АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/388/14
Головуючий І інстанції -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової
А.І., Гальянової І.Г.

при секретарі
Старіковій К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
заочне рішення Московського районного
суду м. Харкова від 31 липня 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, Московського відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції, третя
особа: Служба у справах дітей
Московського району Управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради про визнання батьківства,
стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з
позовом про визнання батьківства,
встановлення факту сумісного
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивачка посилається на те, що вона з
16 липня 2005 року перебувала з
громадянином ОСОБА_4 у зареєстрованому
шлюбі, який було розірвано рішенням
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 19 вересня 2011 року.

Шлюбно-сімейні відносини з ОСОБА_4 та
сумісне проживання з ним були
припинені у 2009 році, і цей факт
встановлений заочним рішенням
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 19 вересня 2009 року про
розірвання шлюбу.

З жовтня 2010 року до 11 січня 2012 року
позивачка ОСОБА_3 перебувала у
фактичних шлюбних відносинах з
відповідачем - ОСОБА_2, вони проживали
сім'єю без реєстрації шлюбу, оскільки
вона тривалий час не могла розірвати
шлюб з ОСОБА_4

Від спільного життя з ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька -
ОСОБА_5, однак на підставі ч.2 ст.122 СК
України Московським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції батьком дитини було записано
ОСОБА_4

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова, від 27 серпня 2012 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
оспорювання батьківства виключено
запис про ОСОБА_4 як батька з актового
запису про народження дитини - ОСОБА_5,
зробленого Московським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції 01.02.2012 № 136.

У судовому засіданні представник
позивача, яка діє на підставі
нотаріально посвідченої довіреності,
підтримала позовні вимоги в повному
обсязі та просить їх задовольнити. Крім
того зазначила, що не заперечує проти
заочного розгляду справи.

Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, про дату, час і місце
розгляду повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомив, заяви
про відкладення розгляду справи не
надавав.

Відповідач - Московський відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції свого представника до судового
засідання не направив, надав заяву про
розгляд справи за його відсутності.

Третя особа - Управління Служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради свого представника до
судового засідання не направив, надав
заяву розгляд справи за його
відсутності.

Заочним рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 31 липня
2013 року позов задоволено частково:
встановлено факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_3 з ОСОБА_6, встановлено
факт батьківства ОСОБА_6 дитини ОСОБА_5,
внесено відповідні зміни до актового
запису про народження дитини та
стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на
утримання дитини.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2013 року в
рішенні виправлено описку у прізвищі
відповідача, зазначено ОСОБА_2

Ухвалою суду від 11 листопада 2013 року
відповідачу відмовлено в задоволенні
заяви про перегляд заочного рішення.

ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій
він зазначає, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
ухваленим із порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та підлягає скасуванню у зв'язку з
неповнотою з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи. Апелянт
просить скасувати зазначене рішення та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_3

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились у судове засідання,
дослідивши матеріали справи, вважає
апеляційну скаргу такою, що підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК
України суд першої інстанції розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог, а апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в
частині встановлення факту
батьківства та факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки, районний суд
виходив із доведеності зазначених
обставин, а також з того, що
встановлення факту проживання однією
сім'єю є однією з підстав встановлення
факту батьківства.

Судова колегія не може погодитись із
такими висновками суду, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства й
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності та
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

В даному ж випадку рішення суду першої
інстанції, ухвалене по справі, не
відповідає цим вимогам процесуального
закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо
мати та батько дитини не перебувають у
шлюбі між собою, походження дитини від
батька може бути встановлено за
рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є
будь-які відомості, що засвідчують
походження дитини від певної особи,
зібрані у встановленому законом
порядку, як це передбачено, ч. 2 ст. 128 СК
України.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, про що
Московським відділом РАЦС PC ХМУЮ
вчинено актовий запис № 136 та 01.02.2012
року видане свідоцтва про народження
Серія НОМЕР_1. Батьком дівчинки при
реєстрації був записаний ОСОБА_4. В
подальшому дані відомості про батька
виключені з актового запису № 136 на
підставі рішення Московського
районного суду м. Харкова від 27.08.2012
року, яке набрало законної сили.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник позивачки,
ОСОБА_7 пояснила, що звертаючись до
районного суду з таким позовом,
ОСОБА_3 фактично просила визнати, що
ОСОБА_2 є батьком її дитини, ОСОБА_5, та
виходячи з цього, внести відповідні
зміни до актового запису про
народження та стягнути аліменти на її
утримання.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення. Якщо поза увагою доводів
апеляційної скарги залишилась
очевидна незаконність або
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції у справах окремого
провадження, апеляційний суд перевіряє
справу в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що встановлюючи
факт проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_2, а
також факт батьківства ОСОБА_2,
районний суд неправильно застосував
положення ст.256 ЦПК України, оскільки
такі правовідносини мали б
регулюватися нормами сімейного
кодексу України.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 5 "Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення", висловлена правова позиція,
відповідно до якої суд розглядає в
порядку окремого провадження справи
про встановлення фактів, якщо: згідно з
законом такі факти породжують юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян;
чинним законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення;
заявник не має іншої можливості
одержати або відновити загублений чи
знищений документ, який посвідчує факт,
що має юридичне значення; встановлення
факту не пов'язується з наступним
вирішенням спору про право.

