Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Умнової О.В., Фаловської
І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про
встановлення факту, що має юридичне
значення, заінтересована особа -
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 4 липня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 24
вересня 2014 року,

встановила:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з заявою, у якій просив встановити
факт його інвалідності з дитинства,
внаслідок захворювання у дитинстві у
віці до 18 років, посилаючись на те, що
він є інвалідом ІІІ групи безстроково,
у зв'язку із встановленим діагнозом
«глухота на обидва вуха з дитинства» та
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва.
Зазначав, що його мати померла і, що він
звернувся до Управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Києва із заявою про призначення
пенсії, у зв'язку із втратою
годувальника. Вказував, що для
призначення вказаної пенсії він
позбавлений можливості надати
висновок МСЕК про час настання
інвалідності, через втрату
амбулаторної картки.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 4 липня

2014 року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від

24 вересня 2014 року, провадження у справі
закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати постановлені в справі
ухвали, справу передати до суду першої
інстанції для продовження розгляду,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Закриваючи провадження у справі, суд
правильно виходив із того, що
відповідно до ст. 31 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» причина, група, час
настання інвалідності, строк, на який
встановлюється інвалідність,
визначаються органом
медико-соціальної експертизи згідно із
законодавством. Застрахована особа має
право в установленому законом порядку
оскаржити рішення органів
медико-соціальної експертизи. Заявник
не надав доказів звернення до
медико-соціальної експертизи та
відмови в задоволенні його заяви.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 4 липня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 24
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

О.В. Умнова

І.М. Фаловська