Номер провадження: 22-ц/785/5659/14
Головуючий у першій інстанції Маломуж
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Сватаненка В.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 18 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до КП
ЖКС «Чорноморський» про стягнення
моральної шкоди,-

встановила:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з зазначеним позовом, в якому
просив стягнути з відповідача на його
користь моральну шкоду у розмірі 1 грн.,
та зобов'язати вчинити певні дії, а
саме: надавати позивачу своєчасно
інформацію щодо наданих кожного місяця
послуг із утримання будинку та
прибудинкової території (далі УБПТ),
періодичність надання кожної послуги,
її вартість та загальну місячну
вартість платежу, здійснювати здавання
наданих послуг кожного місяця у
відповідності до вимог ЗУ «Про захист
прав споживачів».

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
відповідач не надсилає йому та
мешканцям будинку
рахунки-повідомлення на оплату послуг
УБПТ, також не звітує перед позивачем
щодо наданих послуг як споживачу.

ОСОБА_3 зазначив, що він неодноразово
звертався до КП ЖКС «Чорноморський» з
заявами, а відповідач своїми
неправомірними діями заподіяв ОСОБА_3
моральну шкоду, яка виразилася у
фізичних стражданнях, та яку позивач
оцінив у 1 грн..

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 18 квітня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду скасувати,
ухвалити по справі нове рішення, яким
його позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з того, що у позивача відсутній
типовий договір про надання послуг із
утримання будинку та прибудинкової
території, та позивач не є власником
квартири у будинку, де відповідач є
балансоутримувачем.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи, та не
спростовується сторонами, що КП «ЖКС
«Чорноморський» виконує функції
замовника для виконання робіт з
утримання і ремонту житлового фонду,
нежитлових приміщень і прилеглої
території, приймає на баланс житлові
будинки, їх інженерне обладнання,
укладає договір з
ремонтно-експлуатаційними
підприємствами, енерго-,
водопостачальними та іншими
спеціалізованими організаціями, які
забезпечують функціонування систем
життєзабезпечення будинків і
прилеглої території.

Згідно з ЗУ «Про житлово-комунальні
послуги» до житлово-комунальних послуг
відносяться, зокрема, послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій (прибирання
внутрішньо будинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньо будинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 зазначеного
Закону споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Плата за комунальні послуги береться
крім квартирної плати за затвердженими
у встановленому порядку тарифами (ст. 162
ЖК України). Встановлення тарифів є
компетенцією відповідних органів
влади та місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 14 зазначеного Закону ціни
(тарифи) на комунальні послуги
формуються і затверджуються органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування відповідно до їхніх
повноважень, визначених законом.

Статтею 18 ЗУ «Про житлово-комунальні
послуги» передбачено, що у разі
порушення виконавцем умов договору
споживач має право викликати його
представника для складання та
підписання акта-претензії споживача, в
якому зазначаються строки, види,
показники порушень тощо. Представник
виконавця повинен з'явитися на виклик
споживача не пізніше строку,
визначеного договором. Акт-претензія
складається споживачем та
представником виконавця і
скріплюється їхніми підписами. У разі
неприбуття представника виконавця в
погоджений умовами договору строк або
необґрунтованої відмови від
підписання акта-претензії він
вважається дійсним, якщо його
підписали не менш як два споживачі.
Акт-претензія споживача подається
виконавцю, який протягом трьох робочих
днів вирішує питання про перерахунок
платежів або видає письмово споживачу
обґрунтовану письмову відмову в
задоволенні його претензій. Спори щодо
задоволення претензій споживачів
вирішуються в суді. Споживач має право
на досудове вирішення спору шляхом
задоволення пред'явленої претензії. У
разі встановлення за результатами
аналізу факту погіршення нормованих
показників якості води, витрати
споживача, які він здійснив при оплаті
вартості проведення аналізу води,
підлягають компенсації за рахунок
виконавця/виробника.

Як правильно зазначив суд першої
інстанції, ведення бухгалтерського,
аналітичного обліку витрат, робіт
окремо по кожній квартирі не
передбачено чинним законодавством.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України № 1875-IV
від 24 червня 2004 року передбачений
обов'язок споживача укласти договір
про надання житлово-комунальних
послуг, підготовлений виконавцем на
основі типового договору. Цей обов'язок
відповідає зустрічному обов'язку
виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21
цього Закону, підготувати та укласти зі
споживачем договір про надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
оскільки між ОСОБА_3 та відповідачем
відсутні договірні відносини, та
позивач не є власником квартири у
будинку, де відповідач є
балансоутримувачем, то позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, які фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я. Моральна шкода
відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» зазначено, що під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступень зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації.

Як правильно зазначив суд першої
інстанції, ОСОБА_3 не надав жодних
доказів того, якими саме діями
відповідача йому були заподіяні
моральні страждання, не зазначив, з
яких міркувань він виходив, визначаючи
розмір шкоди, та якими доказами це
підтверджується, тому суд вважає, що
вимоги про стягнення моральної шкоди є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
усі зазначені обставини судом першої
інстанції при ухвалені рішення були
враховані, суд надав належну оцінку
доказам та ухвалив законне,
обґрунтоване рішення, яке скасуванню
не підлягає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини по справі, рішення суду
відповідає вимогам ст.ст. 213, 215 ЦПК
України, а тому не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Київського районного
суду м. Одеси від 18 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.І. Сватаненко