В даному випадку, встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу чоловіка та жінки не є
беззаперечним доказом батьківства.

За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Експертом ОСОБА_8 за ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 18 грудня 2013 року була
проведена судово-медична
молекулярно-генетична експертиза № 132
та надані наступні підсумки:

Відповідно законам успадкування в
генотипі дитини присутні тільки такі
алелі, які виявляються у біологічної
матері та біологічного батька.
Молекулярно-генетичним аналізом
встановлено: у дитини серед
досліджених локусів не виявлено алелів
умовно батьківського (не
материнського) походження, які б не
виявлялись у припустимого батька.

Таким чином, встановлено, що громадянин
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, може бути
біологічним батьком дитини ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, народженою громадянкою
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вірогідність того, що ОСОБА_2 дійсно є
біологічним батьком ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, і це не є наслідком
випадкового збігу генетичних ознак у
осіб, що не мають родинних зв'язків, за
результатами даної експертизи складає
не менше 99,9999%.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006
року «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
питання щодо походження дитини суд
вирішує на підставі будь-яких доказів
про це. Висновки експертизи, у тому
числі судово-генетичної, необхідно
оцінювати з урахуванням положень ст. 212
ЦПК України, згідно з якою жоден доказ
не має для суду наперед установленого
значення, він оцінює докази в їх
сукупності, а результати оцінки
відображає в рішенні з наведенням
мотивів їх прийняття чи відхилення.

За таких обставин, враховуючи наведене
вище, судова колегія вважає, що в даному
випадку слід вважати доведеним факт
того, що відповідач ОСОБА_2 є батьком
ОСОБА_5, а тому, на підставі ст. 180 СК
України, у нього виникає обов'язок
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Висновки суду в цій частині
відповідають обставинам справи, які
судом установлені відповідно до вимог
процесуального закону, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані.

Погоджується судова колегія і з
висновком районного суду в частині
відмови позивачці у задоволенні позову
в частині зобов'язання Московського
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції внести зміни до актового
запису № 136 від 01.02.2012 року про
народження дитини - ОСОБА_5, оскільки
доказам по справі в цій частині дана
об'єктивна оцінка і зроблений вірний
висновок.

Що стосується встановлення районним
судом факту проживання однією сім'єю
без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_2,
то судова колегія вважає, що до такого
висновку суд першої інстанції дійшов
помилково, зважаючи на наступне.

У відповідності до ст.256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка і жінки без шлюбу. У судовому
порядку можуть бути встановлені факти,
від яких залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 5 "Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення", висловлена правова позиція,
відповідно до якої суд розглядає
справи про встановлення фактів, якщо:
згідно з законом такі факти породжують
юридичні наслідки, тобто від них
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян; чинним законодавством не
передбачено іншого порядку їх
встановлення; заявник не має іншої
можливості одержати або відновити
загублений чи знищений документ, який
посвідчує факт, що має юридичне
значення; встановлення факту не
пов'язується з наступним вирішенням
спору про право.

Таким чином, процесуальний закон
передбачає умови, за яких можуть бути
встановлені факти, що мають юридичне
значення, зокрема: факти, що підлягають
встановленню, повинні мати юридичне
значення, тобто від них повинні
безпосередньо залежати виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав фізичної особи без
повторного звернення до суду на
підставі цього рішення; встановлення
факту не пов'язано із вирішенням спору
про право.

В даному випадку судом визнається, що
ОСОБА_2 є батьком дитини ОСОБА_5 не в
зв'язку із встановленням факту, що має
юридичне значення, який полягає в тому,
що сторони проживали однією сім'єю без
реєстрації шлюбу певний період часу, а
на підставі біологічного походження та
інших об'єктивниї даних. Інших підстав
для встановлення такого факту
позивачкою не зазначено.

Таким чином, судова колегія,
перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, визнає, що рішення суду
першої інстанції підлягає зміні з
підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст . 309, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Заочне рішення Московського районного
суду м. Харкова від 31 липня 2013 року
змінити, скасувавши його в частині
встановлення факту, що ОСОБА_2 є батьком
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та встановлення
факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3
однією сім'єю без шлюбу з жовтня 2010 року
по 11 січня 2012 року.

Визнати, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, є
батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В задоволенні позову в частині
встановлення факту проживання однією
сім'єю без шлюбу з ОСОБА_2 ОСОБА_3
відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -