Ухвала

іменем україни

03 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Парінової І.К., Фаловської
І.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
приватного підприємства «СеОЛ-агро»
про стягнення заборгованості по сплаті
орендної плати, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Снігурівського
районного суду Миколаївської області
від 28 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Миколаївської
області від 18 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до приватного
підприємства «СеОЛ-агро» про стягнення
заборгованості по сплаті орендної
плати.

Зазначала, що за договором оренди від 01
вересня 2010 року передала в оренду
відповідачу належну їй на праві
власності земельну ділянку площею 4, 14
га, що розташована на території
Баратівської сільської ради
Снігурівського району Миколаївської
області.

Посилаючись на те, що за 2012-2013 роки,
виходячи із нової грошової оцінки
земельної ділянки їй недоплачена
орендна плата за землю, ОСОБА_4
просила стягнути на свою користь 3 037
грн 78 коп. з урахуванням 0,2% пені за
кожен день прострочена несплаченої
суми в межах одного року.

Рішенням Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 28
січня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 18 березня 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
ухвалені у справі судові рішення
скасувати, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, і ухвалити нове
рішення,яким задовольнити позов.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції під час
розгляду справи в касаційному порядку
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в
задоволенні позову, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив з безпідставності та
недоведеності позовних вимог, оскільки
позивач отримувала орендну плату за
землю у 2012-2013 роках у повному розмірі,
визначеному умовами договору оренди, з
питання перегляду розміру орендної
плати у зв'язку із збільшенням її
вартості до відповідача не зверталася.

Такі висновки судів є обґрунтованими
та узгоджуються з матеріалами справи,
при встановленні зазначених фактів
судами не було порушено норм
цивільного процесуального
законодавства, правильно визначено
характер спірних правовідносин та
застосовано положення ст. ст. 6, 526, 626, 627,
629 ЦК України, ст. 93 ЗК України та ст. ст.
13, 14, 15, 18, 20, 24, 25 Закону України «Про
оренду землі».

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 на
увагу не заслуговують й висновків
судів не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 28 січня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 18 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.О.Савченко

І.К. Парінова

І.М. Фаловська