У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О
Маляренка А.В.,

Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом представника
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» - Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, третя
особа - Соснівський відділ державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції, про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду Черкаської області
від 11 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року представник
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк»)
- Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») в особі
Гаркавенка А.А. звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що відповідно до
укладеного договору від 23 листопада 2007
року № ABCYRC01230004 ОСОБА_4 отримав
кредит у розмірі 9 022 грн 20 коп. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка», тарифами складає між ним
і банком кредитно-заставний договір.

Відповідач ОСОБА_4 був ознайомлений та
погодився з Умовами надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка», банком
надана повна інформація про умови
кредитування, що підтверджується
підписом відповідача в заяві.

Згідно з умовами укладеного договору,
який складається із заяви позичальника
та умов надання споживчого кредиту
фізичним особам, погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати позичальник повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати згідно з Умовами.

У порушення норм закону та умов
договору відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, у зв'язку з цим станом на
06 червня 2013 року має заборгованість 71 294
грн 91 коп., яка складається з: 4 950 грн
78 коп. - заборгованості з комісії за
користуванням кредитом; 62 472 грн 94 коп. -
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; штрафів
відповідно до пункту 5.3 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам:
500 грн - штраф (фіксована частина); 3 371
грн 19 коп. - штраф (процентна складова).

Враховуючи викладене, позивач просив
стягнути з відповідача на користь ПАТ
«Акцент-Банк» заборгованість у розмірі
71 294 грн 91 коп. за кредитним договором
від 23 листопада 2007 року № ABCYRC01230004 та
судові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 02 грудня 2013 року в
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 11 березня 2014 року рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 02 грудня 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ
КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 71 294 грн 91
коп., що складається із заборгованості:
4 950 грн 78 коп. - комісії за користуванням
кредитом; 62 472 грн 94 коп. - пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором; штрафу відповідно до
пункту 5.3 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам: 500 грн - штрафу
(фіксована частина); 3 371 грн 19 коп. -
штрафу (процентна складова).

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_5, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Рішення апеляційного суду не
відповідає вказаним вимогам.

Судами встановлено, що 23 листопада 2007
року між позивачем та відповідачем
було укладено кредитний договір №
ABCYRC01230004, згідно з яким ОСОБА_4 отримав
кредит в сумі 9 022 грн 20 коп. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Відповідач ОСОБА_4 підтвердив свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання кредиту фізичним
особам «Розстрочка», тарифами складає
між ним і банком кредитно-заставний
договір.

Також відповідач ОСОБА_4 був
ознайомлений і погодився з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка», банком надана повна
інформація про умови кредитування, що
підтверджується підписом відповідача
в заяві.

Згідно з умовами укладеного договору,
який складається із заяви позичальника
та Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам, вбачається, що
відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати позичальник повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати згідно з Умовами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем вже реалізовано право на
стягнення заборгованості за кредитним
договором від 23 листопада 2007 року №
ABCYRC01230004 за рахунок стягнення всієї
суми заборгованості з ОСОБА_4, що
підтверджується судовим наказом,
виданим 02 вересня 2008 року Маньківським
районним судом Черкаської області про
стягнення заборгованості за
вищевказаним кредитним договором,
оскільки даний судовий наказ набрав
законної сили та в повному обсязі
виконаний відповідачем у лютому 2011
року, що підтверджується виконавчими
документами, а тому відповідач виконав
своє зобов'язання перед банком.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що відповідач своєчасно
не здійснив погашення заборгованості
за судовим наказом, а здійснив його
протягом лютого - березня 2011 року, у
період, коли діяв кредитний договір та
продовжували нараховуватися
заборгованість з комісії за
користування кредитом, пеня за
несвоєчасне виконання зобов'язання та
штрафи. Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке
своєчасно не виконано боржником, не
припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК
України, оскільки зобов'язання
залишається невиконаним належним
чином відповідно до вимог ст. ст. 526,
599 ЦК України.

Проте такі висновки зроблені з
порушенням норм процесуального права
із таких підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин, а
апеляційний суд за правилами ст. 303 ЦПК
України перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, з
позовною заявою до суду звернулось ПАТ
«Акцент-Банк», інтереси якого
представляє ПАТ КБ «ПриватБанк» в
особі Гаркавенка А.А.

Так, згідно з довіреністю від 25 грудня
2012 року № 986 ПАТ «Акцент-Банк»
уповноважило ПАТ КБ «ПриватБанк»
представляти інтереси ПАТ
«Акцент-Банк».

Відповідно до довіреності від 27
вересня 2012 року № 3272-0 ПАТ КБ
«ПриватБанк» уповноважило Гаркавенка
А.А. представляти інтереси ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
позивач просив стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
на користь ПАТ «Акцент-Банк».

Разом із тим суд апеляційної інстанції
ухвалив рішення на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк», тобто особи, яка не є
позивачем у справі.

За таких обставин рішення апеляційного
суду не відповідає вимогам ст. 213
ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для його
скасування з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської
області від 11 березня 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді: А.О.
Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк