Справа № 406/2657/14
Провадження № 2/406/1067/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року Алчевський міський
суд Луганської області

в складі: головуючого - судді
Колядова В.Ю.

при секретарі
Помогаловій І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Алчевську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання дійсним договору
дарування та визнання права власності
на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

09.04.2014 року позивач звернулась до суду
із зазначеним позовом, посилаючись на
слідуючи обставини.

05.02.2014 року відповідач подарувала їй 1 / 2
частку квартири АДРЕСА_1 та квартиру
АДРЕСА_2. Відразу ж вона прийняла
дарунки.

1 / 2 частка квартири АДРЕСА_1, належить
на праві спільної сумісної власності
ОСОБА_2 на підставі Договору
купівлі-продажу квартири, посвідченого
18.02.1999 року приватним нотаріусом
Алчевського міського нотаріального
округу Луганської області ОСОБА_3,
реєстровий № 210. Право власності
зареєстровано в КП «АБТІ» за
реєстровим № 23472 в реєстровій книзі № 99
17.03.1999 року. Дана квартира куплена
відповідачем у шлюбі з ОСОБА_4, тому
друга частина квартири належить йому
на праві власності.

Квартира АДРЕСА_2 належить на праві
власності ОСОБА_2 на підставі рішення
Алчевського міського суду Луганської
області від 08.04.2013 року. Право власності
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно за
реєстраційним № 12 від 31.07.2013 року.

Через декілька днів вона звернулась до
нотаріуса з метою зареєструвати
укладений правочин нотаріально, але у
реєстрації договору дарування їй було
відмовлено, оскільки договір дарування
є двостороннім договором, тому при
укладенні цього правочину необхідна
присутність всіх сторін. З моменту
укладення договору значно погіршився
стан відповідача, тому вона не змогла
прибути до нотаріуса з метою
посвідчення вищезазначеного договору
дарування.

За таких обставин, вона звернулась до
суду з позовом, в якому просить:
визначити частки у спільній сумісній
власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на
квартиру АДРЕСА_1 та визнати кожного з
них власниками 1 / 2 частки; визнати
дійсним договір дарування спірного
нерухомого майна, укладений 05.02.2014 року
між відповідачем та нею; визнати за нею
право власності на вищевказану
нерухомість.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги та
наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов визнала, не заперечувала проти
його задоволення.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому
засіданні не заперечував проти
задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, прийшов
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, є
такими, що відповідають вимогам
чинного законодавства і підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно рішення Алчевського
міського суду Луганської області від
08.04.2013 року по справі № 406/2338/13, ОСОБА_2
належить на праві власності квартира
АДРЕСА_2 (а.с. 22). Право власності
належним чином зареєстровано в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно за реєстраційним №
12 від 31.07.2013 року (а.с. 23).

Відповідно до Договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого 18.02.1999 року
приватним нотаріусом Алчевського
міського нотаріального округу
Луганської області ОСОБА_3, реєстровий
№ 210, ОСОБА_2 належить на праві
власності квартира АДРЕСА_1 (а.с. 18).
Право власності зареєстровано в КП
«АБТІ» за реєстровим № 23472 в реєстровій
книзі № 99 17.03.1999 року (а.с. 19).

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
отримується на підставах, не
заборонених законом. Право власності
передбачається таким, що виникло
правомірно, якщо інше прямо не виходить
із закону або незаконність придбання
права власності не встановлена судом.

Квартира АДРЕСА_1 куплена відповідачем
ОСОБА_2, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_4,
який був зареєстрований 29.06.1991 року та
розірвано на підставі рішення суду від
08.02.2013 року (а.с. 32).

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Отже, судом встановлено, що
вищезазначена квартира була придбана
подружжям Боженко-Кучина за час шлюбу,
тому їхні частки в даній квартирі, яка
належить їм на праві спільної сумісної
власності, є рівними і складають по 1 / 2
частці.

Згідно ст. 717 ЦК України, за договором
дарування одна сторона (дарувальник)
передає або зобов'язується передати в
майбутньому другій стороні
(обдаровуваному) безоплатно майно
(дарунок) у власність.

ОСОБА_2, як дарувальник, передала у
власність своїй дочці - ОСОБА_1, як
обдаровуваній, правовстановлюючі
документи та ключі від квартир, а
остання у свою чергу дарунок у вигляді
спірних квартир прийняла, про що
свідчить письмовий договір дарування
нерухомого майна від 05.02.2014 року (а.с. 3).

Згідно роз'яснень, наданих 07.04.2014 року
приватним нотаріусом Алчевського
міського нотаріального округу
Луганської області ОСОБА_5, позивачу
відмовлено в посвідченні договору
дарування спірного нерухомого майна,
оскільки для посвідчення договорів
дарування обов'язково повинні бути
присутні дві сторони договору -
дарувальник та обдаровуваний (або їх
представники) (а.с. 26).

Відповідно до інформаційних довідок з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого
майна (а.с. 40, 41), відомості щодо обтяжень
по спірній нерухомості відсутні.

Згідно інформацій з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна (а.с. 39, 42), відомості щодо заборон
відчуження по спірній нерухомості
відсутні.

У відповідності з ч. 2 ст. 219 ЦК України,
суд може визнати такий правочин
дійсним, якщо буде встановлено, що він
відповідав справжній волі особи, яка
його вчинила, а нотаріальному
посвідченню правочину перешкоджала
обставина, яка не залежала від її волі.

Оскільки фактично умови договору
дарування квартир сторонами були
виконані, то суд вважає, що цей договір
можливо визнати таким, що відбувся, та
визнати право власності за ОСОБА_1 на
квартиру АДРЕСА_2 та на 1 / 2 частку
квартири АДРЕСА_1.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 174, 208-209, 212-215 ЦПК, ст. ст. 219,
328, 717-719 ЦК України, ст.ст. 60, 70 СК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
дійсним договору дарування та визнання
права власності на нерухоме майно,
задовольнити.

Визначити частки у спільній сумісній
власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на
квартиру АДРЕСА_1 та визнати кожного з
них власниками 1 / 2 частки.

Визнати дійсним договір дарування 1 / 2
частки квартири АДРЕСА_1 та квартири
АДРЕСА_2, укладений 05.02.2014 року між
ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_1
(обдаровувана).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1 /
2 частку 4-кімнатної квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
2-кімнатну квартиру АДРЕСА_2.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку на
апеляційне оскарження і може бути
оскаржено в апеляційному суді
Луганської області через Алчевський
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Головуючий суддя
В.Ю. Колядов