповсюдження
спотвореної інформації, що призвело
до виключення з членів Спілки
політв'язнів України, зганьбило його
честь та гідність, а також
зобов'язання вибачитися перед ним за
розповсюджену неправдиву інформацію
відносно нього та батьків, -
незаконне виключення із членів
Спілки політичних в'язнів України та
відшкодування судових витрат.

Під час судового процесу як
позивач за первинним позовом, так і
позивач за зустрічним позовом
позовні вимоги неодноразово
змінювали та уточнювали, остаточно
визначившись: позивач ОСОБА_1 в
судовому засіданні від 30 квітня 2014
року (ас.113- 134), а позивач за зустрічним
позовом ОСОБА_2 в судовому
засіданні від 07 липня 2014 року.

Згідно уточнених позовних вимог
позивач ОСОБА_1 просить визнати
інформацію, виголошену ОСОБА_2 13 липня
2013 року в приміщенні Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради на звітно - виборній
конференції Львівської обласної
спілки політичних в'язнів України "…У
мене є архівний документ, який
підтверджує про співпрацю ОСОБА_1 із
спецслужбами комуністичного режиму.
Якщо цікаво, я його зачитаю…",
неправдивою. Визнати інформацію ,
виголошену ОСОБА_2 "…У мене є архівний
документ, який підтверджує про
співпрацю ОСОБА_1 із спецслужбами
комуністичного режиму. Якщо цікаво, я
його зачитаю…", недійсною. Стягнути з
ОСОБА_2 на його, позивача, користь
моральну шкоду в розмірі 50 тисяч грн.,
оскільки виголошена ОСОБА_2 вказана
вище інформація є неправдивою, не
відповідає дійсності, ганьбить його
честь і гідність, а також завдала
фізичних страждань. Стягнути з
відповідача судові витрати понесені
ним з розгляду даної справи в
розмірі 500 грн.

Згідно уточнених зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 просить
відмовити ОСОБА_1 у позовній заяві за
безпідставністю. Визнати інформацію
наведену ОСОБА_1 у листі від 21 жовтня
2013 року № 54 недостовірною,
неправдивою і такою, що ображає його і
його батьків - політв'язнів, честь і
гідність та принижує його, як
депутата Львівської обласної ради, як
громадського діяча, як почесного
голову Франківського осередку Спілки,
ділову репутацію, а дії ОСОБА_1,
протиправними. Стягнути з ОСОБА_1 на
його користь моральну шкоду в сумі 50
тисяч грн.

В судовому засіданні позивач за
первинним позовом ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_3, кожен окремо,
уточнені позовні вимоги підтримали та
додатково пояснили, що слова
проголошені відповідачем на
конференції Спілки політичних в'язнів,
про наявність в нього архівного
документу несуть обурливий та
принизливий характер , тим самим
завдаючи йому, ОСОБА_1, моральної шкоди
та душевних страждань , не відповідають
дійсності, а тому підлягають
спростуванню. Вважають, що у ОСОБА_2 не
було архівного документу. Той
документ на який він покликався не
може бути в розумінні архівного,
оскільки такі мають відповідну
форму. На їх думку ОСОБА_2 ввів усіх в
оману про наявність архівного
документу. Дії ОСОБА_2 вважають
такими, що спрямовані на підрив його,
ОСОБА_1, честі і гідності з метою
зайняти місце голови осередку. Крім
того такі дії ОСОБА_2, на думку
позивача та його захисника, є
помстою того, що він, позивач, не
повідомив ОСОБА_2 про наявність
спадкового майна в Австралії. Такими
своїми діями ОСОБА_2 завдав ОСОБА_1
моральних страждань, погіршився його
стан здоровя, а відтак відповідач
повинен відшкодувати моральну
шкоду, яку вони оцінюють в 50 тисяч
гривень. Просять уточнені позовні
вимоги задоволити у повному обсязі.

