АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/3072/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 635/42/14-ц
Категорія - відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Кірсанової Л.І.

суддів: Борової
С.А.,Трішкової І.Ю.,

при секретарі: Асєєвій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 06 березня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И
Л А:

13 листопада 2009 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 05.11.2013 року
змінив позовні вимоги. В своїх
остаточних позовних вимогах позивач
просить суд стягнути з відповідача на
свою користь матеріальні збитки в
розмірі 65 214 гривень, 50 000 гривень на
відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що відповідач, який є
власником сусіднього будинку АДРЕСА_1 і
на своїй земельній ділянці, яка межує з
ділянкою позивача, здійснив підкоп під
опорну стіну, яка стримувала ґрунт,
розташований на земельній ділянці
позивача, що спричинило зсув ґрунту в
бік земельної ділянки відповідача і
пошкодження будинку позивача. В
зв»язку з пошкодженням будинку
позивачу завдана матеріальна шкода.
Розмір матеріальної шкоди він
обґрунтував необхідністю проведення
відновлювальних робіт. Відповідно до
висновку експертизи вартість робіт
спрямованих на запобігання подальшим
пошкодженням належного позивачу
житлового будинку та на усунення
наявних пошкоджень цього будинку
станом на липень 2012 року складає 65 214
гривень. Крім того вважає, що йому
завдано моральної шкоди , розмір
моральної шкоди обгрунтовано
тривалістю негативних стосунків між
сторонами та масштабністю заподіяної
школи. Тому у відшкодування моральної
шкоди просить стягнути 50 000 грн.

Відповідач та представник відповідача
заперечували проти задоволення позову
з тих підстав, що вважають недоведеним
настання наслідків руйнування будинку
позивача з вини відповідача.
Відповідач зокрема пояснив, що прорив
траншею біля опорної стіни позивача
для того, щоб відвести сточні води і не
мав на меті руйнування будинку.
Проведену експертизу вважали не
правильною, оскільки експертом не
проводилось обстеження характеру
грунту і правильності проведення
будівельних робіт.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 06 березня 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 65 214
гривень у відшкодування матеріальної
шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 5000 гривень у відшкодування
моральної шкоди. В задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судові витрати в сумі 2497 гривень 50 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь УДК у
Харківському районі Харківської
області судовий збір в сумі 625 (шістсот
двадцять п'ять) гривень 14 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням,
ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
процесуального права, незаконність та
необґрунтованість рішення суду
просить змінити рішення суду першої
інстанції та відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.
В обгрунтування апеляційної скарги
вказує на невідповідність висновків
експертизи обставинам справи,
посилається на ті ж обставини, що і в
суді першої інстанції.

Апелянт ОСОБА_1, будучи належним
чином повідомленим про день та місце
розгляду справи, повторно у судове
засідання апеляційного суду не
з»явився, ніяких клопотань суду не
надав.

Направлені йому поштою судові повістки
повернулися з відміткою пошти «за
спливом терміну зберігання». Судом
направлені телефонограми, які апелянт
та його представник про розгляд справи
19 червня о 10 годині отримали , але у
судове засідання не з»явилися. З
пояснень представника позивача ОСОБА_2
відомо, що ОСОБА_1 продав будинок та
виїхав на інше місце проживання. В
зв»язку з отриманням такої інформації
судова колегія направила запит до
Жовтневої сільської ради Харківського
району з проханням вручити судову
повістку ОСОБА_1 На вказаний запит
отримана відповідь, що ОСОБА_1 вибув
17.04.13 року з с. Борщова у Донецьку
область. Заяву про зміну місця
знаходження ОСОБА_1 суду не надавав.

Відповідно до ст.. 77 ЦПК України
сторони які беруть участь у справі,
зобов»язані повідомляти суд про зміну
свого проживання (перебування,
знаходження) або місцезнаходження під
час провадження справи. У раз
відсутності заяви про зміну проживання
або місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судову
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

Оскільки в матеріалах справи
міститься номер мобільного телефону
ОСОБА_1 про розгляд справи 10 липня о 10
годині йому направлено SMS повідомлення,
яке він отримав. Але в судове засідання
апеляційного суд ОСОБА_1 не з»явився та
не повідомив суд про причини неявки.

Позивач ОСОБА_2 та його
представник, будучи належним чином
повідомленими про день та місце
розгляду справи, повторно у судове
засідання апеляційного суду не
з»явилися, ніяких клопотань суду не
надали.

Зазначене свідчить про небажання
сторін приймати участь в розгляді
справи в апеляційному суді.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України
апеляційний суд відкладає розгляд
справи в разі неявки у судове засідання
особи, яка бере участь у справі, щодо
якої немає відомостей про вручення їй
судової повістки, або за її
клопотанням, коли повідомлені нею
причини неявки буде визнано судом
поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Враховуючи строки розгляду
апеляційної скарги на рішення суду,
судова колегія знаходить можливим
розглянути справу у відсутності
сторін, так як вони належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
справи.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, суд першої
інстанції виходив з того, що дії
відповідача ОСОБА_1 по розробці ґрунту
впродовж підпірної стіни позивача є
причиною пошкодження будинку позивача
і таке завдання шкоди є неправомірним.
Розмір шкоди, завданої майну позивача
становить 65214 гривень, що встановлено
висновком експерта № З182 від 20.07.2012
року.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, так як
такий висновок вважається правильним і
зробленим у відповідності із зібраними
доказами.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_2 є власником будинку та
земельної ділянки, що розташовані в
АДРЕСА_2

Власником сусіднього будинку за
адресою АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_1
.Земельна ділянка, на якій розташований
будинок ОСОБА_1 межує з земельною
ділянкою та будинком позивача.

Визнано сторонами, а тому в силу ст. 61
ЦПК України не піддягає доказуванню
позивачем той факт, що між земельними
ділянками сторін побудована підпірна
стіна, що стримує ґрунт, розташований
на земельній ділянці позивача на якому
значно вище рівня земельної ділянки
відповідача побудований будинок
позивача. Крім того, визнано сторонами,
а тому в силу ст. 61 ЦПК України не
підлягає доказуванню позивачем той
факт, що вздовж зазначеної підпірної
стіни відповідачем проведена вибірка
грунту, в результаті чого впритул стіни
створено траншею.

Проведеною судовою
будівельно-технічною експертизою № 3182
від 20.07.2012 року встановлено, що наявним
є пошкодження будинку, що належить
позивачу і підпірної стіни будинку
АДРЕСА_2 з боку домоволодіння АДРЕСА_1,
яке належить ОСОБА_1. Це пошкодження
викликане зсувом ґрунту в бік
домоволодіння № 18. Зсув ґрунту
обумовлений розробкою ґрунту впродовж
підпірної стіни з боку будинку № 18, що
призвело до просідання її основи.
Пошкодження підпірної стінки
домоволодіння АДРЕСА_2 з боку
домоволодіння № 18 , яке належить ОСОБА_1
призвело до зсуву ґрунту на земельній
ділянці, де знаходиться житловий
будинок № 19, належний ОСОБА_2 Експертом
також встановлено
причинно-наслідковий зв'язок, а саме
визначено, що пошкодження будинку
позивача викликано просіданням ґрунту,
яке сталося внаслідок пошкодження
підпірної стіни. Також в висновках
експертизи зазначено, що пошкодження
житлового будинку, який належить
ОСОБА_2 знаходиться у причино -
наслідковому зв»язку із пошкодженням
підпірної стіни домоволодінні №19 з
боку домоволодіння №18, яке належить
ОСОБА_1 з зсувом ґрунту на земельній
ділянці, де знаходиться житловий
будинок, належний ОСОБА_2( а. с. 45-50).

В зв»язку з наведеним суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
що дії відповідача ОСОБА_1 по розробці
ґрунту впродовж підпірної стіни
позивача є причиною пошкодження
будинку позивача і таке завдання шкоди
є неправомірним.

Розмір шкоди, завданої майну позивача
становить 65214 гривень, що встановлено
висновком експерта № З182 від 20.07.2012 року
( а. с. 50).

ОСОБА_2 не надав суду доказів, що ОСОБА_1
навмисно завдав шкоду його майну, а
тому районний суд правильно визнав, що
така шкода відповідачем завдана з
необережності.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

В зв»язку з наведеним районний суд
правильно стягнув з відповідача на
користь позивача у відшкодування
матеріальної шкоди 65214 гривень.

Відповідно до ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, що заподіяна
внаслідок порушення його прав.
Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знишенням чи
пошкодженнячм її майна.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її вдала,
за наявності її вини.

Виходячи з положень п. З, 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» від 31.03.1995 року під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Розмір відшкодування
моральної / немайнової / шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань фізичних, душевних,
психічних тощо, яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат їх
тривалості, можливості відновлення,
тощо та з урахуванням інших обставин.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Судова колегія вважає доведеним, що
діями відповідача, що спричинили
пошкодження будинку, позивачу завдано
і моральних страждань, оскільки
усвідомлення факту постійного
руйнування свого житла створює для
психологічного стану позивача
негативні наслідки, що потребує
додаткових зусиль для організації його
життя.

У відшкодування моральної шкоди
позивач просив стягнути 50 000 грн.
Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції правильно визнав, що
стягнення з відповідача 50000 гривень у
відшкодування такої шкоди є завищеною .
У даному випадку слід врахувати факт
завдання шкоди з необережності і
майновий стан відповідача. В зв»язку з
наведеним суд першої інстанції
правильно стягнув у відшкодування
моральної шкоди з відповідача 5000
гривень. Така суму є розумною і
справедливою.

Доводи апелянта про те, що пошкодження
будинку могло бути викликане
порушенням будівельних норм і правил
при його будівництві не підтверджено
та спростовується актом державної
технічної комісії про готовність
закінченого будівництвом об'єкта до
експлуатації, затвердженого рішенням
виконавчого комітету Жовтневої
сільської ради № 93 від 12.06.2001 року.

Па підставі ст. 88 ЦПК України суд першої
інстанції обгрунтовано стягнув з
відповідача на корись позивача судові
витрати, в тому числі пов'язані із
проведенням судової експертизи в сумі
2497 гривень 50 коп. Також правильно
стягнуто з ОСОБА_1 на користь УДК у
Харківському районі Харківської
області судовий збір в сумі 625 гривень 14
коп.

Згідно ст. 303 ЦПК України апеляційний
суд в апеляційному порядку перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові неподання яких
до суду першої інстанції було
зумовлено поважними причинами.
Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

При вирішенні спору та ухваленні
рішення суд першої інстанції виходив
відповідно до ст.ст. 212,213 ЦПК України із
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилались, як на
підставу своїх вимог та заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Колегією суддів не встановлено таких
порушень норм процесуального та
матеріального права, якімогли стати
підставою відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України для перегляду рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
про відмову в задоволення позову .

Колегія суддів , перевіряючи
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, визнає, що
рішення судом першої інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до ст. 308 ЦПК України є
підставою для відхилення апеляційної
скарги та залишення рішення районного
суду без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст.
307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 06 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
СУДДІ: