Справа № 521/5591/14-ц
№ провадження 2/521/4509/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

« 20» червня 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Целуха А.П.,

при секретарі судового
засідання - Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - Малиновський РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до
Малиновського районного суду м. Одеси з
позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - Малиновський РВ
ОМУГУМВС України в Одеській області
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням. В обґрунтування своїх
позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2
зазначили, що ОСОБА_1 є відповідальним
квартиронаймачем квартири спільного
сумісного заселення АДРЕСА_1, зазначена
квартира була отримана на підставі
розпорядження голови Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради 05 липня 2007 року, яким
запропоновано укласти договори найму в
загальній квартирі АДРЕСА_1 з ОСОБА_4 на
одну кімнату площею 18,1 кв.м. на його
одного; з ОСОБА_1 на дві кімнати площею
24,0 кв.м. на склад сім`ї з 3-х осіб (він,
дружина - ОСОБА_3, син - ОСОБА_2). Згідно
зазначеного розпорядження, 09 липня 2007
року запропоновано КП ДЕЗ «Бугаевское»
відкрити особовий рахунок на склад
сім`ї: ОСОБА_1, ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_2 -
син. Рішенням Іллічівського районного
суду м. Одеси від 13 грудня 1999 року шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано,
зазначене рішення набрало законної
сили 23.12.1999 року, проте з 2003 року
відповідач в зазначеній квартирі не
проживає. У зв'язку з тим, що відповідач
зареєстрована у зазначеній квартирі,
користувачем якого є позивачі,
позивачі змушені нести додаткові
витрати на оплату комунальних послуг,
що погіршує їх матеріальне становище.
Відповідач не з`являється за спірною
адресою, однак знятись з реєстрації за
вказаною адресою в добровільному
порядку відмовляється. Теперішнє місце
проживання відповідача не відомо, тому
позивачі змушені звернутися з вказаним
позовом до суду .

Позивачі у судовому засіданні позовні
вимоги підтримали у повному обсязі,
просили позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнала, проти його задоволення
заперечувала, додатково зазначивши, що
дійсно не проживає за спірною адресою з
2003 року.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - Малиновського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області у
судове засідання не з'явився, про дату
час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, про
причини неявки суд не повідомив, заяв,
клопотань про порядок розгляду справи
до суду не надходило.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми процесуальними
правами на власний розсуд.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
відповідальним квартиронаймачем
квартири спільного сумісного
заселення АДРЕСА_1, що належить
Одеській міській раді, зазначена
квартира була отримана на підставі
розпорядження голови Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради 05 липня 2007 року, яким
запропоновано укласти договори найму в
загальній квартирі АДРЕСА_1 з ОСОБА_4 на
одну кімнату площею 18,1 кв.м. на його
одного; з ОСОБА_1 на дві кімнати площею
24,0 кв.м. на склад сім`ї з 3-х осіб (він,
дружина - ОСОБА_3, син - ОСОБА_2).

Згідно зазначеного розпорядження, 09
липня 2007 року запропоновано КП ДЕЗ
«Бугаевское» відкрити особовий
рахунок на склад сім`ї: ОСОБА_1, ОСОБА_3 -
дружина, ОСОБА_2 - син.

З довідки - виписки із домової книги про
склад родини та реєстрацію №1128 від
07.04.2014 року, виданої позивачу ОСОБА_1
вбачається, що відповідач - ОСОБА_3
зареєстрована в АДРЕСА_1 з 15.08.1973 року.

З довідки - виписки із домової книги про
склад родини та реєстрацію №1234 від
14.08.2008 року, виданої позивачу ОСОБА_2
вбачається, що відповідач - ОСОБА_3
зареєстрована в АДРЕСА_1 з 15.08.1973 року.

Рішенням Іллічівського районного суду
м. Одеси від 13 грудня 1999 року шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано, зазначене
рішення набрало законної сили 23.12.1999
року.

Відповідно до актів про не проживання,
затвердженого Начальником дільниці №3
КП ЖКС «Хмельницький», відповідач -
ОСОБА_3 з 2003 року за адресою: АДРЕСА_1, не
проживає.

Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися в суд
за захистом свого цивільного права у
випадку його порушення з вимогою про
припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 310 ЦК України фізична
особа має право на місце проживання.
Фізична особа має право на вільний
вибір місця проживання та його зміну,
крім випадків, встановлених законом.

Частиною 2 статті 405 ЦК України
визначено, що член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», реєстрація -
внесення інформації до Єдиного
державного демографічного реєстру про
місце проживання або місце перебування
особи із зазначенням адреси, за якою з
особою може вестися офіційне
листування або вручення офіційної
кореспонденції. Тобто правовою
підставою для перебування на
реєстраційному обліку є проживання чи
перебування в житлі за певною адресою.

У судовому засіданні доведено, що
відповідач не мешкає у квартирі за
вказаною адресою більше 10 років, тому
суд вважає, що вона втратила право
користування спірною житловою площею.

Згідно ст. 9 ЖК УРСР громадяни
мають право на одержання у безстрокове
користування у встановленому порядку
житлового приміщення в будинках
державного чи громадського житлового
фонду або в будинках
житлово-будівельних кооперативів.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не
може бути виселений із займаного
житлового приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців, та
відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановленого строку, проводиться в
судовому порядку.

Крім того, оскільки розрахунок
експлуатаційних платежів і платежів за
надання комунальних послуг
здійснюється, виходячи з кількості
зареєстрованих за адресою житлового
приміщення, це створює перешкоди для
власника в користуванні та володінні
цією жилою площею.

Вирішити це питання в позасудовому
порядку позивачі не мають можливості,
тому що відповідач самостійно не
приймає ніяких зусиль щодо зняття з
реєстрації.

Відповідно до ст. 11 Закону України
„Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні",
реєстрація місця проживання та місця
перебування особи здійснюється
відповідним органом спеціального
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно зі ст. 7 Закону України
„Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні"
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть. Таким чином,
рішення суду по справі про задоволення
позову після набуття ним законної сили
є підставою для скасування реєстрації
відповідача за вищевказаною адресою.

Враховуючи всі дослідженні матеріали
справи, докази, підтверджуючі не
проживання відповідача за адресою:
АДРЕСА_1, суд вважає за необхідне
задовольнити позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 у
повному обсязі.

На підставі ст.ст. 16, 29, 310, 391, 405 ЦК
України, ст. 41 Конституції України, ст. 9,
61, 63, ЖК УРСР, ст. 375 ЦК України, ст. 3, 7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», керуючись ст. ст.
10, 11, 58, 64, 88, 158, 209, 212-215, 217 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору -
Малиновський РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням - задовольнити у
повному обсязі.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1, яка складається з
двох кімнат житловою площею 24,0 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2 сплачений судовий збір у
розмірі 487, 20 грн.

Встановити порядок виконання рішення,
за яким рішення суду, після набрання
ним законної сили, є підставою для
зняття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Малиновського
районного суду міста Одеси апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ
А.П. ЦЕЛУХ