Щодо зустрічних позовних вимог, то
у задоволенні таких просять
відмовити за безпідставністю. У
підтвердження такої позиції подали
до суду письмові заперечення ,
відповідно до яких, вважають
зустрічний позов необґрунтованим та
безпідставним, оскільки лист, що
написаний ним, ОСОБА_1, 21 жовтня 2013 року
і був надісланий голові Франківського
районного осередку ЛОО СПВУ ОСОБА_4,
ґрунтувався виключно на офіційних
документах, ознайомившись з якими, він,
ОСОБА_1, для себе зробив оціночне
судження про те, що батько ОСОБА_2 не
може бути його біологічним батьком, і
він, як голова спілки був зобов'язаний
ознайомити із цими матеріалами голову
районного осередку. Вважає, що факти ,
викладені в зустрічному позові є
надуманими, і такими , що не
відповідають дійсності, тому просить
відмовити в задоволені зустрічного
позову.

В судовому засіданні ОСОБА_1 також
підтвердив та пояснив, що лист № 54 від
21 жовтня 2013 року на імя голови
Франківського районного осередку ЛОО
СПВУ ОСОБА_4, разом з додатками,
готувався та скеровувався саме ним,
ОСОБА_1. Як під час написання
вказаного листа, так і на даний час,
вважає, що викладена ним у листі
інформація відносно ОСОБА_2 та його
батьків є достовірною, оскільки
підтверджується документами
долученими до листа. Разом з тим,
зауважив, що не може стверджувати
цього категорично, оскільки в нього в
наявності не було висновків аналізу
ДНК.

Представник позивача за первинним
позовом - ОСОБА_1, в судовому
засіданні зазначені пояснення
останнього підтримав та доповнив, що
ОСОБА_2 негативно ставиться до нього
та його довірителя. Був випадок на
«Личаківському» цвинтарі, коли
ОСОБА_2 застосував до нього - ОСОБА_3
та його довірителя - ОСОБА_1
насильство, погрожував розправою та
вбивством. Вважає дії ОСОБА_2 такими,
що ганблять честь і гідність ОСОБА_1
Просить відмовити у зустрічному
позові.

Відповідач за первинним позовом та
позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2, в
судовому засіданні позов ОСОБА_1 не
визнав, подав до суду письмові
заперечення , відповідно до яких,
жодних намірів завдати шкоди особистим
немайновим правам позивача ОСОБА_1 у
нього не було. Інформація, що була
надана ним на зборах є лише
інформацією про наявність в нього
документа, який свідчить про дії
ОСОБА_1 При цьому у нього дійсно був
документ у вигляді листа за за
підписом ОСОБА_5, яки адресував його
голові проводу Конгресу п. Славі
Стецько. Щодо його вислову про те, що
даний документ є архівним і свідчить
про причетність горового до
комуністичного режиму, то є його
аналізом документів, що були в нього на
руках та історичних подій. Таке
судження виникло в нього, оскільки
ОСОБА_1 в свій час був заступником
секретаря партійного бюро з
ідеологічних питань, секретарем
партійного бюро, на заводі
«Кінескоп», а за вчинення
кримінального злочину його було
виключено з лав КПРС. Саме це він хотів
озвучити на конференції 13 липня 2013
року, і що підтверджувалось архівними
документами, проте завершити виступ
позивач ОСОБА_1 та його прибічники на
конференції не надали, але і не
спростували оголошених ним
припущень.

Вважає, що в ОСОБА_1 немає жодного
документу, який би свідчив про його
відношення до політв'язнів чи
репресованих, і відповідно він не є
реабілітованим. Твердження ОСОБА_1 та
його представника про наявність
фонограми , яка опублікована в виданні
"Нескорені" НОМЕР_3 за ІНФОРМАЦІЯ_2, не
заперечує, однак , вважає зміст
неправдивою, оскільки в опублікованому
тексті фонограми , чітко
прослідковуються сліди монтажу,
оскільки інформація про те, що ОСОБА_1
працював парторгом на режимному
підприємстві СКБ ВО "Кінескоп", що він
не політв'язень і не репресований
випущені. Звертає увагу суду, що під час
його виступу на загальних зборах
спілки 13 липня 2013 року від позивача не
поступило жодних заперечень чи
зауважень на його виступ. Вважає, що
негативні відомості про позивача,
висловлені ним на конференції є лише
критичною оцінкою даних про його
діяльність і не є підставою для
задоволення позову.

Зустрічний позов до ОСОБА_1 підтримав
в повному обсязі, пояснення дав
аналогічні викладеним в ньому та
додатково пояснив, що домислами ОСОБА_1
принижено його честь та гідність,
спотворено пам'ять його покійних
батьків. Звернув увагу суду, що такі
його дії мали місце неодноразово.
Наслідком цього, було його
виключення ОСОБА_1, як головою
осередку, з членів СПВУ, при цьому за
його відсутності. У подальшому коли
члени осередку розібралися то його
було поновлено, а саме 26 лютого 2014
року.

У той же час, ОСОБА_1 за рішенням
членів осередку був усунутий із
займаної посади - голови Франківського
районного осередку СПВУ, на основі
перевірки відомостей оголошених ним
13 липня 2013 року. ОСОБА_1 не був
репресованим та політв'язнем. Просить
визнати інформацію наведену ОСОБА_1 у
листі від 21 жовтня 2013 року № 54
недостовірною, неправдивою і такою, що
ображає його і його батьків -
політв'язнів, честь і гідність та
принижує його, як депутата Львівської
обласної ради, як громадського діяча,
як почесного голову Франківського
осередку Спілки, ділову репутацію, а
дії ОСОБА_1, протиправними. Стягнути з
ОСОБА_1 на його користь моральну
шкоду в сумі 50 тисяч грн. . В
задоволенні уточненого первинного
позову, просить відмовити за
безпідставністю .

Суд, заслухавши пояснення сторін,
покази свідків, дослідивши матеріали
справи та оцінивши надані докази в їх
сукупності, приходить до висновку, що в
задоволенні уточнених позовних
вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 слід
відмовити за безпідставністю таких, а
уточнені зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 слід задоволити
частково.

Так, судом встановлено, що між
сторонами існували неприязні
відносини, ще до звернення в суд з
розглядуваними позовними вимогами
один до одного. Проте, такі
відносини і претензії сторін
виходять за межі уточнених позовних
вимог, а відтак всі докази у
підтвердження цих відносин, судом до
уваги не беруться і не розглядаються.

У той же час, предметом позову за
заявою ОСОБА_1, суд визначає, вимоги ,
які стосуються встановлення
порушення честі і гідність та
завдання моральної шкоди на які
покликається позивач ОСОБА_1, що як
на його думку, завдані інформацією,
виголошеною ОСОБА_2 13 липня 2013 року в
приміщенні Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради
на звітно - виборній конференції
Львівської обласної спілки політичних
в'язнів України, а саме: "…У мене є
архівний документ, який підтверджує
про співпрацю ОСОБА_1 із спецслужбами
комуністичного режиму. Якщо цікаво, я
його зачитаю…"

Предметом уточненого зустрічного
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, суд визнає
наявність чи відсутність образи
його, ОСОБА_2 і його батьків -
політв'язнів, честі і гідності та
приниження його, ОСОБА_2, як депутата
Львівської обласної ради,
громадського діяча, почесного голову
Франківського осередку СПВУ , ділової
репутації, що , як на його, ОСОБА_2,
думку викликані протиправними
діями ОСОБА_1 інформацією наведеною
ОСОБА_1 у листі від 21 жовтня 2013 року №
54 та настання чи відсутність, у
зв'язку з цим, наслідків для
моральних страждань.

Судом встановлено і сторонами не
заперечується, що 13 липня 2013 року в
приміщенні Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради
відбулася звітно - виборна
конференція Львівської обласної
спілки політичних в'язнів України. На
даній конференції були присутніми
позивач за первинним позовом - ОСОБА_1
та відповідач ОСОБА_2 Останнім не
заперечується, що на конференції ним
було виголошено: "…У мене є архівний
документ, який підтверджує про
співпрацю ОСОБА_1 із спецслужбами
комуністичного режиму. Якщо цікаво, я
його зачитаю…"

Даний факт також підтверджується
звукозаписом, що прослухано в
судовому засіданні за участю сторін
та показами допитаних в судовому
засіданні свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, які
повідомили суду, що не були присутні
на вказаній конференції, однак весь
колектив сприйняв висловлювання
ОСОБА_2 , як достовірну інформацію в
обґрунтування якої , в нього є
підтверджуючі документи.

Обставини виступу ОСОБА_2 на
конференції 13 липня 2013 року
підтверджуються також показами
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, які в судовому засіданні,
кожен окремо, підтвердили негативні
стосунки між сторонами до
конференції та те, що вони, свідки, і
позивач з відповідачем були
присутні 13 липня 2013 року в приміщенні
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради де
відбувалася звітно - виборна
конференція Львівської обласної
спілки політичних в'язнів України.
Кожен з свідків підтвердив, що серед
інших, на трибуні виступав ОСОБА_2
який оголосив, що в нього є архівний
документ, що підтверджує співпрацю
ОСОБА_1 з комуністичним режимом. В
руках у нього дійсно були документи, на
які він начебто посилався. Членами
спілки ця інформація була сприйнята, як
достовірна, однак сам документ
оголосити ОСОБА_2 ОСОБА_1, разом із
головуючим на конференції, не дали.
Вказані свідки також підтвердили, що
їм усім відомо зміст листа , і що
мова йшла про лист Лемика, який вже
був відомий членам спілки ще до
виступу ОСОБА_2 Факт перебування
ОСОБА_1 членом комуністичної партії
та секретарем партійного бюро на
заводі «Кінескоп» теж всім вже був
відомий. Після допиту свідків та
дослідження листа ( ас.14), позивач за
первинним позовом ОСОБА_1 та його
представник в судовому засіданні,
наявність такого листа не
заперечили, та підтвердили, що саме
цей лист мав на увазі ОСОБА_2, однак
такий не є архівним документом.
Також підтвердили, що зміст даного
листа не було оголошено
відповідачем ОСОБА_2 на конференції 13
липня 2014 року, а про нього було
тільки заявлено.

Крім цього, допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_4,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 висловили
своє негативне ставлення до ОСОБА_1
щодо його позовних вимог, стали на
захист відповідача ОСОБА_2 та
звернули увагу суду, що даний позов
виник з причин конфлікту між
ОСОБА_1 і ОСОБА_2, що назрів на
передодні звітно - виборчої
конференції, а також спору, що виник
між ними про обов'язковість
інформування питань оформлення
спадщини, що відкрилася в Австралії.

За таких обставин, враховуючи
виголошене ОСОБА_2 13 липня 2013 року в
приміщенні Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради
на звітно - виборній конференції
Львівської обласної спілки політичних
в'язнів України "…У мене є архівний
документ, який підтверджує про
співпрацю ОСОБА_1 із спецслужбами
комуністичного режиму. Якщо цікаво, я
його зачитаю…", суд приходить до
висновку, що озвучене ОСОБА_2, не є
інформацією, яка містить образу для
ОСОБА_1, оскільки перший покликався
тільки на наявність у нього листа,
якого не оголосив та не висловив
своєї думки у підтвердження його
змісту. Схиляючись до даного
висновку, суд приймає до уваги
пояснення свідків та самого ОСОБА_1,
який підтвердив наявність такого
листа, а також те, що ні ОСОБА_1, ні його
представником не надано жодного
доказу про те, що виголошене ОСОБА_2,
заподіяло йому моральних страждань
та спричинило моральну шкоду.

З огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що
висловлювання відповідача за
первинним позовом ОСОБА_2 ґрунтувались
на достовірних даних- фактичну
наявність у нього листа, та не
принизили гідність, честь і ділову
репутацію позивача ОСОБА_1 , відтак на
ОСОБА_2 не може бути покладено
обов'язок по відшкодуванню моральної
шкоди. Суд відхиляє твердження ОСОБА_1
та його представника про те, що
ОСОБА_2 проголошена недостовірна
інформація про наявність у нього
архівного документу, оскільки це не
було предметом спору у даній справі,
не досліджувалося, з підстав
відсутності позовних вимог у цій
частині, а тому такі твердження, суд
визнає припущеннями, що в силу вимог
ст.. 60 ЦПК України не можуть братися
судом до уваги.

