АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7096/2014
Головуючий у 1 інстанції: Саламон О.Б.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Ратнікової В.М., Шиманського
В.Й.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 04 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Статус» про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

25 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом, в якому просила
стягнути з ОСОБА_2, ПрАТ «СК «Статус»
матеріальну шкоду, завдану внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, у
розмірі 21 938 грн., моральну шкоду у
розмірі 100 000 грн. та пожиттєву
щомісячну грошову виплату в розмірі 1000
грн. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
05 квітня 2013 року о 07 год. 30 хв. на вул.
Закревського в напрямку вул. Драйзера в
м. Києві на пішохідному переході на неї
було здійснено наїзд автомобілем під
керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого вона
отримала черепно-мозкові травми, стала
інвалідом другої групи довічно та
втратила працездатність. ОСОБА_2 по
своїй ініціативі сплатив всі витрати
по операції і утриманню в лікарняній
палаті. Під час розгляду кримінальної
справи він свою провину визнав в
повному обсязі та добровільно сплатив
50 000 грн. Вироком Деснянського
районного суду м. Києва від 02 липня 2013
року ОСОБА_2 визнано винним за ч. 2 ст. 286
КК України і призначено покарання у
вигляді 3 років позбавлення волі,
звільнено від відбуття основного
покарання з випробуванням - іспитовим
строком на 1 рік. Зазначає, що після ДТП
втратила роботу, стала інвалідом через
халатні дії ОСОБА_2, який відмовляється
їй допомагати відновити здоров'я, в
результаті чого завдано моральну
шкоду, яка полягає в тривалих фізичних
стражданнях, втратою здоров'я,
порушенням звичайного режиму життя,
виснаження нервової системи.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 04 квітня 2014 року позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПрАТ «СК «Статус» про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, було
задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ
«СК «Статус» на користь ОСОБА_1 на
відшкодування матеріальної шкоди суму
у розмірі 22 402, 60 грн., моральну шкоду у
розмірі 5 000 грн., з ОСОБА_2 - моральну
шкоду у розмірі 8 000 грн. та кошти на її
утримання у розмірі 600 грн. щомісячно.,
вирішено питання про розподіл судових
витрат.

14 квітня 2014 року ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу на вказане рішення, у
якій, посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, просила його
переглянути і задовольнити її позов у
повному обсязі. В обґрунтування
заявлених вимог апелянт вказала, що
ОСОБА_2 вчинив тяжкий злочин, за який
передбачено покарання у вигляді 5 років
позбавлення волі, обіцяв взяти на себе
усі витрати, пов'язані з лікуванням і
реабілітаційним періодом, однак своїх
обіцянок не виконав та сплатив лише
витрати початкового етапу лікування.
Також апелянт вказала, що на ґрунті
нервового потрясіння різко піднявся
рівень інсуліну в крові, що призвело до
непередбачуваних витрат.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник за довіреністю - ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримали і просили
її задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник - адвокат
ОСОБА_4 апеляційну скаргу просили
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Представник ПрАТ «СК «Статус» у судове
засідання не з'явився, був належним
чином повідомлений про день, час та
місце апеляційного розгляду, тому
розгляд справи за апеляційною скаргою
на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України
проведено за його відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у
справі та з'явилися у судове засідання,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 05 квітня 2013 року о 07 год.
30 хв. На вул. Закревського в напрямку
вул. Драйзера в м. Києві ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «DEWOO», д/н НОМЕР_1, в
порушення вимог п.п. 18.4, 4.16 ПДР України
не зупинився перед нерегульованим
пішоходним переходом, перед яким
зупинився інший автомобіль, почавши
при цьому об'їжджати вказаний
транспортний засіб з лівого боку, у
зв'язку з чим виїхав на пішохідний
перехід та не надав перевагу для руху
ОСОБА_1, де вчинив наїзд на останню.

Вироком Деснянського районного суду м.
Києва від 02 липня 2013 року ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і
призначено покарання у вигляді 3 років
позбавлення волі з позбавленням права
керування транспортними засобами на 1
рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2
звільнено від відбуття основного
покарання з випробуванням з іспитовим
строком на 1 рік. Вирок не оскаржувався
та набрав законної сили.

Згідно з висновком № 761/Е Київського
міського клінічного бюро
судово-медичних експертиз, внаслідок
ДТП у позивача ОСОБА_1 виявлені
наступні тілесні ушкодження: закрита
черепно-мозкова травма у вигляді забою
головного мозку з формуванням
геморагічного вогнища у правій
скроневій частці, травматичного
суоарахноїдального крововиливу,
гострої субдуральної гематоми, гострої
епідуральної гематоми в правій
тім'яно-скроневій ділянці, лінійного
перелому тім'яної та скроневої кісток
справа з переходом на основу черепа в
середню черепну ямку, гематоми тім'яно-
скронево-потиличної ділянки справа.

За ступенем тяжкості тілесного
ушкодження вищевказана
черепно-мозкова травма відноситься до
тяжкого тілесного ушкодження.

Відповідно до довідки Міністерства
охорони здоров'я України до акта огляду
МСЕК №810722 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу
інвалідності з 22.07.2013 р. довічно.

Відповідно до полісу № АВ/3089796
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 застрахована
в ПрАТ «СК «Статус» з лімітом
відповідальності за шкоду заподіяну
життю і здоров'ю - 100 000 грн., за шкоду,
заподіяну майну, - 50 000 грн. строком дії
до 13 квітня 2013 року.

