Справа № 219/2181/2014-ц
Артемівський міськрайонний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2014 року

м. Артемівськ

Артемівський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

головуючого - судді Шевченко Л.В.,

за участю секретаря - Бурикіной Я.Д.,

представника позивача - не з'явився

відповідача - Омельяненко О.А.

третя особа - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Артемівськ
справу за позовом ОСОБА_2 до Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві у м. Артемівську, третя
особа - ДП «Артемсіль»

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Артемівського міськрайонного суду з
позовом до відповідача - Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві у м. Артемівську, третя
особа ДП «Артемсіль», та після
уточнення позовних вимог просить
визнати бездіяльність відповідачів
протиправною та такою, що причинила
шкоду його інтересам та правам,
направити його на МСЕК до Інституту
конфліктних ситуацій у м.
Дніпропетровськ для встановлення
відсотка втрати працездатності. Позов
обґрунтований тим, що 10.12.2010 року
позивач отримав виробничу травму на ДП
«Артемісль» у м. Соледарі, про що був
складений акт форми Н-1. Після лікування
позивача у Харківському інституті
патології хребта та суглобів імені
професора М.І. Сітенка Академії
медичних наук України, відповідач
відмовився прийняти довідку про його
обстеження у цьому інституті.
Проведеними судово-медичними
експертизами встановлені різні
висновки, що унеможливлює визначення
відсотка втрати працездатності. В
обгрунтування позовних вимог позивач
також посилається на те, що не наданням
певної форми направлення для
встановлення відсотка втрати
працездатності, йому спричинено шкоду,
а тому він звернувся за захистом свого
права до суду.

Відповідач проти позову
заперечував, вважав, що здійснив усі
необхідні дії відповідно до чинного
законодавства, в яких не вбачається
бездіяльність, зазначаючи, що у
положенні про порядок, умови та
критерії встановлення інвалідності,
затвердженому Постановою КМУ від
03.12.2009 року №1317 встановлено, що ступінь
втрати професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням трудових обовязків, та
потреба у медичній і соціальній
допомозі визначаються на підставі
направлення
лікувально-профілактичного закладу,
роботодавця або уповноваженого ним
органу чи профспілкового органу
підприємства, на якому потерпілий
одержав травму чи професійне
захворювання, або робочого органу
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, суду чи прокуратури.
Відповідач, посилаючись на п. 23, 24, 25
вищевказаного Положення також вважав,
що у разі незгоди з рішенням районної,
міжрайонної, міської комісії
відповідач мав право подати протягом
місяця після одержання висновку
комісії письмову заяву до комісій
вищого рівня з приводу повторного
огляду або оскарження рішення до
Міністерства охорони здоров'я, але
своїм правом не скористався.

Третя особа - Державне підприємство
«Артемсіль» вважало, що право позивача
підлягає захисту.

Ухвалою суду від 30.04.2014 року
залучені в якості третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору Донецька обласна
медико-соціальна експертна комісія № 6,
яка розташована за адресою: м. Донецьк,
вул. Артема,6; ДУ "Український державний
науково-дослідний інститут
медико-соціальних проблем
інвалідності" МОЗ України, який
знаходиться за адресою: 49027, м.
Дніпропетровськ, пров. Радянський, 1-а.

Третя особа - Державна установа
«Український державний
науково-дослідний інститут
медико-соціальних проблем
інвалідності МОЗ України» просив
розглянути справи за відсутності його
представника, оскільки вважав, що
інститут не входить до системи установ,
що мають право на встановлення зв'язку
захворювань з умовами праці.

Третя особа - Обласна
медико-соціальна комісія у листі від
29.05.2014 року № 6 повідомила, що у зв'язку з
відсутністю виновків експертиз
вирішення питання щодо встановлення
ступеня втрати працездатності
неможливе та залишено без розгляду.
Оскільки заключне рішення МСЕК не
ухвалено, то рішення не може бути
оскаржено на інших МСЕК. Засідання
просить проводити без участі
представника.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, оцінивши надані суду докази в
їх сукупності, суд дійшов висновку про
часткове задоволення позовних вимог,
враховуючи наступне.

Відповідно до статті 30 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
ступінь втрати працездатності
потерпілим установлюється МСЕК за
участю Фонду соціального страхування
від нещасних випадків і визначається у
відсотках професійної працездатності,
яку мав потерпілий до ушкодження
здоров'я. МСЕК установлює обмеження
рівня життєдіяльності потерпілого,
визначає професію, з якою пов'язане
ушкодження здоров'я, причину, час
настання та групу інвалідності у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також
визначає необхідні види медичної та
соціальної допомоги. Огляд потерпілого
проводиться МСЕК за умови подання акта
про нещасний випадок на виробництві,
акта розслідування професійного
захворювання за встановленими формами,
висновку спеціалізованого медичного
закладу (науково-дослідного інституту
профпатології чи його відділення) про
професійний характер захворювання,
направлення
лікувально-профілактичного закладу
або роботодавця чи профспілкового
органу підприємства, на якому
потерпілий одержав травму чи
професійне захворювання, або робочого
органу виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків, суду чи прокуратури.

Положенням про порядок, умови та
критерії встановлення інвалідності,
затвердженому Постановою КМУ від
03.12.2009 року №1317 встановлено, що ступінь
втрати професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків, та
потреба у медичній і соціальній
допомозі визначаються на підставі
направлення
лікувально-профілактичного закладу,
роботодавця або уповноваженого ним
органу чи профспілкового органу
підприємства, на якому потерпілий
одержав травму чи професійне
захворювання, або робочого органу
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, суду чи прокуратури. Огляд
потерпілого проводиться комісією за
участю представника Фонду після
подання акта про нещасний випадок на
виробництві, акта розслідування
професійного захворювання за
встановленими формами та висновку
спеціалізованого медичного закладу
про професійний характер захворювання.

В судовому засіданні встановлено,
що позивач 06.08.2013 року звернувся до
відділення виконавчої дирекції ФССНВВ
та ПЗ у м. Артемівськ із заявою про
видачу направлення для проходження
огляду на МСЕК, подавши всі необхідні
документи, в тому числі і нотаріально
завірену копію акту про нещасний
випадок на виробництві форми Н-5 та Н-1
(арк.с.18). Відповідач надав направлення
№ 43 від 13.08.2013 року для визначення
ступеня втрати професійної
працездатності внаслідок нещасного
випадку, який стався на виробництві
10.12.2010 року згідно акту форми Н-1 від
26.04.2011 року № 4. На той час позивачу було
встановлено 3 групу інвалідності за
загальним захворюванням із наслідками
виробничої травми 10.12.2010 року.

01.03.2011 року згідно з висновком
експерта № 161 «при вивченні в комісії
рентгенограм (у тому числі й датованою
13.12.2010 року, тобто проведеною через три
дня після травми) і спіральних
комп'ютерних рентгенограм громадянина
ОСОБА_2 будь-яких свіжих ушкоджень
кісткової тканини правої гомілки не
виявлено (у тому числі щиколоток
правого гомілковостопного суглоб. У
той же час виявлено зрощений перелом
нижньої третини кісток правої гомілки
і на тлі нього виражені
посттравматичні артрозні зміни, що
свідчать про велику давність перелому.
Також при вивченні амбулаторної карти
хворого встановлено, що в лютому 1998
року він звертався за медичною
допомогою з приводу закритого перелому
зовнішньої кістки правого
гомілковостопного суглоба. За
висновком судово-медичної експертної
комісії відсутні будь-які об'єктивні
дані про те, що 10.12.2010 року ОСОБА_2 було
спричинено перелом правого
гомілковоступневого суглобу.

