СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/8806/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Величко Т.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого - судді
Поліщук Н.В.

Суддів
Білич І.М., Кулікової С.В.

при секретарі
Задорожному А.Г.

за участю заявника
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Києві справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, в інтересах якої діє
представник за довіреністю ОСОБА_2, на
ухвалу Святошинського районного суду
м.Києва від 28 травня 2014 року у справі за
скаргою ОСОБА_1 на дії заступника
начальника Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області Нечипоренка Ю.І.,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду із скаргою на дії
державного виконавця, у якій просить
визнати незаконними та скасувати
постанови заступника начальника
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області Нечипоренко Ю.І. про
повернення виконавчого документа
стягувачеві від 31 березня 2014 року;
зобов»язати заступника начальника
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області НечипоренкаЮ.І.
відновити виконавче провадження з
примусового виконання виконавчих
листів №759/14796/13ц, виданих
Святошинським районним судом м.Києва 26
лютого 2014 року.

Скаргу обґрунтовує тим, що
закриваючи виконавче провадження,
боржником за яким є Приватне
підприємство «Будівельно-виробнича
фірма «Євгенія», за виконавчими
листами, виданими на виконання рішення
у цивільній справі, державний
виконавець керувався п.2 ч.1 ст.47 Закону
України «Про виконавче провадження»,
оскільки не було виявлено майна
боржника, на яке може бути звернуто
стягнення. Проте стягувач вважає такі
висновки передчасними, оскільки
державним виконавцем не вчинено всіх
можливих заходів по розшуку майна.

Ухвалою Святошинського
районного суду м.Києва 28 травня 2014 року
провадження у справі за скаргою ОСОБА_1
закрито на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК
України, оскільки скарга не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Не погодившись з постановленою
ухвалою, ОСОБА_1, в інтересах якої діє
представник за довіреністю ОСОБА_2,
подано апеляційну скаргу, у якій
просить ухвалу скасувати та
постановити нову про задоволення
скарги.

В апеляційній скарзі
посилається на помилковість висновків
суду першої інстанції.

В судовому засіданні заявник
ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної
скарги просила її задовольнити.

Суб»єкт оскарження в судове
засідання не з»явився, про дату, час і
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, подав письмову
заперечення на апеляційну скаргу із
заявою про розгляд справи за його
відсутності.

Колегія суддів ухвалила слухати справу
за відсутності нез»явившихся осіб, на
підставі ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення заявника, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК
України провадження у справі
закривається ухвалою суду , якщо справа
не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до ст.. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

З матеріалів справи убачається,
що 26 лютого 2014 року Святошинським
районним судом м. Києва на підставі
рішення цього суду від 06 листопада 2013
року по справі №759/14796/13-ц видано два
виконавчі листи , в яких боржником є
Приватне підприємство
«Будівельно-виробнича фірма «Євгенія»,
стягувачем є ОСОБА_1.

Згідно із даними постанов про
прийняття до виконання виконавчого
провадження від 24 березня 2014 року
виконавче провадження №42409311 та
виконавче провадження №42409019 прийняті
до виконання

Постановою заступника начальника
відділу примусового виконання рішень
управління виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Черкаській області Нечипоренком Ю.І.
від 24 березня 2014 року виконавче
провадження №42409311 з виконання
виконавчого листа №759/14796/13-ц, виданого
26.02.2014 року про стягнення з ПП
«Будівельно-виробнича фірма «Євгенія»
на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 525600,0 грн.
приєднано до зведеного виконавчого
провадження №31000791.

Відомості про приєднання
виконавчого провадження №42409019 до
зведеного виконавчого провадження в
матеріалах справи відсутні.

Постановою заступника начальника
відділу примусового виконання рішень
управління виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Черкаській області Нечипоренком Ю.І.
від 31 березня 2014 року виконавчий лист
№759/14796/13-ц, виданий 26.02.2014 року про
стягнення з ПП «Будівельно-виробнича
фірма «Євгенія» на користь ОСОБА_1
боргу в сумі 525600,0 грн. повернуто
стягувачу ( виконавче провадження
№42409311).

Постановою заступника
начальника відділу примусового
виконання рішень управління
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області Нечипоренком Ю.І. від 31 березня
2014 року виконавчий лист №759/14796/13-ц,
виданий 26.02.2014 року про стягнення з ПП
«Будівельно-виробнича фірма «Євгенія»
на користь ОСОБА_1 судових витрат в сумі
3441,0 грн. повернуто стягувачу (
виконавче провадження №42409019).

Закриваючи провадження у справі
за скаргою на дії державного виконавця,
суд першої інстанції виходив з того, що
виконавчі провадження по виконанню
виконавчих листів, стягувачем за якими
є ОСОБА_1, об»єднано у зведене виконавче
провадження по виконанню виконавчих
документів, що видані судами
господарської юрисдикції, відтак,
підлягають розгляду судами
адміністративної юрисдикції.

Проте погодитися з такими
висновками суду не можна, виходячи з
наступного.

Статтею 33 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
кілька відкритих виконавчих
проваджень про стягнення коштів лише з
одного боржника об»єднуються у
зведене виконавче провадження.

Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця и іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» роз»яснено, що скарги
стосовно рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби, прийнятих ( вчинених, допущених)
із метою виконання зведеного
виконавчого провадження, у якому
об»єднано виконавчі провадження щодо
виконання судових рішень судів різних
юрисдикцій та/чи рішень інших органів (
посадових осіб), належать до юрисдикції
адміністративних судів.

Тобто, до юрисдикції
адміністративних судів належать
скарги щодо оскарження дій , які вчиняє
державний виконавець з метою виконання
усього зведеного виконавчого
провадження. Якщо ж скарга пов»язана із
виконавчими діями в межах конкретного
провадження, що входить до складу
зведеного провадження, така скарга
належить до юрисдикції суду, що ухвалив
рішення.

Аналогічна позиція висловлена і
у Постанові Пленуму Вищого
адміністративного суду №3 від 13 грудня
2010 року.

У порядку цивільного
судочинства скарги на рішення, дії та
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи ДВС підлягають
розгляду , якщо підлягає виконання
рішення суду загальної юрисдикції,
ухвалене відповідно до ЦПК ( ст.. 383 ЦПК
України). Такі є вимоги містить частина
4 ст. 82 Закону України «Про виконавче
провадження».

Посилання суду першої інстанції
на правила частини 5 ст. 82 Закону
України «Про виконавче провадження» є
безпідставне, оскільки вказана правова
норма стосується оскарження рішень,
дій чи бездіяльності державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби щодо
виконання рішень інших органів (
посадових осіб).

Не з»ясувавши обставини справи
та не звернувши уваги на вимоги закону,
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про закриття
провадження по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 82 ЦПК
України підставами для скасування
ухвали суду, що перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є неповне
з»ясування судом обставин, що мають
значення для справи.

З урахуванням наведеного,
колегія суддів дійшла висновку про
скасування ухвали суду та направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Оскільки справа направляється
для продовження розгляду, апеляційна
скарга задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 305, 307, 311, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану
представником за довіреністю ОСОБА_2,
задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду
м.Києва від 28 травня 2014 року скасувати,
справи направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
І.М. Білич

С.В. Кулікова