Відповідно до листа з Інституту
нейрохірургії ім. А.П. Ромоданова від
27.11.2013 за час лікування ОСОБА_1 з 15.08.2013
по 26.08.2013 р. були використані
медпрепарати та засоби медичного
призначення (15 найменувань): фізрозчин
200,0 - 4фл.; інсуман - 2 фл.; глюкофаж 100-6
таб.; тіотриозолін - 16 амп.; димедрол - 1
амп.; фізрозчин 400 мл. - 2 фл.; цефтріаксон
1,0-28 фл.; метрід 100,0 - 25 фл.; клексан 0,4 - 5
шпр.; солкосеріл 5,0 - 4 амп.; аспірин -
кардіо - 3 таб.; солкосеріл-желе - 1 тюб.;
бинт стерильний медичний - 6 шт.;
рукавички хірургічні стерильні -
розмір 8,5 - 3 шт.; індивідуальний
імплант-реконструююча пластина з
гвинтами - 1 шт.

Зокрема, згідно з рахунком-фактурою №
РФ-130703-1 на постачання продукції
(послуг) від 04.07.2013 року ціна за послуги
з виготовлення моделі індивідуального
імпланту-реконструюючої пластини та
гвинтів для ОСОБА_1 становить 17 600 грн.

Відповідно до квитанції №10228394 від
04.07.2013 грн. за вищезазначені послуги
ОСОБА_1 сплачено 17 600 грн.

Згідно з процедурною картою ОСОБА_1
поліклініки № 2 Деснянського району м.
Києва методика лікування складає
наступні препарати: парапетам,
актовегин, фізрозчин, що оплачені
позивачем в розмірі 501, 18 грн.

Відповідно до показань терапевта для
продовження лікування позивачу
виписано препарати, які оплачені в
розмірі 59,87 грн., 39,65 грн., 65,32 грн., 1,64 грн.
та 0,58 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
стягнення витрат на лікування у
розмірі 22 402, 60 грн. суд першої інстанції
виходив з того, що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 застрахована
у ПрАТ «СК «Статус», а тому саме
страхова компанія зобов'язана
відшкодувати витрати, пов'язані з
лікуванням ОСОБА_1

Рішення суду першої інстанції в цій
частині не оскаржується, а тому судом
апеляційної інстанції не
переглядається.

Задовольняючи частково позовні вимоги
в частині стягнення моральної шкоди
суд першої інстанції виходив з ступеня
тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_1 та
необхідності докладення нею значних
зусиль для відновлення стану здоров'я,
врахувавши добровільну сплату ОСОБА_2 з
моменту вчинення ДТП 60 000 грн. на
відшкодування моральної і
матеріальної шкоди та виходячи із
засад розумності, виваженості і
справедливості, вірно визначив суму
моральної шкоди у розмірі 13 000 грн., з
яких 8 000 грн. стягнув з ОСОБА_2 та 5 000 грн.
з ПрАТ «СК «Статус».

Посилання апелянта на те, що зі
сплачених ОСОБА_2 коштів після
лікування ОСОБА_1 залишилось лише 7 000
грн., яких недостатньо для подальшого
відновлення здоров'я, колегія суддів до
уваги не приймає, так як згідно з п. 1 ч. 2
ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає
у фізичному болі і стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, у той час як витрати на
лікування відшкодовуються згідно з ч. 1
ст. 1195 ЦК України.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції в
частині часткового задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з
ОСОБА_2 щомісячних виплат у розмірі 600
грн. з огляду на таке.

Визначаючи ОСОБА_1 до стягнення
щомісячну виплату у розмірі 600 грн. суд
першої інстанції виходив з розміру
мінімальної заробітної плати, стану
здоров'я ОСОБА_1, доходів ОСОБА_2 та його
незаперечення сплачувати щомісячно
грошову допомогу у розмірі 500 грн.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1195 ЦК України
фізична або юридична особа, яка завдала
шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо. У разі
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я фізичної особи, яка в момент
завдання шкоди не працювала, розмір
відшкодування визначається виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати.

На підставі ч. 1 ст. 1197 ЦК України розмір
втраченого фізичною особою внаслідок
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я заробітку (доходу), що підлягає
відшкодуванню, визначається у
відсотках від середнього місячного
заробітку (доходу), який потерпілий мав
до каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я, з урахуванням ступеня втрати
потерпілим професійної
працездатності, а за її відсутності -
загальної працездатності.

Відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю потерпілого, здійснюється
щомісячними платежами (ч. 1 ст. 1202 ЦК
України).

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом апеляційної
інстанції, що при встановленні ОСОБА_1
ІІ групи інвалідності ступінь втрати
працездатності не визначався,
клопотання про призначення експертизи
для з'ясування вказаного питання
позивачем не заявлялося. За обставин
відсутності у матеріалах справи
відомостей про ступінь втрати
працездатності ОСОБА_1 та враховуючи
часткове визнання позову в цій частині
ОСОБА_2 колегія суддів вважає за
можливе погодитися з висновком суду
першої інстанції в цій частині. З
огляду на зазначене, колегія суддів не
приймає до уваги посилання апелянта на
те. Що коштів у розмірі 600 грн. на місяць
недостатньо для лікування.

Отже, рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 04 квітня 2014 року є
законним і обґрунтованим. Доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, на
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 04 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20 днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді