У Х В А Л А

іменем україни

02 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Ізмайлової Т. Л.,
Мостової Г. І.,

Кадєтової О. В.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_3, управління
Пенсійного фонду України у
Новоселицькому районі Чернівецької
області, відділу державної виконавчої
служби Новоселицького районного
управління юстиції про звільнення
майна з-під арешту та виключення з акта
опису та арешту, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Першотравневого
районного суду м. Чернівці від 11 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 09 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»
(далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_3, управління
Пенсійного фонду України у
Новоселицькому районі Чернівецької
області, відділу державної виконавчої
служби Новоселицького районного
управління юстиції (далі - ВДВС
Новоселицького РУЮ), у якому просило
звільнити з-під арешту майно,
а саме: напівпричіп рефрижератор
марки SCHMITZ, шасі №
НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_1, 1995 року випуску;
автомобіль марки Volkswagen Passat, 1996 року
випуску, двигун № НОМЕР_2, шасі
НОМЕР_4, д.н.з. НОМЕР_5, який було
накладено ухвалами Новоселицького
районного суду Чернівецької області
від 13 квітня 2009 року та від 11 квітня 2013
року та постановами державного
виконавця ВДВС Новоселицького РУЮ від
15 квітня 2009 року та від 04 квітня
2013 року.

Посилалось на те, що обтяження
вказаного майна відповідно до
договорів застави від 07 листопада 2007
року № 6780 та № МК286/2 у нього виникло
раніше ніж обтяження, накладені
вказаними процесуальними рішеннями, а
тому позивач має пріоритетне право на
задоволення своїх вимог за рахунок
майна, яке знаходиться у заставі.

Рішенням Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 11 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернівецької
області від 09 квітня 2014 року, позов
задоволено.

Звільнено з-під арешту, накладеного
ухвалою Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 13 квітня 2009
року, напівпричіп рефрижератор марки
SCHMITZ, шасі № НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_1, білого
кольору, 1995 року випуску.

Звільнено з-під арешту, накладеного
постановою державного виконавця ВДВС
Новоселицького РУЮ від 04 квітня 2013 року
при виконанні вимоги № ф-01 управління
Пенсійного фонду України в
Чернівецькій області від 13
березня 2013 року, напівпричіп
рефрижератор марки SCHMITZ, шасі №
НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_1, білого кольору, 1995
року випуску та автомобіль марки Volkswagen
Passat, 1996 року випуску, білого кольору,
двигун № НОМЕР_2, шасі НОМЕР_4, легковий
сідан, д.н.з. НОМЕР_5.

Звільнено з-під арешту, накладеного
ухвалою Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 11 квітня 2013
року у кримінальному провадженні,
внесеному до ЄРДР від 29 листопада 2012
року № 0000018,
напівпричіп рефрижератор марки SCHMITZ,
шасі № НОМЕР_3, д.н.з.
НОМЕР_1, білого кольору, 1995 року випуску.

Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
ухвалені у справі судові рішення
просить скасувати, у частині
оскарження арешту, накладеного ухвалою
Новоселицького районного суду
Чернівецької області 13 квітня 2009 року,
провадження у справі закрити, а в іншій
частині позову відмовити.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга не
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції,
з висновками якого погодився і
апеляційний суд, виходив із того, що
арешт та заборона відчуження
напівпричіпа рефрижератора марки SCHMITZ
та автомобіля марки Volkswagen Passat, які
знаходяться у заставі третьої
особи - ПАТ «КБ «Надра», накладені
ухвалами Новоселицького районного
суду Чернівецької області від 13 квітня
2009 року та від 11 квітня 2013 року та
постановами державного виконавця ВДВС
Новоселицького РУЮ від 15
квітня 2009 року та від 04 квітня 2013 року,
є неправомірними, оскільки вони
унеможливлюють виконання умов
кредитного договору від
07 листопада 2007 року № 2007/840-МК/286 та
договорів застави від 07
листопада 2007 року № 6780 та № МК286/2,
укладених між ПАТ «КБ
«Надра» та ОСОБА_3, тобто порушують
пріоритет обтяження.

Такі висновки судів ґрунтуються на
законі та відповідають обставинам
справи.

Судами встановлено, що 07 листопада
2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір №
2007/840-МК/286, згідно з умовами якого банк
надав останньому кредит у розмірі
20 тис. доларів США, а
позичальник зобов'язався повернути
кредит до 04 листопада 2011 року
та сплатити відсотки у розмірі 15,5 %
річних. Додатковою угодою було змінено
кінцевий строк повернення кредиту на
06 листопада 2013 року.

Із метою забезпечення виконання
вказаного кредитного договору
07 листопада 2007 року між ПАТ «КБ «Надра»
та ОСОБА_3 було укладено договори
застави транспортних засобів № 6780 та №
МК286/2, згідно з умовами яких банку було
передано в заставу напівпричіп
рефрижератор марки SCHMITZ, шасі № НОМЕР_3,
д.н.з. НОМЕР_1, 1995 року
випуску, та автомобіль марки Volkswagen Passat,
д.н.з. НОМЕР_5, 1996 року випуску, двигун №
НОМЕР_2, шасі НОМЕР_4.

У той же час постановою державного
виконавця ВДВС Новоселицького РУЮ про
арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчужувати від 15 квітня
2009 року, ухвалою Новоселицького
районного суду Чернівецької області
від 13 квітня 2009 року та ухвалою цього ж
суду від 11 квітня 2013 року у
кримінальному провадженні накладено
арешт та заборону відчуження вказаного
напівпричіпа рефрижератора марки SCHMITZ,
а постановою державного виконавця ВДВС
Новоселицького РУЮ від 04 квітня 2013 року
накладено арешт на все, у тому числі і
заставне, майно боржника ОСОБА_3 (а. с.
9-11, 29).

Згідно зі ст. 572 ЦК України та ст. 1
Закону України «Про заставу» в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право в разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 14 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», якщо інше не
встановлено Законом, зареєстроване
обтяження має вищий пріоритет перед
незареєстрованими обтяженнями.
Пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації, за винятками,
встановленими цим Законом. Обтяжувачі,
які зареєстрували обтяження одного і
того ж рухомого майна одночасно, мають
рівні права на задоволення своїх вимог.
Обтяжувач з вищим пріоритетом має
переважне право на звернення стягнення
на предмет обтяження.

Відповідно до Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року №
74/5, та ч. 3 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження» для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставне майно може бути звернено у
разі виникнення права застави після
винесення судом рішення про стягнення
з боржника коштів; коли вартість
предмета застави перевищує розмір
заборгованості боржника
заставодержателю.

Із матеріалів справи вбачається, що у
ПАТ «КБ «Надра» право застави виникло з
07 листопада 2007 року, разом із тим арешт
та заборона відчуження спірного майна
було накладено пізніше - у квітні 2009
року та у квітні 2013 року.

У той же час у матеріалах справи
відсутні будь-які докази того, що на
користь стягувачів, які не є
заставодержателями, були ухвалені
судові рішення раніше, ніж у позивача
виникло право застави, а також відсутні
докази того, що вартість предмета
застави перевищує розмір
заборгованості боржника перед
заставодержателем.

Крім того, державний виконавець не
виконав вимоги ч. 4 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження», яка
регулює особливість звернення
стягнення на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи
рішення про задоволення позову,
відповідно до приписів ст. ст. 212-214, 303
ЦПК України суди виходили з того, що
оскільки банк має переважне право
перед іншими кредиторами на
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета обтяження, то накладення
арешту та заборони відчуження предмета
обтяження є перепоною для реалізації
банком предмета застави, що є
порушенням майнових прав і інтересів
останнього. Обставин, які передбачені
ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче
провадження», судами не встановлено.
Крім того, із матеріалів справи
вбачається, що позичальником ОСОБА_3
кредитні зобов'язання належним чином
не виконуються та станом на 20 вересня
2013 року у нього є заборгованість у
розмірі 146 755 грн 55 коп.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального права, а доводи
скарги про неправильне застосування
норм матеріального і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України,
розглянувши касаційну скаргу на
рішення суду, суд касаційної інстанції
відхиляє скаргу і залишає рішення суду
без змін.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції та ухвали
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 11 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Чернівецької
області від 09 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді:
Т. Л. Ізмайлова

О. В. Кадєтова

Г. І. Мостова

Д. О. Остапчук