АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/5753/2014
інстанції: Роман О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Меєчко Д.П.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
Головне управління юстиції у місті
Києві, про визнання незаконним та
скасування свідоцтва про право
власності, визнання права власності та
витребування майна з чужого
незаконного володіння, за апеляційною
скаргою ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_3 на
рішення Подільського районного суду
міста Києва від 6 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його
батько ОСОБА_11, якому на праві
власності належала квартира АДРЕСА_1. У
встановлений законом строк він подав
до нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини, після чого
довідався, що 10 жовтня 2012 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
на підставі акта про проведені
прилюдні торги з реалізації нерухомого
майна ОСОБА_2 було видано свідоцтво про
право власності на квартиру, що
належала його померлому батьку. У
подальшому на підставі договору
купівлі-продажу від 15 листопада 2012 року
ОСОБА_2 продав її ОСОБА_4, а той в свою
чергу 11 березня 2013 року продав її
ОСОБА_3

Посилаючись на те, що його батько
ОСОБА_11 не мав жодних боргових
зобов'язань, судові рішення про
стягнення з нього заборгованості не
ухвалювалися, а отже прилюдні торги з
реалізації вказаного нерухомого майна
не могли проводитися, позивач з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просив суд визнати незаконним та
скасувати свідоцтво серії ВТА № 194216,
видане 10 жовтня 2012 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстроване в реєстрі за № 1620, яким
посвідчено право власності ОСОБА_2 на
квартиру АДРЕСА_1; визнати за ним право
власності в порядку спадкування за
законом на квартиру АДРЕСА_1 після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_11, а
також витребувати вказану квартиру із
чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на
його користь.

Рішенням Подільського районного суду
міста Києва від 6 березня 2014 року позов
ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним
та скасовано свідоцтво серії ВТА № 194216,
видане 10 жовтня 2012 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, яким
посвідчено право власності ОСОБА_2 на
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 19,30 кв.м, житловою
площею 11,50 кв.м, та зареєстроване в
реєстрі за № 1620. Визнано за ОСОБА_1
право власності в порядку спадкування
за законом на однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 19,30 кв.м після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_11
Витребувано на користь ОСОБА_1 із
чужого незаконного володіння ОСОБА_3
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 19,30 кв.м. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_12 судовий збір у розмірі 2074 грн. 17
коп.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_10 в
інтересах ОСОБА_3, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову у повному
обсязі. Скаржник зазначає, що суд
першої інстанції не взяв до уваги той
факт, що в матеріалах справи містяться
два пакети документів, один з яких
підтверджує факт реалізації квартири,
а другий спростовує цей факт, тобто, суд
першої інстанції прийняв до уваги ті
докази, які підтверджують те, що
примусова реалізація спірної квартири
не відбувалась, проте, достовірність
одних доказів і недостовірність інших
судом першої інстанції встановлена не
була.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_13 в суді
апеляційної інстанції підтримав
апеляційну скаргу з наведених в ній
підстав.

ОСОБА_12 та його представники ОСОБА_14 та
ОСОБА_15 заперечували проти задоволення
апеляційної скарги, вважали, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в суд апеляційної інстанції не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином. З
урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК
України їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого у справі рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 є
сином ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року.

Після смерті ОСОБА_11 залишилось
спадкове майно - квартира АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 як єдиний спадкоємець (його
рідний брат ОСОБА_15 відмовився від
прийняття спадщини на його користь)
прийняв спадщину після смерті ОСОБА_11

Відповідно до довідки Одинадцятої
Київської державної нотаріальної
контори від 22 березня 2013 року свідоцтво
про право на спадщину після померлого
ОСОБА_11 не видавалося.

10 жовтня 2012 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 на підставі акта про
проведені прилюдні торги,
затвердженого начальником ВДВС
Дніпровського РУЮ в місті Києві від 26
липня 2012 року, ОСОБА_2 видане свідоцтво
серії ВТА № 194216, зареєстроване в
реєстрі за № 1620, яке посвідчує, що
останньому на праві власності належить
майно, а саме: квартира АДРЕСА_1, яка
складається з однієї кімнати,
загальною площею 19,30 кв.м., яке придбане
ОСОБА_2 за 220000 грн., що раніше належало
ОСОБА_11 (І том; а. с. 49).

15 листопада 2012 року на підставі
договору купівлі-продажу ОСОБА_2 продав
спірну квартиру ОСОБА_4, а той в свою
чергу 11 березня 2013 року продав її
ОСОБА_3

Установлено, що позивач звертався до
Подільського РУ ГУМВС України в місті
Києві та прокуратури Подільського
району міста Києва із заявами про
злочин щодо умисного заподіяння смерті
його батьку ОСОБА_11, незаконного
заволодіння його квартирою АДРЕСА_1 та
передачі працівниками Подільського РУ
ГУМВС України в місті Києві сторонній
особі правовстановлюючих документів
на вказану квартиру.

Подільським РУ ГУМВС України в місті
Києві були відкриті кримінальні
провадження № 0000717 за ч. 2 ст. 190 КК
України., № 0000180 за ч. 1 ст. 115 КК
України.

Прокуратурою Подільського району
міста Києва було відкрито кримінальне
провадження № 0000052 за ч. 1 ст. 367 КК
України.

Постановою прокурора прокуратури
Подільського району в місті Києві від 18
травня 2013 року матеріали кримінального
провадження № 0000717 за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та
кримінального провадження 0000180 за
ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115
КК України, об'єднано в одне
кримінальне провадження під єдиним
реєстраційним номером 0000717 (І том;
а. с. 20).

У ході досудового слідства було
встановлено, що відповідно до листа
Дніпровського районного суду міста
Києва від 11 липня 2013 року позовна заява
ПАТ "Банк Форум" до ОСОБА_11 про
стягнення заборгованості на розгляд до
суду не надходила (І том, а. с. 75).

Згідно листа ПАТ "Банк Форум"№ 3838/2.9.2
від 12 липня 2013 року, наданого на запит
старшого слідчого прокуратури
Подільського району міста Києва
Катишева К., ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
станом на 12 липня 2013 року не є та не був
клієнтом банку. Кредитний договір між
банком та ОСОБА_11 не укладався та банк з
позовними вимогами до суду не
звертався (І том, а. с. 73).

У відповідь на лист старшого слідчого
прокуратури Подільського району міста
Києва Катишева К. ВДВС Дніпровського
РУЮ у місті Києві листом № 20666 від 12
червня 2013 року повідомило про те, що
відповідно до перевірки журналів
реєстрації вхідної кореспонденції та
Єдиного державного реєстру виконавчих
проваджень виконавчий документ, де
боржником є ОСОБА_11 з 1 січня 2010 року по
11 червня 2013 року на виконання до
відділу не надходив та не перебуває.
Акт про проведені прилюдні торги
однокімнатної квартири АДРЕСА_1
відділом не видавався (І том, а. с. 74).

На запит старшого слідчого прокуратури
Подільського району міста Києва Коваль
Б. філія 10 "Нива-В.Ш." листом № 3314 від 10
липня 2013 року повідомила що, філією 10 ПП
"Нива-В.Ш.", яка є відокремленим
структурним підрозділом підприємства
та представляє його інтереси на
території міста Києва, не проводилися
прилюдні торги з реалізації квартири
АДРЕСА_1, а також не складався та не
затверджувався протокол № 1004638/12 від 17
липня 2012 року (І том, а. с. 71).

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях 1261
- 1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки
(ст. 1261 ЦК України).

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що
особа, яка має речове право на чуже
майно, має право на захист цього права
відповідно до положень глави 29 ЦК
України, в тому числі і на витребування
майна від добросовісного набувача.

Таким чином, оскільки, як установлено
судом першої інстанції, спірна
квартира вибула з володіння померлого
ОСОБА_11 поза його волею, то позивач
прийнявши в установленому законом
порядку спадщину з часу її відкриття
набув речові права на успадковувану
квартиру - право володіння та право
користування нею, і відповідно, право
на зихист цих прав.

Аналогічна правова позиція наведена у
постанові Верховного Суду України від
23 січня 2013 року (справа № 6-164 цс12), яка в
силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою
для всіх судів України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи з
урахуванням вищевикладеного не
відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість ухвалення рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом
обставини, рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 в
інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Подільського районного суду
міста Києва від 6 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
О.В. Шахова

Л.Д.Поливач