Номер провадження 22-ц/775/5392/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого Мальованого Ю.М.,

суддів Новосядлої В.М., Новосьолової
Г.Г.,

при секретарі Козаку І.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
на рішення Центрально-Міського
районного суду міста Горлівки від 06
травня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до державного підприємства
«Артемвугілля», Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою до ДП «Артемвугілля», в якому
зазначив, що він працював в підземних
умовах з 1976 року, останнім місцем
роботи був Структурний підрозділ
«Шахта ім. Леніна» ДП «Артемвугілля».

10 липня 2012 року його було звільнено за
власним бажанням.

22 серпня 2012 року висновком МСЕК йому
встановлено третя група інвалідності
та 65% втрати професійної
працездатності. У зв'язку з втратою
професійної працездатності йому
заподіяна моральна шкода, тому що
внаслідок отриманого професійного
захворювання та травми він тривалий
час відчуває фізичні страждання, його
виснажує фізичний біль, змінився
повсякденний уклад його життя.
Заподіяну йому моральну шкоду ОСОБА_1
оцінив у розмірі в 25 000 грн., яку просив
стягнути з відповідача.

Під час розгляді справи у якості
співвідповідача було залучено
Відділення Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Центрально-міському районі м. Горлівки.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду міста Горлівки від 06
травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до
ДП «Артемвугілля» та Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
задоволено частково.

Стягнуто з Відділення Виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Центрально-міському районі м. Горлівки
на користь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої внаслідок ушкодження
здоров'я 12000 грн.

Стягнуто з ДП «Артемвугілля» на
користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
моральної шкоди, спричиненої внаслідок
ушкодження здоров'я, 7500 грн., також
судовий збір на користь держави у
розмірі 243 грн. 60 коп.

З вказаним рішенням не погодився
відповідач , Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
та подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову через порушення
норм матеріального і процесуального
права. В обґрунтування скарги апелянт
зазначив, що обов'язок відшкодування
моральної шкоди в даному випадку
покладено на підприємство. Крім того,
зазначає, що позивачем не доведений
факт заподіяння йому моральної шкоди.
Наявність моральних страждань позивач
обґрунтовує тим, що він частково
втратив професійну працездатність,
втратив можливість повністю
реалізувати свої можливості, стан його
здоров'я є незадовільний, часто
лікується стаціонарно, не має
можливості у повному обсязі
реалізувати своє право на працю ,
отримання стабільної заробітної плати
та ін. Але документи, на які посилається
позивач, як на підставу заподіяння
моральної шкоди (документи про
проведення лікування, довідка МСЕК) є
підставою для розрахунку і
відшкодування потерпілому
матеріальної шкоди - частини
втраченого заробітку і не є
підтвердженням факту заподіяння
моральної шкоди. Оскільки позивач
обґрунтовує наявність моральної шкоди
ушкодженням здоров'я на виробництві,
тому суд повинен був призначити
проведення медико-соціальну
експертизу. Також зазначив, що судом не
застосовано трирічний строк позовної
давності звернення до суду з приводу
відшкодування моральної шкоди за
наслідками встановленого професійного
захворювання.

Сторони були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, однак в судове засідання не
з'явилися, що у відповідності до ч. 2 ст.
305 ЦПК України не перешкоджає
розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга Відділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивач знаходився у
трудових відносинах з відповідачем ДП
«Артемвугілля», працюючи на СП «Шахта
ім. Леніна» ДП «Артемвугілля» у період
з 08 вересня 1981 року по 10 липня 2012 року,
що підтверджується копією трудової
книжки.

Згідно довідки МСЕК № 076381 від 18
лютого 2004 року позивачу вперше
встановлено втрата працездатності в
розмірі 40% за професійним
захворюванням (а.с. 66) .

Згідно довідки МСЕК № 128121 від 22 серпня
2012 року позивачу встановлено втрату
працездатності в розмірі 65 %, з яких 40%
повторно за професійним захворюванням
та первинно 25 % - хронічний бронхіт (а.с.
71).

З наданих позивачем копій медичних
документів вбачається, що внаслідок
ушкодження позивачем здоров'я у зв'язку
з виконанням ним трудових обов'язків
погіршав його стан здоров'я та
психоемоційний стан, він змушений
постійно проходити підтримуюче
(амбулаторне і стаціонарне) лікування,
приймати медичні препарати, змінився
образ його життя, що потребує від нього
додаткових зусиль по організації свого
життя.

Наведені докази свідчать про те, що
ушкодження здоров'я, зв'язане з
виконанням позивачем трудових
обов'язків, заподіює йому фізичні і
моральні страждання, обмежує його
можливість вести активний спосіб
життя, що, зокрема, встановлено
висновком МСЕК (а.с. 37 - 50).

У відповідності до підпункту "е"
пункту 1 частини 1 статті 21 та частини 3
статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23 вересня 1999 року,
Фонд соціального страхування виплачує
грошову суму за моральну шкоду за
наявності факту заподіяння цієї шкоди
потерпілому.

Частина 1 ст. 9 Закону України "Про
охорону праці" від 14 жовтня 1992 року в
редакції від 21 листопада 2002 року
передбачає, що "відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або у разі
смерті працівника, здійснюється Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Відповідно до абзацу 2 пункту 11
Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" № 6 від 27
березня 1992 року в редакції від 24 жовтня
2003 року і Рішення Конституційного Суду
України від 27 січня 2004 року страхова
виплата за моральну шкоду провадиться
потерпілому Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань незалежно від втрати ним
професійної працездатності.

Встановлюючи розмір моральної
шкоди, що підлягає стягненню з
Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки,
суд першої інстанції врахував наслідки
професійних захворювань, характер
негативних наслідків, обмеження
життєдіяльності, порушення та зміну
звичайного укладу життя і особистих
зв'язків, і обґрунтовано прийшов до
висновку про задоволення позову про
стягнення моральної шкоди в межах,
передбачених частиною 3 статті 34 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", яка
діяла на час прийняття рішення МСЕК про
встановлення ступеню втрати
працездатності.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги та заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для справи. Доказами, на
підставі яких суд встановив наявність
факту заподіяння позивачу моральної
шкоди, є акт розслідування хронічного
професійного захворювання (а.с. 11),
довідка МСЕК про результати визначення
ступеня втрати професійної
працездатності (а.с. 10). Враховуючи
викладене, висновки суду першої
інстанції про заподіяння позивачу
моральної шкоди в зв'язку із
ушкодженням його здоров'я та наявності
у позивача права на відшкодування
моральної шкоди внаслідок отриманого
професійного захворювання
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Довід апеляційної скарги щодо
пропуску строку позовної давності
також не ґрунтується на законі,
оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК
України позовна давність не
поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Рішення суду постановлено у
відповідності до норм матеріального і
процесуального права і підстав для
його скасування не встановлено.

З урахуванням наведеного
апеляційний суд визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Згідно зі ст. 308
ЦПК України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу та залишає рішення
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
відхилити.

Рішення Центрально-Міського
районного суду міста Горлівки від 06
травня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді