У Х В А Л А

іменем україни

02 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Ізмайлової Т. Л.,
Мостової Г. І.,

Кадєтової О. В.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа - приватний
нотаріус Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, про
усунення перешкод у здійсненні права
на спадкування та зобов'язання вчинити
певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4
та ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду
Херсонської області від 25 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з указаним позовом до ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, у якому зазначала, що
відповідачі незаконно утримують у себе
правоустановчі документи на квартиру
АДРЕСА_1, внаслідок чого вона не може
отримати свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на 5/12 частини
вказаної квартири.

Посилаючись на вказані обставини,
просила усунути перешкоди у здійсненні
права на спадкування за заповітом та
витребувати у відповідачів оригінали
свідоцтва про право власності на житло
від 06 вересня 1993 року № 4138, виданого
Фондом комунального майна м. Херсона,
та свідоцтва про право на спадщину за
законом від 11 листопада 2008 року № 1-4896,
виданого Другою Херсонською державною
нотаріальною конторою.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Херсона від 20 лютого 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 25 квітня
2014 року рішення Суворовського
районного суду м. Херсона від 20 лютого
2014 року скасовано та ухвалено
нове рішення про задоволення позову.

Зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_5
передати ОСОБА_3 для оформлення
спадщини оригінали правовстановлюючих
документів на квартиру АДРЕСА_1, які
видані на ім'я ОСОБА_7, а саме: свідоцтво
про право власності на житло від
06 вересня 1993 року № 3138, видане
Фондом комунального майна
м. Херсона, на 1/3 частки вказаної
квартири та свідоцтво про право на
спадщину за законом від 11 листопада 2008
року № 1-4896, видане Другою Херсонською
державною нотаріальною конторою, на 1/2
частки квартири.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4
та ОСОБА_5, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, ухвалене у справі рішення
апеляційного суду просять скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив із того,
що позивачка у суді не довела обставин,
на які посилалась як на обґрунтування
своїх вимог.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи рішення про
задоволення позову, апеляційний суд
виходив із того, що відповідачі
незаконно утримують у себе
правоустановчі документи на 5/12 частини
спірної квартири АДРЕСА_1, внаслідок
чого позивачка не може отримати
свідоцтво про право власності за
заповітом на 5/12 частини вказаної
квартири.

Проте з такими висновками
апеляційного суду погодитись не можна
з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_7 був
власником 5/12 частини, а ОСОБА_5 - 7/12
частини квартири АДРЕСА_1.

10 липня 2012 року ОСОБА_7 склав
заповіт, посвідчений приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований за № 1061, відповідно до
якого належну йому на праві власності
5/12 частини квартири АДРЕСА_1 він
заповів ОСОБА_3 (а. с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

Обґрунтовуючи підстави позову,
позивачка посилалась на те, що нотаріус
відмовляє їй у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
5/12 частини спірної квартири у
зв'язку з ненаданням правоустановчих
документів на спадкове майно. З огляду
на таке просила суд усунути перешкоди у
здійсненні права на спадкування та
витребувати оригінали правоустановчих
документів на спірну квартиру із
володіння відповідачів.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст. 387 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Результат аналізу наведених норм
свідчить про те, що віндикаційний позов
може бути пред`явлено лише власником
майна і лише тоді, коли відповідач
незаконно заволодів річчю.

Враховуючи наведене, позивачка
повинна довести, а суд, відповідно,
встановити факти, які доводять право
власності позивачки на майно, а відтак
і її право на витребування цього майна;
вибуття майна з володіння позивачки і
знаходження його у відповідачів;
незаконність володіння відповідачами
майном позивачки; відсутність між
позивачкою і відповідачами
зобов'язально-правових відносин щодо
спірного майна; чи є відповідачі
добросовісними набувачами, тобто чи
були вони або могли бути обізнаними про
незаконність володіння майном.

Оскільки позивачка у встановлені
законом строки звернулась до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини та видачу їй
свідоцтва про право на спадщину на 5/12
частини спірної квартири на підставі
складеного ОСОБА_7 на її користь
заповіту, то вона має право на захист
свого порушеного права, у тому числі і
шляхом звернення до суду з позовом.

У той же час зі змісту позовної
заяви вбачається, що предметом
позовних вимог ОСОБА_3 є покладання на
відповідачів обов'язку з передання
позивачці оригіналів правоустановчих
документів на 5/12 частини
квартири АДРЕСА_1, а саме: свідоцтва про
право власності на житло від 06 вересня
1993 року № 4138, виданого Фондом
комунального майна м. Херсона, та
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 11 листопада 2008 року № 1-4896,
виданого Другою Херсонською державною
нотаріальною конторою, якими, на думку
позивачки, останні володіють
незаконно.

Задовольняючи позов та покладаючи
обов'язок на відповідачів
передати позивачці правоустановчі
документи на 5/12 частини спірної
квартири, на порушення приписів ст. 303
ЦПК України апеляційний суд не звернув
уваги на те, що ОСОБА_5 на підставі
договору дарування від 16 травня
2012 року на праві власності належить 7/12
частини спірної квартири, що свідчить
про законність володіння нею
правоустановчими документами на
вказану квартиру.

Разом із тим на порушення приписів
ст. 60 ЦПК України позивачка не надала
будь-яких доказів на підтвердження
своїх вимог щодо порушення
відповідачами її права на спадкування
5/12 частини спірної квартири, оскільки
позивачка може отримати ці документи
шляхом звернення до відповідних
державних установ, до компетенції яких
належить вирішення таких питань.

На порушення приписів ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд, скасовуючи
законне та обґрунтоване рішення суду
першої інстанції про безпідставність
позову, на вказане уваги не звернув та
залишив поза увагою те, що право
позивачки на отримання свідоцтва про
право на спадщину за заповітом може
бути захищене шляхом покладання на
відповідачів обов'язку передати
правоустановчі документи на спірну
квартиру не позивачці, а нотаріусу,
якому і належить вчинити нотаріальну
дію, на підставі якої видається таке
свідоцтво.

З огляду на таке висновок
апеляційного суду про задоволення
позову є помилковим.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України,
установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного
оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції відповідно до приписів ст. 339
ЦПК України підлягає скасуванню із
залишенням в силі рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5
задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Херсонської області від 25 квітня 2014
року скасувати, залишити в силі рішення
Суворовського районного суду
м. Херсона від 20 лютого 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді:
Т. Л. Ізмайлова

О. В. Кадєтова

Г. І. Мостова

Д. О. Остапчук