З урахуванням встановлених судом
фактів, суд приходить до висновку, що
в задоволенні первинного позову з
подальшими уточненнями, слід
відмовити за безпідставністю такого.

Щодо обставин, на яких ґрунтується
зустрічний позов, то судом встановлено,
що 21 жовтня 2013 року ОСОБА_1, будучи
головою спілки політичних в'язнів
направив листа № 54 голові
Франківського осередку ЛОО СПВУ п.
ОСОБА_4 , в якому вказав, що батьки
позивача ОСОБА_2 були засуджені та
перебували в місцях позбавлення волі в
різних таборах і не мали змоги мати між
собою особистих контактів, що ставить
під сумнів батьківство ОСОБА_12 по
відношенню до ОСОБА_2. Як висновок, ним
пропонувалось внести виправлення в
статтю, що була опублікована в газеті
"Нескорені", де вказувалось , що ОСОБА_2
народився в сім"ї політичних в'язнів, і
що він народився від ув'язненої матері
(а.с. 63-65).

Написання такого листа, та його
змісту ОСОБА_1 не заперечується та
визнається, а навпаки визнається.
Проте на його, ОСОБА_1, думку, він жодним
чином не стверджував даних фактів, а
зробив лише оціночне судження за
наявними в нього документами. Як
ОСОБА_1, так і його представник
позовних вимог ОСОБА_2 не визнали та
заперечили будь які наслідки
викладеної в листі інформації.

Разом з тим, судом встановлено, що
згідно наявної в матеріалах справи
копії свідоцтва про народження
ОСОБА_2, серії НОМЕР_4 виданого 26.12.1956
року, його батьками значаться:
"ОСОБА_12" та «ОСОБА_13», про , що 05
квітня 1950 року зроблено актовий запис
№ 560.

Дане свідоцтво є встановленого
взірця, не скасоване, а тому не
викликає в суду будь - яких сумнівів
і визнається належним документом, що
підтверджує фактичні дані про
народження ОСОБА_2 та його батьків.

Відтак викладені ОСОБА_1 в листі №
54 його припущення з покликанням на
документальне підтвердження, суд
визнає недостовірною інформацією, яка
суперечить встановленим судом
фактам.

Покликання відповідача за
зустрічним позовом ОСОБА_1 та його
представника на те, що він, ОСОБА_1,
висловив лише своє оціночне судження ,
надав оцінку документам про те, що
батьки ОСОБА_2 перебували в місцях
позбавлення волі в різних таборах , та
фактично не могли народити дитину, суд
вважає безпідставними, оскільки в
листі чітко поставлено під сумнів
факт народження ОСОБА_2 саме від
батьків, які зазначені у свідоцтві
про народження.

На підставі наведеного, суд вважає
встановленим, що вказаний вище факт
є образою честі і гідності ОСОБА_2
та ганьбить честь покійних батьків
останнього. Суд визнає, що інформація
наведена ОСОБА_1 у листі від 21 жовтня
2013 року № 54 в частині батьків ОСОБА_2,
та сумніву про його народження, є
недостовірною і неправдивою.

Дана інформація завдала ОСОБА_2
моральних страждань та принижень, у
тому числі й на 65 році життя
доводити перед судом, що він
народився від тих батьків, що
значаться у свідоцтві про
народження. Такі дії ОСОБА_1 завдали
ОСОБА_2 моральної шкоди, разом з тим,
на думку суду, її розмір значно
завищений позивачем, а тому позовні
вимоги в цій частині підлягають
частковому задоволенню.

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання ОСОБА_1 вибачитися перед
ним, ОСОБА_2, то в задоволенні таких
слід відмовити, оскільки «вибачення»,
як спосіб судового захисту гідності,
честі чи ділової репутації за
поширення недостовірної інформації
не передбачено статтями 16 та 277 ЦК
України

Статтею 28 Конституції України,
проголошено право кожного на повагу до
його гідності. Згідно із
статтею 297 ЦК України, кожен має право
на повагу до його гідності та честі.
Гідність та честь фізичної особи є
недоторканими. Фізична особа має право
звернутися до суду з позовом про захист
її гідності та честі.

Згідно з роз'ясненнями, що
містяться в п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України №1 від 27.02.2009
року "Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи", під
гідністю слід розуміти визнання
цінності кожної фізичної особи як
унікальної біопсихосоціальної
цінності. З честю пов'язується
позитивна соціальна оцінка особи в
очах оточуючих, яка ґрунтується на
відповідності її діянь (поведінки)
загальноприйнятим уявленням про добро
і зло.

Честь і гідність, відповідно до ч.1
ст.270 ЦК України, відносяться до
особистих немайнових прав фізичної
особи.

Зміст особистого немайнового права
становить можливість фізичної особи
вільно, на власний розсуд визначати
свою поведінку у сфері свого
приватного життя (ст.271 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.275 ЦК України,
фізична особа має право на захист свого
особистого немайнового права від
протиправних посягань інших осіб.

Право на недоторканість гідності і
честі полягає в забороні здійснювати
жодні дії, що порушують зазначені
особисті немайнові права.

Згідно до п.19 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №1 від 27.02.2009
року "Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи" якщо
суб'єктивну думку висловлено в
брутальній, принизливій чи
непристойній формі, що принижує
гідність, честь чи ділову репутацію, на
відповідача може бути покладено
обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

Як зазначено в п.27 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №1 від 27.02.2009
року "Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи", вирішуючи
питання про відшкодування моральної
шкоди, судам необхідно враховувати
роз'яснення, що містяться в Постанові
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р. № 4 "Про судову практику у
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" (зі змінами,
внесеними постановою від 25.05.2001р. №5).

Згідно до роз'яснень, даних в п.5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995р. № 4 "Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди",
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
справ про відшкодування моральної
шкоди підлягають: наявність моральної
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, причинний зв'язок між
шкодою і протиправною поведінкою
заподіювача, вина. Зокрема, суд повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або витрат
немайнового характеру, за яких
обставин та якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в який грошовій сумі
позивач оцінює заподіяну шкоду та з
чого він виходив при цьому. Розмір
відшкодування зазначеної шкоди суд
повинен визначити залежно від
характеру немайнових втрат і з
урахуванням інших обставин, при цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

З урахуванням аналізу наданих
доказів, суд вважає, що висловлювання
ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 є
приниженням честі та гідності яке
сталося внаслідок слів образливого
характеру та заподіяло ОСОБА_2
моральних страждань.

Однак суд вважає, що грошова
компенсація моральних
страждань,ОСОБА_2 яка заявлена
позивачем в розмірі 50 тис. грн. не буде
відповідати принципам розумності та
справедливості. Суд вважає, що
достатньою компенсацією в даному
випадку буде сума в розмірі 2 тисяч
грн., яку слід стягнути з відповідача на
відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись
ст..ст. 19,28,55 Конституції України,
ст.ст. 15,16,23, 270, 271, 275, 277,297, 1167, 1168 ЦК
України, Постановою Пленуму
Верховного суду України № 1 від 27
лютого 2009 року " Про судову практику
у справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної
особи", Постановою Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31
березня 1995 року "Про судову практику
у справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", ст.ст. 8, 10, 60, 88, 208-210,
212- 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні уточнених позовних
вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити за
безпідставністю таких.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати інформацію наведену ОСОБА_1 у
листі від 21 жовтня 2013 року № 54
частково недостовірною, неправдивою і
такою, що ображає ОСОБА_2 і його
батьків - політв'язнів, принижує його
честь і гідність.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ідентифікаційний
код № НОМЕР_1) на користь
ОСОБА_2 ( ідентифікаційний код №
НОМЕР_2 ) моральну шкоду в сумі 2000
(дві тисячі ) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ідентифікаційний
код № НОМЕР_1) на користь
держави судовий збір в сумі 243 (
двісті сорок три) грн. 60 коп..

В решті вимог за зустрічним
позовом відмовити за
безпідставністю таких

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти
днів з часу його проголошення до
апеляційного суду Львівської
області, через суд, що ухвалив
рішення.

Суддя
В. Кузь