Справа № 740/2656/14
Провадження № 2/740/894/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Ніжинський міськрайонний суд
Чернігівської області
в складі: головуючої судді
при секретарі Носилевській
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Ніжині справу за позовом ОСОБА_1 до
Талалаївської сільської ради
Ніжинського району про визнання права
власності в порядку спадкування,
Позивачка в позові до суду
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її
мати, ОСОБА_2. Внаслідок смерті
відкрилася спадщина на належне їй
майно у вигляді жилого будинку з
надвірними господарськими будівлями
та спорудами по АДРЕСА_1 та двох
земельних ділянок, площею 0,25 га та 0,15
га, наданих матері для будівництва та
обслуговування належного їй жилого
будинку і господарських будівель та
споруд та ведення особистого
селянського господарства.
За життя мати розпорядилася своїм
майном, склавши заповіт на все майно на
користь позивачки. Спадщину позивачка
прийняла шляхом постійного проживання
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини та додатково подала нотаріусу
відповідну заяву про прийняття
спадщини. Спадкоємців, що мають право
на обов'язкову частку у спадщині не має,
оскільки на момент смерті мати у
зареєстрованому шлюбі не перебувала, а
її батьки вже померли.
У 2014 році позивачка вирішила
оформити спадщину належним чином. Але
перешкодою для оформлення у
нотаріальному порядку спадкового
будинку виявилася відсутність
правовстановлюючого документа на
будинок та реєстрація права власності
на вказане нерухоме майно в цілому за
Крім того спадковий будинок
відноситься до суспільної групи -
колгоспний двір, головою якого була
покійна мати, а відповідач по справі -
ОСОБА_3, якій є рідним сином позивачки,
значиться членом цього двору внаслідок
реєстрації свого місця проживання у
цьому домогосподарстві разом зі
спадкодавцем станом на 15 квітня 1991
року. За таких обставин та у
відповідності до статті 17 Закону
України «Про власність» відповідач та
мати позивачки вважаються такими, що
набули право власності на спірне майно
в рівних частках, проти чого позивачка
категорично заперечує.
Тому позивачка не може оформити
спадщину в нотаріальному порядку, а
змушена звертатися до суду і у судовому
порядку вирішувати питання визначення
належності цього майна покійній
За життя мати позивачки постійно
працювала у колгоспі імені Чапаєва в с.
Талалаївка та на цій підставі їй було
виділено земельну ділянку для
будівництва спірного будинку та
ведення особистого селянського
господарства по АДРЕСА_1 в межах норм,
передбачених статутом колгоспу, а саме
На цій земельній ділянці мати
особистою працею та за власні кошти за
період з 1975 по 1976 рік побудувала
спірний цегляний будинок з
господарськими будівлями та спорудами.
А згодом мати отримала у власність
виділену їй під забудову вищезазначену
земельну ділянку, загальною площею 0,40
га. Цей факт підтверджується двома
державними актами на право власності
на земельні ділянки, цільове
призначення яких: для будівництва і
обслуговування збудованого нею жилого
будинку та господарських будівель і
споруд та ведення особистого
селянського господарства, виданими на
її ім`я на підставі рішення
Талалаївської сільської ради від 12
З моменту забудови і по день
смерті мати позивачки постійно
проживала та була зареєстрованою у
спадковому будинку. Вся нерухомість
була створена особистою працею її
матері. Позивачка разом зі своїм
чоловіком лише допомагали матері. Зі
згоди матері, з моменту народження
відповідача, якій народився
ІНФОРМАЦІЯ_2, він був прописаний у
належний їй будинок, звідки був
виписаний у 1994 році через вступ до
вищого навчального закладу в іншій
Таким чином, відповідач за період
з 1977 року по 1994 рік законно мав право на
користування належним матері житлом і
позивачка не заперечую проти цього, але
він ніколи не брав участі своєю працею
та коштами у створенні належного
матері майна та веденні спільного
господарства, в тому числі і до моменту
припинення двору. Позивачка вважає, що
відповідач не набув права на частку у
колгоспному дворі маючи статус члена
двору, про, що зазначено у
погосподарській книзі і не має права
претендувати разом зі спадкодавицею на
рівність часток у дворі, що належало
колгоспному двору, посилаючись лише на
прописку у цьому домоволодінні станом
на 15 квітня 1991 року.
Приймаючи до уваги, що праця є
основою створення і примноження
власності громадян і визначається
ступенем її трудової участі, покійна
мати була єдиним власником спірного
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами і створене нею
майно належало тільки їй особисто. Але
маючи власність мати не потурбувалася
своєчасно зареєструвати її в бюро
технічної інвентаризації через
юридичну необізнаність та брак коштів.
Як вбачається з Постанови Пленуму
ВСУ від 1 листопада 1996 року за №9 «Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя» наявність чи
відсутність прописки самі по собі не
можуть бути підставою для визнання
права на користування майном та майно
за особою, яка там проживає чи
вселилась туди як член сім`ї власника
Правовий режим майна
визначається з урахуванням
законодавства, яке було чинним на
момент створення (набуття)
відповідного майна. Подальша зміна
законодавства не повинна призводити до
погіршення становища володільця майна,
оскільки інакше порушуватиметься
конституційний принцип про
незворотність дії закону у часі.
Згідно роз'яснень п. 6 постанови
Пленуму Верховного Суду УРСР № 20 від 22
грудня 1995 року "Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності" з наступними
змінами, положення статей 17, 18 Закону
"Про власність" щодо спільної сумісної
власності поширюються на
правовідносини, які виникли після
введення в дію цього Закону (з 15 квітня
1991 року). До правовідносин, що виникли
раніше, застосовується діюче на той час
законодавство. Зокрема, спори щодо
майна колишнього колгоспного двору,
яке було придбане до 15 квітня 1991 року,
мають вирішуватися за нормами, що
регулювали власність цього двору, а
саме: а) право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Такими, що втратили
це право, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років підряд
до цієї дати не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору б) розмір частки
члена двору визначається виходячи з
рівності часток усіх його членів,
включаючи неповнолітніх та
непрацездатних. Частку працездатного
члена двору може бути зменшено або
відмовлено у її виділенні при
недовгочасному його перебуванні у
складі двору або незначній участі
працею чи коштами в господарстві двору.
В позові до суду просила визнати
за нею право власності на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами в цілому, що розташований по
До суду позивачка не з'явилась,
але представник позивачки - ОСОБА_4
надала суду письмову заяву, в якій
підтримала позовні вимоги та просила
справу розглянути у відсутності
Представник відповідача до суду
не з'явився, але Талалаївська сільська
рада Ніжинського району надала до суду
листа за №191/03-08 від 24.06.2014 року, в якому
просила розглянути справу без участі
представника ради та задовольнити
Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився, але надав
письмову заяву, в якій не заперечував
проти задоволення позову, оскільки
дійсно не приймав участі у створенні
майна. Просив розглянути справу у його
відсутності, не стягувати з нього
судові витрати.
Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги обгрунтовані і підлягають
задоволенню у відповідності до ч.4 ст. 174
ЦПК України, яка передбачає, що у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
З матеріалів спадкової справи №
216/2013 Ніжинської районної державної
нотаріальної контори вбачається, що
позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину
після смерті матері ОСОБА_2, подавши
заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до постанови
нотаріуса Ніжинської
райдержнотконтори від 14.05.2014 року
відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва
про право на спадщину на житловий
будинок, що розташований в с.
Талалаївка, АДРЕСА_1, Ніжинського
району, Чернігівської області.
Згідно довідки-характеристики за
№ 466 від 22.04.2014 року виданої КП
"Ніжинське міжміське бюро технічної
інвентаризації " право власності на
житловий будинок в с. Талалаївка,
АДРЕСА_1, Ніжинського району,
Чернігівської області ні за ким не
Згідно п. 6 «а» Постанови пленуму
Верховного суду України № 20 від 22
грудня 1995 року «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності» право власності
на майно, яке належало колгоспному
двору і збереглося після припинення
його існування, мають ті члени двору,
котрі до 15 квітня 1991 року не втратили
права на частку в його майні. До
правовідносин, що виникли раніше,
застосовується діюче на той час
законодавство. Зокрема, спори щодо
майна колишнього колгоспного двору,
яке було придбане до 15 квітня 1991 року,
мають вирішуватися за нормами, що
регулювали власність цього двору, а
саме: а) право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні; б) розмір частки
члену двору визначається виходячи із
рівності часток усіх його членів
включаючи неповнолітніх та
Відповідач ОСОБА_3 в письмовій
заяві не заперечував проти задоволення
позову та зазначив, що на частку
спірного майна не претендує, оскільки
дійсно не приймав участі у його
В зв'язку з тим, що право власності
за померлою не було зареєстровано,
правовстановлювальні документи
відсутні, питання визначення
належності цього майна попередньому
власнику та наступного його власника
(спадкоємця) відповідно до роз'яснень
МЮ України від 21.02.2005 р. №19-32/319 "Щодо
порядку оформлення документів в разі
смерті власника нерухомого майна "
повинно вирішуватись у судовому
З наведеного, суд приходить до
висновку, що визнання позову
відповідачем не порушує права, свободи
чи інтереси інших осіб.
Керуючись ст.ст. 174, 213- 215 ЦПК
України, ст.1222, 1261,1268 ЦК України, суд,
Визнати за ОСОБА_1 право власності
на житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами в цілому, що
розташований по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування, що прийняла спадщину
після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері -
Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області протягом 10-ти днів з дня
отримання його копії.

Суддя: