Справа № 487/3251/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2014 року Заводський районний суд
м.Миколаєва у складі: головуючого -
судді Корнешової Т.В.,

при секретарі Демиденко Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, його представника
ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2, ОСОБА_4

про стягнення сум за договором позики,

в с т а н о в и в:

У березні 2014р. позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просить
стягнути з кожного з відповідачів
137500грн боргу, 20625грн процентів,
посилаючись в обґрунтування вимог на
те, що у серпні 2008р. відповідач ОСОБА_2 в
інтересах сім'ї, яку на той час мав із
ОСОБА_4, отримав від нього під розписку
у позику 25000 доларів США для придбання
квартири, із строком повернення до
01.02.2009р., але досі свої зобов'язання по
поверненню боргу відповідачі не
виконали.

У судовому засіданні позивач вимоги
підтримав, просив їх задовольнити,
посилаючись на зазначені обставини;
відповідач ОСОБА_2- позов визнав,
зазначені позивачем обставини
підтвердив; відповідач ОСОБА_4 - проти
позову заперечила, посилаючись на те,
що поділ майна із колишнім чоловіком
ОСОБА_2 вже відбувся і претензії щодо
неповернутих боргів тоді вже
заявлялися.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши їх доказами, суд дійшов
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що 21.08.2008р.
відповідач ОСОБА_2 взяв у борг у
позивача ОСОБА_1 грошові кошти в
розмірі 25000 доларів США, повернути які
зобов'язався до 01.02.2009р., проте взяте на
себе зобов'язання по поверненню позики
не виконав, по даний час мається борг
перед позивачем. Зазначене
підтверджується відповідною розпискою
позичальника ОСОБА_2 від 21.08.2008р. та його
визнанням позову.

Відповідно до ст.ст.1046,1049 Цивільного
кодексу України за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується у строк та в
порядку, що встановлені договором,
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до вимог ч.1ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог актів цивільного законодавства.

На підставі стст.625,1050 ЦК України
позичальник, який своєчасно не
повернув суму позики, зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За умовами укладеного договору інший
розмір процентів за порушення
грошового зобов'язання сторонами не
визначався.

Отже, відповідач ОСОБА_2 взяте на себе
зобов'язання не виконав, а тому крім
суми позики в межах, що вимагається
позивачем, - 137500грн, повинен також
сплатити 3% річних - 20625грн за 5 років
прострочення.

Що стосується вимог позивача щодо
стягнення суми боргу з відповідача
ОСОБА_4, суд вважає їх необґрунтованими,
оскільки договір позики укладався між
позивачем та відповідачем ОСОБА_2, та
згідно умов договору саме позичальник
зобов'язався у строк та в порядку, що
встановлені договором, повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики), а не інша особа.

Суд не погоджується із твердженням
позивача, що заборгованість перед ним
за розпискою від 21.08.2008р. є спільним
боргом колишнього подружжя ОСОБА_2,
оскільки позивачем не доведене
передбачене ч.4ст.65 СК України
положення про те, що майно, одержане за
договором, укладеним одним із подружжя,
було використане в інтересах сім'ї.

На підставі ст.88 ЦПК України з
відповідача в дохід держави належить
стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за
договором позики від 21.08.2008р. 137500грн
боргу, 20625грн за прострочення
повернення боргу.

В решті позову відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь держави 1581,25грн судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання через районний
суд апеляційної скарги протягом 10 днів
з дня проголошення рішення та набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не буде подано.

Суддя: Т.В.Корнешова