Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" червня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві,
цивільну справу за позовом
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Комунальне підприємство по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва,
звернулося до Дніпровського районного
суду м. Києва з позовом, в якому просить
суд: стягнути з відповідачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2 солідарно заборгованість за
квартплату та плату за комунальні
послуги у розмірі 18 358,46 гривень та
судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 є
наймачами квартири АДРЕСА_1. Квартира є
двохкімнатна, не приватизована,
ізольована, житловою площею 29,20 кв.м. та
загальною площею 50,00 кв.м.
Заборгованість за фактично надані
житлово-комунальні послуги за період
на 01 липня 1998 року та станом на 01 жовтня
2013 року складає 18 358,46 гривень.
Відповідачі мали можливість заключити
договір про реструктуризацію
заборгованості по платі за
житлово-комунальні послуги з
позивачем, але цією можливістю не
скористалися.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву,
в якій підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, просив справу
розглядати у його відсутність.

Відповідачі в судове засідання не
з`явилися, відповідач ОСОБА_1 подав до
суду заяву, в якій просив суд
розглядати справу у його відсутність,
позовні вимоги не визнає в повному
обсязі, так як право користування
квартирою було надано йому з 03 липня 2013
року, а вказана сума боргу виникла за
період користування квартирою
попередніми мешканцями.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність представника позивача та
відповідачів.

У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного
процесуального кодексу України, у
зв'язку з неявкою в судове засідання
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до наступного.

Згідно довідки форми 3, виданої
Житловою ремонтно-експлуатаційною
організацією № 406, від 28 березня 2014
року № 439, у квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - з
2013 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 2013 року
та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 - з 2013 року.
Квартира знаходиться на балансі ЖРЕО №
406, службова (а.с.6).

Згідно ст. 68 Житлового кодексу
Української РСР, наймач зобов'язаний
своєчасно вносити квартирну плату і
плату за комунальні послуги. Квартирна
плата та палата за комунальні послуги в
будинках державного і громадського
житлового фонду вносяться щомісяця в
строки, встановлені Радою Міністрів
Української РСР.

Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу
Української РСР, члени сім'ї наймача, що
проживають разом, користуються нарівні
з наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення. Повнолітні
члени сім'ї несуть солідарну з наймачем
майнову відповідальність за
зобов'язаннями, що випливають із
зазначеного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Житлового
кодексу Української РСР, плата за
користування житлом (квартирна плата)
обчислюється виходячи із загальної
площі квартири (одноквартирного
будинку).

Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу
Української РСР, плата за комунальні
послуги (водопостачання, газ, теплова
енергія та інші послуги) береться крім
квартирної плати за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Зі змісту п. 35 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і при
будинковими територіями, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 08 жовтня 1992 року № 572, обов'язок по
сплаті за обслуговування і ремонт
будинку, комунальні та інші послуги
покладається на власника, наймача,
орендаря житлового приміщення.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості, наданого позивачем,
заборгованість по квартирі АДРЕСА_1
станом вересень 2013 року складає 18 358,46
гривень. Даний розрахунок здійснено за
період з січня 2002 року по вересень 2013
року.

Так, як вбачається з ордеру № 010363 на
право зайняття службового жилого
приміщення, квартира АДРЕСА_1 була
надана в службове користування ОСОБА_1
Ордер видано на підставі Розпорядження
Дніпровської районної державної
адміністрації від 17 червня 2013 року № 324
(а.с.7).

В той же час, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем розраховано до
сплати відповідачам суму боргу за
період з січня 2002 року по вересень 2013
року.

Як встановлено судом, до часу зайняття
відповідачами службового приміщення -
квартири АДРЕСА_1, у квартирі був
зареєстрований та проживав ОСОБА_4 на
підставі виданого 28 квітня 1983 року
Виконавчим комітетом Дарницької
районної ради народних депутатів м.
Києва ордеру № 24519 серії Б.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 13 квітня 2013
року ОСОБА_4 було визнано таким, що
втратив право користування
приміщенням квартири АДРЕСА_1 (а.с.8).

Таким чином, з огляду на вищевикладені
обставини вбачається, що позивачем
пред'явлені вимоги до неналежних
відповідачів, оскільки відповідач
ОСОБА_1 отримав право користуватися
квартирою АДРЕСА_1 лише в червні 2013
року, в той час як сума боргу утворилася
з 2002 року.

У разі пред'явлення позову до
неналежного відповідача суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Якщо позивач не заявляє клопотання про
заміну неналежного відповідача, суд
повинен відмовляти у задоволенні
позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Цивільного
процесуального кодексу України, суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

Частиною першою статті 11 Цивільного
процесуального кодексу України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

В той же час, представник позивача не
скористався наданим йому правом та не
заявив клопотання про заміну
неналежного відповідача.

На підставі вимог ст. 33 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, за
відсутності умов, передбачених
вказаною нормою, не вправі проводити
заміну неналежного відповідача на
належного.

Згідно статті 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу.

Відповідно до вимог статті 214
Цивільного процесуального кодексу
України під час ухвалення рішення суд
вирішує, чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Аналізуючи вищевикладені обставини,
оцінивши зібрані у справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про відмову у задоволенні позову
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Враховуючи, що суд дійшов
обґрунтованих висновків, щодо відмови
у задоволенні позовних вимог
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва, то з
урахуванням положень статті 88
Цивільного процесуального кодексу
України, відшкодування судового збору,
у разі відмови у позові не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 64, 66 - 68 Житлового кодексу УРСР, ст.
20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», ст.ст. 10, 58,
60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: