Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №272/259/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
Брагін Віктор Іванович
Доповідач Забродський М. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Забродського
М.І.

суддів: Заполовського В.Й.,
Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання:
Малахової О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини та за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну
місця проживання неповнолітньої
дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Андрушівського районного
суду Житомирської області від 05
червня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зазначеним позовом та просила
стягнути на свою користь аліменти на
утримання дочки в розмірі ? всіх видів
доходів, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно, починаючи з часу звернення
до суду і до повноліття дитини - 5 січня
2026 року.

В обґрунтування позову зазначала, що з
відповідачем перебувала у
зареєстрованому шлюбі, який рішенням
Андрушівського районного суду
Житомирської області від 05
грудня 2013 року за ініціативою
відповідача було розірвано. На її
утриманні залишилися дитина -ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1.

У зв'язку з тим, що відповідач не надає
їй матеріальної допомоги, просила
стягнути з нього аліменти.

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом, в якому просив змінити
місце проживання малолітньої дитини
ОСОБА_4, визначивши її місце проживання
з ним.

В обґрунтування свого позову зазначав,
що після розлучення з матір'ю дитини
він добровільно надає допомогу на
утримання останньої і приймає активну
участь у вихованні доньки.

Посилається на те, що ОСОБА_2 належним
чином увагу дитині не приділяє та не
проявляє материнської турботи. Дочка
періодично залишається сама в дома без
нагляду, неохайно одягнута, часто
хворіє.

На прохання самої дитини ОСОБА_3
вимушений був прийняти всі міри щоб
дитина проживала більше часу з ним.

Рішенням Андрушівського районного
суду Житомирської області від 05
червня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання дочки - ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження в розмірі ?
частини усіх видів його заробітку
(доходів), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 19 лютого 2014 року і до
повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів
допущено до негайного виконання в
межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
243,60 грн. судового збору.

В задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

В апеляційній скарзі він просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове про
задоволення його позовної заяви, а в
позові ОСОБА_2 відмовити.

Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції є незаконним та
необґрунтованим, ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Районний суд не надав належної оцінки
доказам по справі, не сприяв повному та
всебічному розгляду справи.

Зокрема, суд першої інстанції не взяв
до уваги покази свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,ОСОБА_10, які
зазначали, що позивачка іноді
зловживає алкоголем та буває грубою по
відношенню до малолітньої дитини. Не
піклується про здоров'я дочки, її
фізичний та моральний розвиток, а також
що дитина постійно проживає саме з ним.

Крім того, всі допитані в судовому
засіданні свідки однозначно висловили
свою думку про те, що поведінка ОСОБА_2
загрожує розвитку дитини.

Орган опіки та піклування у своєму
висновку не відобразив те, що дитина
проживає фактично з ним, а не з матір'ю
та не провів обстеження умов
фактичного проживання доньки за її
новим місцем проживання.

Вважає, що такий висновок про місце
проживання дитини має істотне значення
для суду, оскільки дозволяє чітко
представити в яких умовах і з ким буде
проживати дитина в майбутньому.

Районним судом не прийнято до уваги
той факт, що ОСОБА_2 в 2014 році двічі
притягувалася до адміністративної
відповідальності за адміністративні
правопорушення передбачені ст. ст. 173,184
КУпАП. Відповідне клопотання про
витребування адмінсправ судом було
відхилено.

ОСОБА_2 проживає разом із батьками і у
разі його відсутності, вони піклуються
про доньку. Позивачка ж проживає сама і
працює на Андрушівському
маслосирзаводі позмінно (в денний та
нічний час), а в неробочий час рідко
знаходиться по місцю проживання, що
позбавляє можливості піклуватися про
дитину.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи 05
грудня 2013 року рішенням Андрушівського
районного суду Житомирської області
шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був
розірваний.

Малолітня донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
року залишена проживати з матір'ю.

13 березня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом у якому просив змінити
місце проживання доньки та визначити
його з ним.

Відповідно до ст. 150 СК України
батьки зобов'язані виховувати дітей,
турбуватися про їх здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
забезпечення отримання дітьми
загальної середньої освіти, готувати
до самостійного життя.

Згідно зі ст. 155 СК України здійснення
батьками своїх прав та виконання
обов'язків мають ґрунтуватися на
повазі до прав дитини та людської
гідності. Батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Частинами 1,2 статті 161 СК України
передбачено, якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим з батьків, хто не має самостійного
доходу, зловживає спиртними напоями
або наркотичними засобами, своєю
аморальною поведінкою може зашкодити
розвиткові дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості, малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Судом першої інстанції встановлено,
що ОСОБА_2 працює сироваром на ТОВ
Андрушівський маслосирзавод де
отримує заробітну плату(а.с.43).

Згідно довідки лікаря
психіатра-нарколога від 04 квітня 2014
року на диспансерному обліку у нього
вона не перебуває(а.с.42).

Довідкою Гальчинської сільської
ради №154 від 17 лютого 2014 року
стверджується, що донька ОСОБА_4
проживає з матір'ю в с. Гальчин(а.с.4).
Дитина відвідує дошкільний навчальний
заклад «Теремок». Завжди чиста, охайна
та доглянута, що стверджується
довідкою цього закладу №8 від 08 квітня
2014 року(а.с.45).

Характеристикою з місця проживання
ОСОБА_2 від 08 квітня 2014 року
підтверджується, те що з боку сусідів
та жителів села до сільської ради
нарікань на поведінку її не надходило.
Вона трудолюбива, має підсобне
господарство(а.с.46). В колективі ТОВ
«Андрушівський маслосирзавод»
користується повагою та авторитетом. Є
відповідальним працівником, що
стверджується характеристикою з місця
роботи відповідачки(а.с.44).

Згідно висновку органу опіки та
піклування Гальчинської сільської
ради, який був наданий на виконання
ухвали районного суду від 21 березня 2014
року, видно, що ОСОБА_2
проживає в успадкованій частині
житлового будинку по АДРЕСА_1. В ньому
створені належні умови для проживання
доньки. В неї є одяг та взуття, а також
окремі речі гігієни. Орган опіки та
піклування вважає за доцільне
проживання доньки з матір'ю.(а.с.53).

Відтак суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги покази
свідків, які пояснювали про
невпорядкований спосіб життя та
зловживає спиртними напоями ОСОБА_2

Виходячи з наведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
при розгляді справи дотримався вимог
цивільного процесуального закону,
всебічно, повно й об'єктивно з'ясував
обставини справи та надав їм належну
оцінку.

Залишаючи проживати доньку сторін з
матір'ю суд врахував вік дитини, а також
те, що підстави для розлучення дитини
зі своє матір'ю відсутні.

Посилання ОСОБА_3 на те, що 22 травня 2014
року відповідачка була притягнута до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 184 КУпАП у виді попередження не
може вважатися тією винятковою
обставиною про розлучення дитини з
матір'ю.

Колегія суддів не приймає до уваги
довідку сільської ради від 02 липня 2014
року №505, щодо проживання дитини з
батьком, оскільки суд апеляційної
інстанції перевіряє законність
рішення суду на час його ухвалення.
Крім того зі змісту цієї довідки не
видно з якого ж часу донька проживає з
батьком.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і на
правильність його рішення не впливають
Відтак підстави для його скасування та
ухвалення нового відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303,304,307,308,313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Андрушівського районного
суду Житомирської області від 05
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних, і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: