Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого

спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Карпенко
С.О.,

Парінової І.К., -

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю компанія
«Кама» до ОСОБА_3, колективного
підприємства «Полтавський
м'ясокомбінат», товариства з обмеженою
відповідальністю «Онтар», товариства з
обмеженою відповідальністю «ПВО»,
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Квант-Пром», ОСОБА_4 про виділення
частки нерухомого майна, визнання
права власності, за касаційною скаргою
заступника прокурора Полтавської
області в інтересах держави в особі
Реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції у
Полтавській області на рішення
Київського районного суду м. Полтави
від 08 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 04 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю компанія «Кама» (далі
- ТОВ компанія «Кама») звернулось до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування посилаючись на те, що
товариство є співвласником нерухомого
майна, яке перебуває у спільній
частковій власності з відповідачами та
розташоване за адресою: АДРЕСА_1. У
зв'язку з тим, що відповідачі
відмовляються укласти договір про
виділ частки з спільної часткової
власності, позивач просив виділити в
натурі в окремий об'єкт нерухомості з
спільної часткової власності
приміщень нежитлових будівель та
споруд, які розташовані по АДРЕСА_1, що
становить 41/1000 частини від усіх
приміщень, з одночасним припиненням на
них права спільної часткової
власності.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 08 липня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Полтавської області від
04 березня 2014 року, виділено в
окремий об'єкт нерухомого майна ТОВ
компанія «Кама» в натурі частку із
майна, що знаходиться в спільній
часткові власності з одночасним
припиненням права спільної часткової
власності на нього, будівлі та споруди,
що складають самостійний об'єкт
нерухомого майна, без втрати цільового
призначення, та розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, а саме: прохідну
«А-1» площею 23,1 кв. м, виробничий корпус
з блоком адміністративно-побутових
приміщень «ТС-1-2» площею 1716 кв. м, блок
складських приміщень «БС» площею 885,9
кв. м, склад сировини «ОХ-1» площею 1008 кв.
м, майстерню хозчастини «ПК-1» площею 61,3
кв. м, насосну «ПЛ-1» площею 8,9 кв. м,
водонасосну пожежну водойму «ПВ»
(об'єкт незавершеного будівництва)
площею 27 кв. м, водонасосну «ВС» (об'єкт
незавершеного будівництва) площею 233
кв. м, огорожу № 1 довжиною 221,9 м, огорожу
№ 2 довжиною 123 м, ворота № 3, ворота № 4,
огорожу № 5 довжиною 13,3 м, ворота № 6,
огорожу № 7 довжиною 12,2 м, ворота № 8,
пожежну водойму № 12 (об'єкту
незавершеного будівництва), огорожу №
13 довжиною 310,9 м, ворота № № 14, 15,
ємкості № № 16, 17, 18, огорожу № 19
довжиною 67,8 м, ємкість № 20, під'їзні
залізничні колії довжиною 374 м. Визнано
за ТОВ компанія «Кама» право власності
на виділений об'єкт як на окремий об'єкт
нерухомого майна.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Полтавської області в
інтересах держави в особі
Реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції у
Полтавській області просить скасувати
вказане рішення суду першої інстанції
та ухвалу апеляційного суду,
посилаючись на невідповідність
висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування судами норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення суду
першої інстанції та ухвала
апеляційного суду ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу заступника прокурора
Полтавської області в інтересах
держави в особі Реєстраційної служби
Полтавського міського управління
юстиції у Полтавській області,
відхилити, рішення Київського
районного суду м. Полтави від 08
липня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від 04 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.П. Гончар

С.О. Карпенко

І.К. Парінова