За висновком експертизи № 283 від
12.10.2012 року, проведеної судово-медичною
комісією в при міщенні ОКЗ «Бюро
судово-медичної експертизи» характер,
локалізація переломів дає можливість
вказати, що механізм виникнення
ушкоджень, отриманих позивачем 10.12.2010
року, відповідає обставинам та
механізму спричинення, на які вказано у
акті № 4 від 26.04.2011 року форми Н-1. По
наслідкам промислової травми правого
гомілковоступневого суглобу від 10.12.2010
року у вигляді консолідованого
численного внутрішньосуглобового
перелому дистального відділу
великогомілкової кістки (переломи
внутрішньої задньої щиколоток без
зміщення, латерального відділу зі
зміщенням до 4 мм) після травматичного
деформуючого артрозу правого
гомілковоступневого суглобу 2-3-го
ступеню, больового синдрому,
недостатності функції суглобу 3-го
ступеню, комісія експертів прийшла до
підсумку, що виявлені тілесні
ушкодження на момент обстеження
призвели до стійкої втрати професійної
працездатності 25%, що відповідає
вимогам п.15.3.3 таблиці 9 наказу МОЗ
України від 05.06.2012 року № 420.

Відповідно до Порядку встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня стійкої втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків, п.1.4. -
Медико-соціальна експертиза
потерпілого здійснюється МСЕК у складі
комісії відповідно до пункту 10
Положення про медико-соціальну
експертизу, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03
грудня 2009 року № 1317, за наявності:

акта про нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом, за формою Н - 1, наведеною
в додатку 4 до Порядку проведення
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30 листопада 2011
року № 1232 (далі - Порядок);

акта розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання
за формою П - 4, наведеною в додатку 17 до
Порядку; медичного висновку
лікарсько-експертної комісії
спеціалізованого профпатологічного
лікувально-профілактичного закладу
про наявність (відсутність)
професійного характеру захворювання
за формою, наведеною в додатку 16
доПорядку;

направлення роботодавця чи
профспілкового органу підприємства, на
якому потерпілий одержав травму чи
професійне захворювання, або робочого
органу виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України (далі - Фонд), суду
чи прокуратури;

направлення закладу охорони здоров'я,
за формою № 088/о, затвердженою наказом
МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 28 квітня 2012 року за № 661/20974
(далі - форма № 088/о).

- п.1.5. За наявності у потерпілого
наслідків однієї травми чи
професійного захворювання ступінь
втрати професійної працездатності у
відсотках визначається залежно від
тяжкості, але не нижче першого
значення, наведеного у Критеріях
встановлення ступеня стійкої втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків,
затверджених цим наказом.

- п.1.6. При встановленні втрати
професійної працездатності у
відсотках і потреби у додаткових видах
допомоги МСЕК виходить тільки з
наслідків виробничої травми або
професійного захворювання та
пов'язаних з ними станів.

- п.1.7. Якщо травма пов'язана з
виробництвом чи професійним
захворюванням, що погіршили перебіг
захворювання, на яке потерпілий
страждав раніше, ступінь втрати
професійної працездатності
визначається, виходячи із спричинених
ними порушень функцій організму з
урахуванням тих, що були раніше.

Позивач вказує, що йому необхідно
надати направлення до Інституту
конфліктних ситуацій у м.
Дніпропетровську. Проте, не вказує ані
адреси цього інституту, ані даних щодо
повноважень цієї установи з приводу
встановлення відсотку
непрацездатності. Разом з тим, Державна
установа «Український державний
науково-дослідний інститут
медико-соціальних проблем
інвалідності МОЗ України» у листі від
08.05.2014 року № 03-23 вказує, що інститут не
входить до системи установ, що мають
право на встановлення зв'язку
захворювань з умовами праці, а складені
ним консультаційні висновки для
комісії носять рекомендаційний
характер.

Згідно п.24 Положення про порядок, умови
та критерії встановлення інвалідності,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317
рішення Кримської республіканської,
обласної, центральної міської комісії
може бути оскаржене до МОЗ. МОЗ за
наявності фактів порушення
законодавства про медико-соціальну
експертизу доручає Центральній
медико-соціальній експертній комісії
МОЗ або Кримській республіканській,
Київській та Севастопольській міським
або обласній комісії іншої області
повторно розглянути з урахуванням усіх
наявних обставин питання, з якого
оскаржується рішення, а також вживає
інших заходів впливу для забезпечення
дотримання законодавства під час
проведення медико-соціальної
експертизи. В особливо складних
випадках Центральна медико-соціальна
експертна комісія МОЗ, Кримська
республіканська, обласна, центральна
міська комісія та МОЗ можуть
направляти осіб, що звертаються для
встановлення інвалідності, для
проведення медико-соціального
експертного обстеження до клініки
Українського державного
науково-дослідного інституту
медико-соціальних проблем
інвалідності (м. Дніпропетровськ) та
Науково-дослідного інституту
реабілітації інвалідів (м. Вінниця).
Після обстеження зазначені
науково-дослідні установи складають
консультативні висновки, які для
комісії мають рекомендаційний
характер. Оскільки фактично рішення не
прийнято, а щодо захворювання позивача
існують дав взаємовиключних висновки
експертиз, суд вважає, що слід
направити позивача до Міністерства
охорони здоров'я для вирішення питання
щодо проведення огляду МСЕК з метою
визначення ступеня втрати
працездатності внаслідок отриманої
ним виробничої травми згідно акту про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом, що стався 10.12.2010 року.

Позивач вважає, що бездіяльність
відповідача полягає в тому, що останній
не визнав діагноз, який йому поставили
лікарі Соледарської лікарні,
підтверджений висновокм Харківського
інституту патології хребта та суглобів
імені професора М.І. Сітенка, висновком
комісійної судово-медичної експертизи
ОКЗ «Бюро судово-медичної експертизи»
м. Дніпропетровська, та не перерахував
до ДП «Артемсіль» кошти для виплати за
листками непрацездатності. Проте, ці
обставини не встановлюються у даній
справі, оскільки в уточненій позовній
заяві позивач зазначив, що відповідач
перерахував кошти для оплати
лікарняних та справу, що розглядалася
суддею Воробйовою І.В. було закрито
(арк.с.75).

З огляду на позовні вимоги,
бездіяльність відповідача позивач
пов'язує з зобов'язанням відповідача
нарахувати та оплатити виплати у
зв'язку з виробничою травмою та втратою
працездатності, що було предметом
розгляду у адміністративній справі №
2-а-18609/1, провадження у якій закрито
ухвалою суду від 10.12.2012 року. В позовній
заяві позивач також вказує, що ним за
раніше поданим адміністративним
позовом ним понесені великі
матеріальні затрати, зокрема за
проведення експертизи, витрати на
квитки, знаходження у кімнаті
відпочинку тощо. Проте, суд вважає, що
ці витрати не стосуються предмету
спору та не є предметом розгляду. За
таких обставин, враховуючи, що
позивачем не доведено факту відмови
відповідача у видачі направлення на
огляд МСЕК, позовні вимоги позивача в
частині визнання бездіяльності
відповідача протиправною та такою, що
причинила шкоду його інтересам та
правам, є безпідставними та
необґрунтованими, а тому не підлягають
задоволенню.

З урахуванням того, що згідно
статті 30 Закону України огляд
потерпілого проводиться МСЕК за умови
подання певних документів, визначених
цією статтею, на підставі направлення,
зокрема, робочого органу виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків, суд
вважає, що позов ОСОБА_2 в частині
зобов'язання відповідача видати
останньому направлення до
Міністерства охорони здоров'я України
для вирішення питання для проведення
огляду МСЕК, - підлягають задоволенню.

Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 16 ЦК
України ст.ст. 30 Закону України " Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності ", суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві у м.
Артемівську, третя особа ДП
«Артемсіль» про визнання
бездіяльності відповідача
протиправною та такою, що причинила
шкоду його інтересам та правам,
зобов'язання направити ОСОБА_2 на МСЕК
для встановлення відсотка втрати
працездатності - відмовити частково.

Зобов'язати відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Артемівську
Донецької області видати ОСОБА_2
направлення до Міністерства охорони
здоров'я України для вирішення питання
проведення огляду МСЕК з метою
визначення ступеня втрати
працездатності внаслідок отриманої
ним виробничої травми згідно акту про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом, що стався 10.12.2010 року.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій
кімнаті 07.07.2014 року. Вступну та
резолютивну частини оголошено в
судовому засіданні 07.07.2014 року. Повне
рішення виготовлено та підписано 08.07.2014
року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів до
Апеляційного суду Донецької області
через Артемівський міськрайонний суд
Донецької області з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення. Рішення
суду набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Головуючий суддя
Л.В.Шевченко