АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/4471/14
Головуючий І інстанції -
Справа: № 642/1394/13
Доповідач - Костенко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого-судді: Костенко
Т.М.

суддів: Гальянової І.Г.,
Колтунової А.І.

при секретарі
Старіковій К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції Гімонової
Катерини Едуардівни на рішення
Ленінського районного суду м. Харкова
від 16 травня 2014 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: Реєстраційна служба
Харківського міського управління
юстиції, Харківська міська рада про
визнання свідоцтва про право власності
на нерухоме майно незаконним та його
скасування, -

в с т а н о в и л а

Позивачка звернулася до суду з
зазначеним позовом до ОСОБА_4, в якому
зазначила, що вона з 10.01.1951 та по
теперішній час проживає у будинку
АДРЕСА_1, що належить їй на підставі:
рішення 6-ої ділянки Ленінського
районного суду м. Харкова від 27.05.1955 p.,
справа № 2-465; договору купівлі-продажу
від 27.09.1958 № 2-11820, посвідченого у Другій
Харківській нотаріальній конторі;
рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 29.11.1985р., справа № 2-1593.
Будь-якого іншого житла (квартири,
житлового будинку, кімнати і т.п.) вона
не має. 25.12.2004 року ОСОБА_3 уклала
договір дарування будинку АДРЕСА_1 із
ОСОБА_4, яка фактично ввела ОСОБА_3 в
оману щодо суті та цивільно-правових
наслідків такого договору.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 22.05.2013 року, в подальшому
залишеним апеляційним судом
Харківської області без змін,
вищезазначений договір дарування
визнаний недійним та скасовано
державну реєстрацію цього договору.

Однак, 02.08.2013 року ОСОБА_4 отримала
Свідоцтво про право власності на
земельну ділянку, розташовану по
АДРЕСА_1, площею 0,0727 га.

Зазначений факт підтверджується
Рішенням 25 сесії Харківської міської
ради 6 скликання від 03.07.2013
№ 1206/13 «Про передачу у власність та
надання в оренду громадянам земельних
ділянок» та Додатком 1 - «Перелік
громадян, яким передаються у приватну
класність земельні ділянки», з пункту 4,
якого вбачається, що ОСОБА_4 було
передано у власність земельну ділянку,
що належить територіальній громаді
м. Харкова (кадастровий номер
:05:050:0004), за рахунок земель
житлової та громадської забудови
площею 0,0727 га для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
за адресою АДРЕСА_1 (Ленінський район).

Таким чином, позивачка стверджувала, що
ОСОБА_4 не була власником житлового
будинку АДРЕСА_1 та відповідно не мала
права на земельну ділянку для
обслуговування цього житлового
будинку. Реєстрацію права власності на
вказану земельну ділянку та отримання
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, індексний номер 7499306,
від 02.08.2013 ОСОБА_4 було здійснено в
порушення вимог чинного законодавства
України, оскільки вона з часу визнання
недійсним вказаного правочину судом -
11.07.2013 р. - не мала передбачених законом
підстав для користування оспорюваною
земельною ділянкою та не мала правових
підстав для здійснення приватизації
цієї земельної ділянки й отримання
Свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, індексний номер 7499306,
від 02.08.2013р.

У зв'язку з цим позивачка, уточнивши
позовні вимоги в подальшому, просить
визнати незаконним та скасувати пункт 4
Додатку №1 «Перелік громадян, яким
передаються у приватну власність
земельні ділянки» до рішення 25 сесії
Харківської міської ради 6 скликання
«Про передачу у власність та надання в
оренду громадянам земельних ділянок»
від 03.07.2013 р. №1206/13, відповідно до якого
ОСОБА_4 передано у власність земельну
ділянку, що належить територіальній
громаді м. Харкова (кадастровий номер
:05:050:0004), за рахунок земель
житлової та громадської забудови
площею 0,0727 га для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
за адресою - АДРЕСА_1; визнати
незаконним та скасувати Свідоцтво про
право власності на нерухоме майно,
індексний номер 7499306, а саме, на
земельну ділянку, розташовану по
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:05:050:0004, з цільовим призначенням
«землі житлової громадської забудови,
для обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), площею 0,0727 га,
видане Реєстраційною службою
Харківського міського управління
юстиції Харківської області 02.08.2013 року
на ім'я ОСОБА_4; стягнути судовий збір.

В судове засідання представник
позивача з'явився, уточнені позовні
вимоги підтримав у повному обсязі, дав
пояснення, аналогічні викладеним в
позові.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилася, про дату та час слухання
справи повідомлялася належним чином,
причини неявки суду невідомі.

Представник третьої особи
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, вважаючи свідоцтво про
право власності від 02.08.2013 року,
індексний номер 7499306, таким, що видано у
відповідності до норм
спеціалізованого законодавства у
зв'язку із виконанням державним
реєстратором речових прав на нерухоме
майно покладених на нього функцій,
посилаючись на підстави, наведені у
наданих письмових запереченнях.

Представник третьої особи Харківської
міської ради в судове засідання не
з'явився, надавши до суду письмові
пояснення, в яких просив суд розглядати
справу без їх участі.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 16 травня 2014 року позовні
вимоги задоволені в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду,
представник Реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції Гімонова Катерина Едуардівна
подала апеляційну скаргу, в якій
зазначила, що рішення ухвалене з
порушенням норм матеріального права та
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи. Таким чином,
апелянт просила змінити оскаржуване
рішення суду першої інстанції,
відмовивши ОСОБА_3 у задоволенні вимог
про визнання свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, а саме на
оспорювань земельну ділянку.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились у судове засідання,
дослідивши матеріали справи, вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК
України суд першої інстанції розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог, а апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Як встановлено в суді першої інстанції,
підтверджено наявними у справі
доказами та не заперечується
сторонами, 25.12.2004 року ОСОБА_3 уклала
договір дарування будинку АДРЕСА_1 із
ОСОБА_4

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 22.05.2013 року визнано
недійсним договір дарування будинку
АДРЕСА_1, укладений 25.12.2004 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та зареєстрованим під № 18814; скасовано
державну реєстрацію зазначеного
договору дарування. Ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 11.07.2013 рішення Ленінського
районного суду м. Харкова від 22.05.2013
року залишено без змін.

Судом також встановлено, що 02.08.2013 року
ОСОБА_4 в період дії договору дарування
спірного будинку отримала Свідоцтво
про право власності на нерухоме майно,
індексний номер 7499306, а саме: на
земельну ділянку, розташовану по
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:05:050:0004, з цільовим призначенням
«землі житлової громадської забудови,
для обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка)», площею 0,0727 га.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачка ОСОБА_4 набула право
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1 незаконно, оскільки у
відповідності до ст.ст. 216, 236 ЦК України,
договір дарування спірного будинку,
визнаний судом недійсним, вважається
недійсним з моменту його вчинення,
тобто з 25.12.2004 року та не тягне за собою
будь-яких правових наслідків, в тому
числі, й у вигляді виникнення права
власності ОСОБА_4 на зазначений
будинок.

Зазначені висновки суду відповідають
обставинам справи, які судом
установлені відповідно до вимог
процесуального закону, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані.

Як вбачається із матеріалів справи,
після скасування договору дарування
ОСОБА_3 звернулася до суду із
позовом про визнання за нею права
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
та заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Харкова від 21 січня 2014
року такий позов задоволено. Згідно
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно 24.04.2014 року було
зареєстроване право власності на
ОСОБА_3 на житловий будинок по
АДРЕСА_1 з прибудовами та належними до
нього будівлями та спорудами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 393 ЦК України, правовий
акт органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування, який
не відповідає законові і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується.

Власник майна, права якого порушені
внаслідок видання правового акта
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, має право
вимагати відновлення того становища,
яке існувало до видання цього акта. У
разі неможливості відновлення
попереднього становища власник має
право на відшкодування майнової та
моральної шкоди.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 27
постанови Пленуму ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ від
1.03.2013 р. № 3, свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
відповідно до закону, належить до
документів, на підставі яких згідно зі
статтею 19 Закону України від 01 липня 2004
року № 1952-1V "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" провадиться реєстрація права
власності, яке вони посвідчують. У
зв'язку із цим суд відповідно до
частини першої статті 21, статті 393 ЦК
визнає незаконним і скасовує такий акт,
виданий владним органом, повністю або
частково, якщо він суперечить актам
цивільного законодавства та порушує
цивільні права або інтереси.

Таким чином, судова колегія вважає, що
районний суд обґрунтовано дійшов
висновку про скасування рішення 25
сесії Харківської міської ради 6
скликання «Про передачу у власність та
надання в оренду громадянам земельних
ділянок» від 03.07.2013 р. №1206/13, в частині,
що стосується передачі у власність
ОСОБА_4 земельної ділянки за адресою
АДРЕСА_1.

Погоджується судова колегія також і з
висновком суду першої інстанції в
частині задоволення вимог про
визнання свідоцтва на право власності
на спірну земельну ділянку, виданого на
ім'я ОСОБА_4, недійсним та скасування
його, оскільки доказам по справі в цій
частині дана об'єктивна оцінка і
зроблений вірний висновок.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені
представником Реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції Гімоновою К.Е. в апеляційній
скарзі висновків суду першої інстанції
не спростовують та не дають підстав для
скасування чи зміни ухваленого у
справі рішення.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК
України, судова колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції Гімонової
Катерини Едуардівни відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 16 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -