Волноваський районний суд Донецької
РІШЕННЯ

І м е н м У к р а ї н и

16 липня 2014 року
м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької
області у складі:

головуючого судді
Аксьоненка В.І.,

при секретарі судового засідання
Денисенко Н.В.,

за участю представника відповідача -
адвоката ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Волноваського
районного суду Донецької області
цивільну справу за позовом Публічного
Акціонерного Товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И В :

19.05.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Позивач зазначив, що 09.08.2006 року
відповідач отримав кредит в розмірі
10000,00 грн. із сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 36.00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Посилаючись на те, що відповідач своїх
обов'язків по сплаті кредиту та
процентів за користування коштами не
виконує, прохає суд стягнути з ОСОБА_2
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму
заборгованості станом на 31.01.2014 року в
розмірі 11835,28 грн., що складається з 5725,68
грн. - заборгованість за кредитом, 5069,82
грн. заборгованість по процентах за
користування кредитом, 500,00грн. - штраф
(фіксована частина) і 539,78 - штраф
(процентна складова).

Представник позивача Ситнік М.О., яка
діє на підставі довіреності, в судове
засідання не з'явилась, надала заяву, в
якій зазначила, що позовні вимоги
підтримує, та просить розглянути
справу без її присутності.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник -
адвокат ОСОБА_1, який діє на підставі
Договору позовні вимоги не визнали,
надали заяву про застосування строку
позовної давності, посилаючись на те,
що згідно заяви про укладення Договору
між позивачем та відповідачем дії
договору припиняються в серпні 2009 року,
саме з цієї дати починається перебіг
строку позовної давності, який складає,
як це передбачено статтею 257 Цивільного
Кодексу України три роки та закінчився
в серпні 2012 року. Також зазначили, що
починаючи з травня 2011 року з ОСОБА_2
примусово стягуються грошові кошти на
користь ЗАТ КБ «Приват Банк» в рахунок
погашення заборгованості згідно
судового наказу 2-н-748 від 24.11.2008 року.
Тому просили застосувати строк
позовної давності та відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Суд, з'ясувавши позицію сторін у справі,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, надавши їм оцінку, вважає, що в
задоволенні позову необхідно
відмовити.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини
у справі та відповідні їм
правовідносини.

09.08.2006 року на підставі письмової заяви
ОСОБА_2 № SAMД№1388 між закритим
акціонерним товариством комерційний
банк «ПриватБанк», правонаступником
якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та
відповідачем укладений кредитний
договір (далі - Договір) на Умовах
надання банківських послуг, за яким
банк відкрив позивачу картковий
рахунок та видав кредитну картку з
кредитним лімітом у сумі 4000,00 грн. зі
сплатою процентів за користування
коштами в розмірі 3% на місяць на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення коштів,
що відповідає строку дії картки, а саме
до серпня 2009 року. Відповідач
підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною картою,
Тарифами банку складає між ним та
Банком Договір (а.с. 5 зворотній бік).

Відповідно частини 1 статті 530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.
Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання, згідно частини 3 статті 254
ЦК України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Судом встановлено, що внаслідок
порушення відповідачем строку та
порядку погашення кредиту станом на
31.01.2014 року в розмірі 11835,28 грн., що
складається з 5725,68 грн. - заборгованість
за кредитом, 5069,82 грн. заборгованість по
процентах за користування кредитом,
500,00грн. - штраф (фіксована частина) і 539,78
- штраф (процентна складова)

Згідно статей 256, 257 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Згідно статті 259 ЦК України, позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Згідно частини 5 статті 261 ЦК України, за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

За змістом зазначених норм початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд.

Як вбачається з заяви про надання
кредиту та наданих відповідачем Умов
надання споживчого кредиту, з якими він
був ознайомлений при укладенні
кредитного договору, кінцевий строк
погашення заборгованості до серпня 2009
року, будь-яких даних про визначення
строку позовної давності немає, даних,
що кінцевий термін виконання
зобов'язань був пролонгований за
домовленістю між сторонами також
немає, тому позовна давність
визначається на загальних умовах - три
роки.

В ході огляду в судовому засідання
матеріалів судового наказу №2-н-748 від
24.11.2008 року, суд встановив, що в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № SAMД№1388 від 09.08.2006
року, який доданий до матеріалів
судового наказу (а.с.3,4) з ОСОБА_2
стягнуто 9232,54 гривні. Судовий наказ
набрав законної сили 25.12.2008 року та
отриманий представником позивача
05.02.2009 року, про що свідчить відмітка в
довідниковому листі справи.

Суд критично ставиться до пояснень
представника позивача, наданих в
попередньому судовому засідання, що
відповідач продовжує на теперішній час
сплачувати заборгованість по
вказаному кредитному договору, чим
підтверджує свою згоду з
заборгованістю суд вважає
безпідставними, тому що з доданого
позивачем витягу з рахунку відповідача
за основною картою:НОМЕР_1 та
розрахунку заборгованості за даним
Договором вбачається, що остання
проплата кредиту відбулася 03.04.2013 року,
однак, як стверджує відповідач ним
31.08.2009 року внесена остання добровільна
проплата кредиту, що також не
оспорюється представником позивача,
підтверджень, що всі інші проплати по
зазначеному кредиту внесені
добровільно суду не надано.

Суд також враховує, що, пунктом 31
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
передбачено, що враховуючи положення
пункту 7 частини тринадцятої статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. Оскільки зі спливом
строків позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової ( стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо) , положення
пункту 7 частини тринадцятої статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку

Аналізуючи умови договору сторін та
зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Зазначена правова позиція
сформульована у Постанові Верховного
Суду України від 06 листопада 2013 року по
справі №6-116цс13, яка в подальшому
підтверджена Ухвалою судді Вищого
спеціалізованого Суду України від
29.01.2014 року за касаційною скаргою ПАТ КБ
«Приват Банк» по цивільній справі за
позовом ПАТ КБ «Приват Банк» про
стягнення боргу за кредитним
договором, якою відмовлено ПАТ КБ
«Приват Банку» у відкритті касаційного
провадження, при цьому мотивом відмови
було зазначено про те, що Відмовляючи в
задоволенні указаного позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
дослідивши докази у справі й давши їм
належну оцінку в силу вимог статтей 10,
60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши
обставини справи, обґрунтовано виходив
з того, що позивачем пропущено строк
позовної давності при зверненні до
суду з цим позовом.

Беручи до уваги що остання добровільна
проплата відповідачем, проведена 31.08.2009
року, тому строк позовної давності,
який в даному випадку складає три роки,
починається саме з цієї дати та
закінчився 31.08.2012 року, а позовну заяву
подано позивачем лише 19.05.2014 року.

Враховуючи те, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові (частина 4 статті 267
ЦК України), а тому в зв'язку зі спливом
позовної давності до основної вимоги,
позовна давність спливає і до
додаткової вимоги - стягнення
неустойки, звернення стягнення на
заставлене майно тощо (стаття 266 ЦК
України).

За таких обставин, повно та
об'єктивно з'ясувавши фактичні
обставини даної справи, надавши їм
належну правову оцінку, дослідивши
надані сторонами докази, на підставі
яких суд дійшов висновку, про наявність
об'єктивних підстав для відмови
позивачу у задоволенні позову в зв'язку
зі спливом строку позовної давності
про застосування якої заявлено
стороною у справі - відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 252-255, 256, 257, 259, 266, частиною 2
статті 258, частиною 1 статті 261,
частиною 4 статті 267, статтями 526, 527, 530,
625, 629, 1050, 1054 ЦК України, та керуючись
статтями 10, 11, 60, 88, 212, 213-215 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором - відмовити в
повному обсязі.

Рішення суду відповідно до частини 1
статті 223 ЦПК України, набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через
Волноваський районний суд Донецької
області шляхом подання в 10-денний строк
з дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10-денного строку з дня
отримання копії цього рішення.

Повний текс рішення виготовлений 21
липня 2014 року

Суддя:

В.І.Аксьоненко

21.07.2014