Номер провадження: 22-ц/785/3030/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі головуючого
Гончаренко В.М.

суддів Короткова В.Д., Калараша
А.А.

з участю секретаря Волчанського
О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору
позики недійсним та зустрічну позовну
заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу по договору позики за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Суворовського районного суду м. Одеси
від 15 січня 2014 року,-

встановила:

08.10.2013 року позивач ОСОБА_2 звернулася
до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 /
а.с.1/.

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Одеси від 15 січня 2014 року скасовані
заходи забезпечення позову, накладені
ухвалою Суворовського районного суду
м. Одеси від 24.10.2013 року /а.с.52/.

ОСОБА_3, вважаючи ухвалу суду такою, що
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
надав до суду апеляційну скаргу про її
скасування.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечення на неї,
перевіривши матеріали справи,
законність i обґрунтованість
рішення суду першої iнстанцiї та
доводiв апеляційної скарги, колегія
суддів вважає за необхідне її
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи
забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається
на будь-якій стадії розгляду справи,
якщо невжиття заходів забезпечення
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

В порядку забезпечення позову арешт
може бути накладений на майно, що
належить відповідачеві і знаходиться у
нього або у інших осіб.

ОСОБА_3, звертаючись до суду із заявою
про забезпечення позову, посилається
на те, що спірне майно підлягає
накладенню арешту, оскільки належить
на праві власності ОСОБА_2

Суд першої інстанції задовольнив заяву
ОСОБА_3 та ухвалою Суворовського
районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2013
року накладено арешт на 11/1000 частин
комплексу сукняної фабрики, що
знаходиться в АДРЕСА_1, а саме
приміщення №№4-1,4-2, із літери
"В"(їдальня) загальною площею 94.4 кв.м., що
складає 11/1000 ідеальної долі відповідно
до технічного паспорту об'єкта
нерухомопі - комплексу сукняної
фабрики, які належать на праві
власності ОСОБА_2 відповідно до
договору купівлі-продажу РІД 26 липня
2012р., посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу та
зареєстрованого в реєстрі за №927; та на
18/1000 частин комплексу сухняної фабрики,
що знаходиться в АДРЕСА_1, а саме
приміщення №№3-1,3-2,3-3,3-43-5,3-6, із літери
"В" (їдальня) загальною площею 146,3 кв.м.,
що складає 18/1000 ідеальної долі
відповідно до технічного паспорту
об'єкта нерухомості - комплекс/
сукняної фабрики, як на майно, яке
належить на праві власності ОСОБА_2.

02.12.2013 року від ОСОБА_4 надійшла заява
про скасування заходів забезпечення
позову, оскільки рішенням
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 13.02.2013 року
визнано за нею право власності на
нерухоме майно у вигляді приміщення:
№3-1,3-2,3-3,3-4,3-5,3-6 із літери
«В»(їдальня),загальною площею 146,3
кв.м.,що складає 18/1000 частин ідеальної
долі об'єкту нерухомості та приміщення
№4-1,4-2 із літери «В»(їдальня), загальною
площею 94,4 кв.м., що складають разом 29/1000
частин ідеальної долі об'єкту
нерухомості, які зареєстровані за
адресою: АДРЕСА_1, яке раніше належало
на праві власності ОСОБА_2.

Дане рішення набрало законної сили
відповідно до ухвали апеляційного суду
Одеської області від 01.07.2013 року та
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 04.09.2013 року.

Колегія cуддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його таким, що заслуговує на
увагу з підстав, що знайшли своє
підтвердження як в суді першої
інстанції так і в суді апеляційної
інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи,
спірне майно належить ОСОБА_4 на праві
власності /а.с.37-42/.

Доводи скарги та матеріали справи не
дають підстав вважати, що судом
при розгляді даної справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, як підстави для
скасування ухвали.

Таким чином, приведені в апеляційній
скарзі доводи не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки вони
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення скаржником
норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному
та об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Як видно з матеріалів справи, суд
об'єктивно оцінив зібрані по справі
докази, дав їм належну правову оцінку і
ухвалив обґрунтовану ухвалу, підстав
для скасування якої колегія суддів не
вбачає.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч. 1 ст. 312, п. 4
ч.1 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Суворовського районного суду м.
Одеси від 15 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.М.Гончаренко

Судді:
В.Д.Коротков

А.А.Калараш