Справа № 464/1536/14-ц
пр.№ 2/464/618/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2014
м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого Тімченко О.В.

за участі секретаря Макар Ю.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа ПАТ «Страхова
компанія «Українська страхова група»
про відшкодування моральної шкоди,
заподіяної джерелом підвищеної
небезпеки, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із
позовом до відповідачки ОСОБА_2, в якому
з уточненням просить стягнути з
відповідачки на його користь 7450 грн.
моральної шкоди та 2709,11 грн. судових
витрат. В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що 17.09.2010 р.
приблизно о 16.20 год. по вул.Чмоли, 1 в
м.Львові відбулось зіткнення
автомобіля НОМЕР_1, яким він керував, з
автомобілем «Хонда» д.н.з. НОМЕР_3, яким
керувала водій ОСОБА_2 Причиною ДТП
стало порушення водієм ОСОБА_2 вимог
п.п.10.1, 10.4, 12.3 ПДР України, а відтак нею
було скоєне адміністративне
правопорушення, передбачене ст.124 КУАП.
Внаслідок ДТП йому заподіяно моральну
шкоду, яку оцінює у 10 000 грн. та яка
полягає у фізичних та моральних
стражданнях заподіяння йому тілесних
ушкоджень та фізичний біль;
неможливість відновлення пошкодженого
автомобіля, який використовував як
таксі, у зв'язку з чим був позбавлення
джерела свого існування; витрачання
часу на оформлення відповідних
документів проведення експертиз,
участь у судових засіданнях; втрата
душевного спокою не давали тривалий
час вести звичний спосіб життя;
небажання відповідача визнати свою
вину та відшкодувати завдані збитки. У
Галицькому районному суді м.Львова
розглядається цивільна справа за його
позовом до ПАТ «Страхова компанія
«Українська страхова група» про
відшкодування моральної шкоди.
Страховик відшкодовує не більш ніж 5%
ліміту, визначеного у п.9.3 ст.9 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а це 2550 грн. Відтак вважає, що
відповідачка ОСОБА_2 повинна
відшкодувати йому 7450 грн. Крім того
просить стягнути понесені ним судові
витрати із розглядом справи про
адміністративне правопорушення та
цивільної справи, а саме: витрати на
правову допомогу - 3390 грн., які
складаються з того, що він звернувся до
адвоката за допомогою коли проводилась
дослідча перевірка ЛМУ ГУМВС України у
Львівській області та прокуратурою
м.Львова, а також для його
представництва у районних та
апеляційних судах в справі про
адміністративне правопорушення, а
також складання позовної заяви.;
судовий збір - 229,41 грн. (суд І-ої
інстанції), 114,70 грн. (суд апеляційної
інстанції), 160,58 грн. (суд касаційної
інстанції), а всього 504,69 грн.; оплата за
проведення транспортно-трасологічного
дослідження - 1699,40 грн.

У судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали та дали
пояснення, аналогічні змісту позовної
заяви. Ствердили, що страхова компанія
виплатила 2550 грн. в рахунок страхового
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної ДТП.

Відповідачка у судове засідання не
з'явилася, подала суду письмове
клопотання, в якому просить розглядати
справу без її присутності, позов не
визнає та просить в такому відмовити.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, подав суду
письмове пояснення, в яких зазначив, що
третя особа в повному обсязі виконала
свій обов'язок по виплаті страхового
відшкодування за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №ВС/9819931 від 23.03.2010 р.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та з'ясувавши її дійсні обставини, суд
приходить до наступного висновку, з
огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, з врахуванням положень
ст.ст.57-59 ЦПК України.

Установлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд повинен
свої дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

У ч.1 ст.61 ЦПК України передбачено, що
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Згідно із ч.1 ст.179 ЦПК України предметом
доказування під час судового розгляду
є факти, які обґрунтовуються заявлені
вимоги чи заперечення або мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропуску строку позовної давності
тощо) і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що 17.09.2010 р. о 16.20 год.
по вул.Чмоли, 1 в м.Львові відбулось
зіткнення між автомобілем НОМЕР_2, яким
керував позивач ОСОБА_1, та автомобілем
«Хонда» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням
відповідачки ОСОБА_2 Вказана
дорожньо-транспортна пригода сталась з
вини водія ОСОБА_2, що підтверджується
постановою судді апеляційного суду
Львівської області від 19.09.2012 р., якою її
визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУАП, та
провадження по справі у зв'язку із
закінченням строків накладення
адміністративного стягнення закрито.

Відповідно до матеріалів справи
цивільно-правова відповідальність
відповідачки ОСОБА_2 на час вчинення
ДТП застрахована у третьої особи ПАТ
«Страхова компанія «Українська
страхова група» згідно з договором про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
від 23.03.2010 р. №ВС/9819931. Позивачу ж
згаданою страховою компанією
виплачено в рахунок виплати страхового
відшкодування за наслідками
дорожньо-транспортної пригоди, що мала
місце 17.09.2010 р., в сумі 2550 грн. моральної
шкоди, що і підтвердив позивач у суді.

У ст.1194 ЦК України передбачено, що
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

За умовами ч.1 ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовуються
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб (п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4
(з наступними змінами) «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової ) шкоди»).

У ч.2 ст.23 ЦК України визначено, що
моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК
України).

Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їх представників,
допитаних як свідків, показань свідків,
письмових доказів, речових доказів,
зокрема звуко- і відеозаписів,
висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №2 від 12.06.2009 р. «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції», розглядаючи справи, судам
слід неухильно виконувати вимоги
ст.ст.58, 59 ЦПК України про належність і
допустимість доказів.

Відтак, позивачем всупереч вимогам
ст.ст.10, 60 ЦПК України з наданням
доказів відповідно до ст.ст.57-59 ЦПК
України не підтверджено завдання йому
моральної шкоди в розмірі більшому, ніж
2550 грн., що йому було відшкодовано
страховою компанією. Зокрема,
позивачем не надано жодних доказів
завдання йому тілесних ушкоджень
внаслідок ДТП (у постанові судді
апеляційного суду Львівської області
від 19.09.2012 р. зазначено тільки про
отримання автомобілями технічних
пошкоджень), не доведено знищення
автомобіля та використання його як
таксі, а також те, що це було джерелом
його доходів (відсутність запису в
трудовій книжці чи договору).

З огляду на наведені вище обставини,
вимоги позивача є необґрунтованими та
безпідставними, тому в позові ОСОБА_1
слід відмовити в повному обсязі.

Також, згідно із ст.88 ЦПК України
позивачеві не підлягають до
присудження понесені ним судові
витрати при подачі позову до суду у
разі відмови судом у задоволенні
позовних вимог.

На підставі ст.23, 1167, 1194 ЦК України,
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової ) шкоди»,
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №2 від 12.06.2009 р. «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» та керуючись ст.ст.10, 11, 57-60,
88, 179, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

відмовити в позові ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа ПАТ «Страхова
компанія «Українська страхова група»
про відшкодування моральної шкоди,
заподіяної джерелом підвищеної
небезпеки.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особами у відсутності яких таке
прийняте, - в той же строк з дня
отримання його копії.

Головуючий