Справа № 500/3615/14-ц
Провадження № 2/500/1929/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 липня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області у
складі:

головуючого - судді:
Бальжик О.І.

при секретарі:
Івановій Ю.П.

за участю представника позивачів:
ОСОБА_1

представника відповідача:
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізмаїлі цивільну
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 до Ізмаїльської міської ради
про визнання права власності на
спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулася до суду з позовом до
Ізмаїльської міської ради про визнання
права власності на спадкове майно, яке
залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_6 та складається із
житлового будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_6
заповіт не залишав, спадкова справа
після його смерті не заводилася. На
день смерті спадкодавця вони проживали
спільно з ним за місцем знаходження
спадкового майна. Рішенням
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 02.10.2013 року за
ОСОБА_3 визнано право власності на 4/6
частин, за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/6
частині будівельних матеріалів,
використаних у процесі будівництва
будинку АДРЕСА_1. Згідно відповіді КП
«Ізмаїльське міжміське бюро технічної
інвентаризації» спадковий житловий
будинок з надвірними спорудами
побудовані у 1963 році, є завершені
будівництвом, не належать до
самочинного будівництва та відповідно
до норм діючого законодавства не
підлягають прийняттю в експлуатацію.
Отже, у зв'язку зі зміною чинного
законодавства, вони позбавлені
можливості здати житлове будівництво
за державним актом про готовність
будівельного об'єкта, або за звітом про
проведення технічного обстеження
будівельних конструкції та інженерних
мереж, або за звітом про готовність
будинку, які затверджується Інспекцією
ДАБК. Таким чином, наявність вказаного
рішення суду не дає їм право на
реєстрацію житлового будинку, так само
робить неможливим виготовлення
технічної документації по
приватизації земельної ділянки.

Позивачі, будучи своєчасно та належним
чином повідомленими про дату, час та
місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явилися, направивши
представника з належним чином
посвідченими повноваженнями.

У судовому засіданні представник
позивачів позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та наполягав на їх
задоволенні на підстав доводів,
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позов
визнала в повному обсязі. Наслідки
визнання позову їй роз'яснено
відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представників
сторін, а також дослідивши матеріали
справи, суд, на підставі фактів,
встановлених у судовому засіданні,
дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено,
що обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що на підставі рішення виконавчого
комітету Ізмаїльської міської ради
депутатів трудящих за №736/13 від 01.12.1960
року для індивідуального будівництва
житлового будинку ОСОБА_6 відведена
земельна ділянка площею 594 кв. м,
розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9,
54).

26.08.1961 року між відділом комунального
господарства виконкому Ізмаїльської
міської ради депутатів трудящих та
ОСОБА_6 укладено договір про надання у
безстрокове користування
вищезазначеної земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку на праві особистої власності
(а.с.7, 8, 53).

У 1963 році подружжям ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на
земельній ділянці, розташованій за
адресою: АДРЕСА_2, побудовано житловий
будинок з надвірними спорудами, які на
час розгляду справи не здані в
експлуатацію (а.с.16).

26.03.2013 року КП «Ізмаїльське міжміське
бюро технічної інвентаризації»
виготовлена технічна документація на
житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.12-15).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
повторно виданого Ізмаїльським
відділом ЗАГС, ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.16).

За загальним правилом дії законів та
інших нормативно-правових актів у часі
(ч.1 ст.58 Конституції України) ЦК України
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності,
тобто з 01.01.2004 року.

Після смерті ОСОБА_6 згідно ст.525 ЦК УРСР
відкрилася спадщина на спадкове майно,
яке складається з житлового будинку з
надвірними спорудами, які розташовані
за адресою: АДРЕСА_1.

За життя спадкодавець заповіту не
залишав, що підтверджено Витягом із
спадкового реєстру (заповіти/спадкові
договори) №34031678 від 21.05.2013 року, згідно
якого інформація про заповіт,
складений та посвідчений від імені
ОСОБА_6, відсутня (а.с.26).

Спадкоємцями за законом першої черги
відповідно до ст.529 ЦК УРСР після смерті
ОСОБА_6 стали: дружина ОСОБА_3, що
підтверджено свідоцтвом про одруження
серії НОМЕР_2, виданим міським бюро ЗАГС
м.Ізмаїл; син ОСОБА_4, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_3, виданим міським бюро ЗАГС
м.Ізмаїл; син ОСОБА_5, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_4, виданого міським бюро ЗАГС
м.Ізмаїл (а.с.16, 17).

Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР
спадкоємець прийняв спадщину якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном. Зазначені
в цій статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Відповідно до ст.535 ЦК УРСР
неповнолітні або непрацездатні діти
спадкодавця (в тому числі усиновлені), а
також непрацездатні дружина, батьки
(усиновителі) і утриманці померлого
успадковують, незалежно від змісту
заповіту, не менше двох третин частки,
яка належала б кожному з них при
спадкоємстві за законом (обов'язкова
частка). При визначенні розміру
обов'язкової частки враховується і
вартість спадкового майна, що
складається з предметів звичайної
домашньої обстановки і вжитку.

Пунктом 124 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженої наказом Міністерства
юстиції Української РСР від 31.10.1975 року
N45/5, визначалось, що доказом вступу в
управління чи володіння майном можуть
бути: довідка управління будинками,
правління житлово-будівельного
кооперативу, виконавчого комітету
місцевої Ради депутатів трудящих про
те, що спадкоємець безпосередньо перед
смертю спадкодавця проживав разом з
ним тощо.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 безпосередньо
перед смертю спадкодавця ОСОБА_6
проживали разом з ним, що
підтверджується будинковою книгою
(а.с.18-21). Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
час смерті спадкодавця ОСОБА_6 були
неповнолітніми.

Письмовою відповіддю Ізмаїльської
державної нотаріальної контори від
21.03.2013 року за вих.№987/2-16 позивачам
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом, у зв'язку
із відсутністю правовстановлюючого
документа на житловий будинок (а.с.22).

02.10.2013 року рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
за ОСОБА_3 визнано право власності на 4/6
частини, за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/6
частині будівельних матеріалів,
використаних у процесі будівництва
будинку АДРЕСА_1 (а.с.43).

За змістом листа КП «Ізмаїльське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» від 05.06.2014 року за
вих.№65 житловий будинок АДРЕСА_1
побудований у 1963 року, є завершений
будівництвом, не підлягає прийняттю в
експлуатацію та не належить до
самочинного будівництва (а.с.12).

Згідно з роз'ясненнями Верховного Суду
України, викладеними у п.8 постанови
Пленуму «Про судову практику у справа
про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року,
якщо будівництво здійснювалося згідно
із законом, то у разі смерті
забудовника до завершення будівництва
його права та обов'язки як забудовника
входять до складу спадщини.

Пунктом 3 Тимчасового порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом приватних житлових
будинків садибного типу, дачних та
садових будинків з господарськими
спорудами і будівлями, споруджених без
дозволу на виконання будівельних
робіт, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України за №1035 від
09.09.2009 року, який втратив чинність 02.06.2011
року, передбачалося, що підставою для
оформлення права власності на приватні
житлові будинки садибного типу, дачні
та садові будинки з господарськими
спорудами і будівлями, споруджені до 5
серпня 1992 року, є висновок про
технічний стан будинку (будівлі),
складений бюро технічної
інвентаризації за формою, встановленою
Міністерством з питань
житлово-комунального господарства за
погодженням з Міністерством
регіонального розвитку та будівництва,
і документ, що засвідчує право
власності або користування земельною
ділянкою, на якій розташовані
зазначені об'єкти будівництва.

Порядок прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків та будівель і споруд
сільськогосподарського призначення I
та II категорій складності, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затверджений наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України за №95 від 19.03.2013 року, який
набув чинності 29.04.2013 року, встановлює
процедуру та умови прийняття в
експлуатацію збудованих без дозволу на
виконання будівельних робіт та
механізм проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, збудованих у період з 05
серпня 1992 року до 12 березня 2011 року (п.1
розділ І).

За змістом п.2 наказу Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України за №95 від 19.03.2013 року звіти про
проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж, складені після 05 січня 2013 року, є
чинними при поданні документів для
прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, збудованих у
період з 05 серпня 1992 року до 12 березня
2011 року та громадських будинків I і II
категорій складності, які збудовані до
12 березня 2011 року.

Згідно з п.3.2 Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна,
затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24.05.2001
року за №127, не належать до самочинного
будівництва: індивідуальні (садибні)
житлові будинки, садові, дачні будинки,
господарські (присадибні) будівлі та
споруди, прибудови до них побудовані до
5 серпня 1992 року.

Стаття 19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року за
№1952-IV державна реєстрація прав
проводиться на підставі: договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, виданих відповідно
до вимог цього Закону; свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; рішень
судів, що набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Відтак, враховуючи, що спадковий
житловий будинок з надвірними
спорудами завершений будівництвом у 1963
році, відповідно, не підлягає введенню
в експлуатацію та не є самочинним
будівництвом, а також зважаючи на те, що
іншої форми захисту прав на спадкове
майно, окрім визнання права власності
на нього, позивачі не мають, суд дійшов
до висновку про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Приймаючи таке рішення, суд також
враховує ту обставину, що представник
відповідача, не обмежена у
повноваженнях, безумовно визнала позов
і її визнання не суперечить закону й не
порушує права свободи чи інтереси
інших осіб.

Керуючись ст.ст.10, 11, 61, 88, 174, 197, 209, 212-215, 218
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до
Ізмаїльської міської ради про визнання
права власності на спадкове майно, -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 4/6
частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6
частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6
частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Копію рішення надіслати для відома
позивачам.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, особи, які
брали участь у справі, але не були
присутніми у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: