Номер провадження: 22-ц/785/6540/14
Головуючий у першій інстанції Матяш Т.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Виноградової Л.Є.,

Гайворонського С.П.,

за участю секретаря
Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
на рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 28 травня 2014 року у цивільній справі
за позовною заявою Виконавчого
комітету Білгород-Дністровської
міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
знесення самочинно збудованої
прибудови, третя особа - ОСОБА_5,

встановила:

06 червня 2011 року Виконавчий комітет
Білгород-Дністровської міської ради
(далі - Виконком Білгород-Дністровської
МР) звернувся до суду з позовом, в якому
ставив питання про зобов'язання ОСОБА_3
знесення самочинно збудованого
другого поверху до своєї частини
житлового будинку за АДРЕСА_1 в м.
Білгород-Дністровський Одеської
області, стягнення з ОСОБА_3 судового
збору та витрат на ІТЗ в розмірі 120 грн.
В подальшому позовні вимоги були
уточнені та до участі у справі в якості
відповідача був залучений ОСОБА_4
(а.с.224-225).

Свої позовні вимоги позивач мотивував
тим, що відповідно до витягу про
реєстрацію права власності, власниками
частини домоволодіння АДРЕСА_1 в м.
Білгород-Дністровський Одеської
області є ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В ході перевірки головним спеціалістом
управління та архітектури
Білгород-Дністровської міської ради
було виявлено, що відповідачі
здійснили самовільне будівництво. В
результаті цього був складений
протокол про адміністративне
правопорушення від 18.05.2011 року за № 38,
передбачене ст. 150 КУпАП України.
Документи, які б надавали право
виконувати будівельні роботи, у
відповідачів відсутні.

Посилаючись на те, що власником
земельної ділянки за вищевказаною
адресою є позивач, права якого
порушується діями відповідачів,
Виконком Білгород-Дністровської МР
просив їх позовні вимоги задовольнити.

Третя особа у справі ОСОБА_5 у судовому
засіданні позов підтримав та просив
суд задовольнити його у повному
обсязі.

Розгляд справи відбувся за відсутності
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які в
судове засідання не з'явились, будучи
належним чином повідомленими про час і
місце судового засідання.

Рішенням Білгород-Дністровського
районного суду Одеської області від 28
травня 2014 року у задоволенні позовних
вимог Виконкому
Білгород-Дністровської МР було
відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Виконком
Білгород-Дністровської МР ставить
питання про скасування вищевказаного
судового рішення та ухвалення нового,
яким їх позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права.

В суді апеляційної інстанції справа
розглянута за участю представника
Виконкому Білгород-Дністровської МР,
без участі інших осіб, які беруть
участь у справі, які були належним
чином повідомленими про час і місце
судового засідання, однак до суду не
з'явились і про причини неявки суд не
повідомили.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду, заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечень проти
неї, колегія суддів дійшла висновку про
необхідність задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив із того, що надбудови
та прибудови до 11/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 у м.
Білгород-Дністровському Одеської
області були здійснені відповідачами
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у встановленому
законом порядку.

Крім того, суд зазначив, що позивач не
довів того, що здійсненими надбудовою
та прибудовою були порушені права
третьої особи - ОСОБА_5

Однак з таким висновком суду
погодитись не можна, з огляду на
наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно свідоцтва про право власності
на житло від 10.06.2009 року відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками у рівних
частках 11/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 у м. Білгород-Дністровський
Одеської області (далі - спірна частина
житлового будинку).

Над вищевказаною спірною частиною
житлового будинку відповідачами була
збудована надбудова літ. а1, балкон зі
сходами літ. а2, тамбур літ. а3, а також
прибудова літ. а4.

Спірним є питання стосовно того, чи є
вказані надбудова та прибудови
самочинними, та чи підлягають вони
знесенню.

З цього приводу колегія суддів
зазначає наступне.

18.05.2011 року у відношенні відповідача
ОСОБА_3 був складений протокол про
адміністративне правопорушення, серії
АР № 32, за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 150
КУпАП України (а.с.3).

Як вбачається з листа №84 від 30.05.2014 року
Інспекції державного архітектурно -
будівельного контролю в Одеській
області, у відношенні ОСОБА_3 було
винесено постанову № 1251 про
притягнення її до адміністративної
відповідальності за ст. 97 КУпАП
України, про що суд зазначив в
оскаржуваному судовому рішенні.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої
інстанції виходив із того, що у
відповідності до рішення
Білгород-Дністровської міської ради
№59-VI від 24.02.2011 року, відповідачам було
надано дозвіл на розробку технічних
документацій, щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельні ділянки у
спільну сумісну власність за адресою:
АДРЕСА_1, м. Білгород-Дністровський
Одеської області.

Листом від 30.05.2011 року, відділ
Держкомзему у м. Білгород -
Дністровському повідомив, що питання
процесу оформлення документів на
земельну ділянку ОСОБА_3 та ОСОБА_4
призупинено, у зв'язку з колективним
зверненням мешканців домоволодіння.

Згідно листа № 79 від 01.07.2011 року
управління містобудування та
архітектури Виконкому
Білгород-Дністровської МР погодило
проект реконструкції спірної частини
житлового будинку, загальною площею
125,15 кв. м., житловою площею 60,50 кв. м.

Відповідно до висновку № 35/3-1 від 15.06.2011
року головним державним санітарним
лікарем м. Білгород-Дністровський був
погоджений проект реконструкції
спірної частини житлового будинку.

Однак, у відповідності до Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», який набрав
чинності в 2011 році, проектна
документація на будівництво об'єктів
не потребує погодження з державними
органами, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими особами,
юридичними особами, утвореними такими
органами, у зв'язку з чим узгодження
робочого проекту реконструкції
спірної частини житлового будинку на
час його отримання не відповідало
діючому законодавству.

З цих підстав та виходячи зі змісту п. 6
ст. 31 Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", посилання
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
на узгоджений управлінням
містобудування та архітектури
Білгород-Дністровської міської ради
робочий проект реконструкції спірної
частини житлового будинку, як на доказ
правомірності здійснених надбудов та
прибудов, є помилковим.

Зазначений висновок також
підтверджений рішенням
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 16 грудня 2013 року при розгляді
справи за № 495/697/13, за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до виконкому
Білгород-Дністровської міської ради,
Білгород-Дністровської міської ради
про визнання права власності на
самочинне будівництво та на земельну
ділянку, згідно якого у задоволенні
позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було
відмовлено в повному обсязі. (а.с.199-203).

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 14.05.2014 року по даній справі було
відмовлено в перегляді вищевказаного
рішення суду у зв'язку із
нововиявленими обставинами (а.с.261-264).

Крім того, рішенням
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 05.02.2014 року, по справі за 495/10368/13-ц за
позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання
права власності на самочинне
будівництво також було відмовлено в
повному обсязі (а.с.259-260).

Вказаними рішеннями було встановлено,
що дане будівництво є самочинним, про
що позивачі особисто заявляли при
зверненні до суду з позовами,
побудовано без дозвільних документів
на земельній ділянці, що не була
відведена для цієї мети та порушує
права третіх осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Частиною 1 ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

За приписами статей 80 і 83 ЗК України
землі, у межах населеного пункту
перебувають у комунальній власності і
повноваження щодо розпорядження ними є
компетенцією органів місцевого
самоврядування, через які
територіальні громади реалізують своє
право на землю комунальної власності.

Як вбачається з матеріалів справи
земельна ділянка, на якій здійснена
добудова до частини спірного житлового
будинку, знаходиться у комунальній
власності.

Жодного рішення щодо відведення
відповідачам вказаної земельної
ділянки Білгород-Дністровською
міською радою не приймалося.

У відповідності до пп. 3 п. б ст. 31 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
України" органи місцевого
самоврядування здійснюють в
установленому порядку державного
контролю за дотриманням законодавства,
затвердженої містобудівної
документації при плануванні та
забудові відповідних територій;
зупинення у випадках, передбачених
законом, будівництва, яке проводиться з
порушенням містобудівної документації
і проектів окремих об'єктів, а також
може заподіяти шкоди навколишньому
природному середовищу.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо
власник (користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Статтею 376 ЦК України встановлено
застосування до забудовника санкцій у
вигляді знесення об'єкта самочинного
будівництва, які частини 4 і 7
зазначеної норми закону пов'язують з
порушенням суспільних інтересів, прав
власника (користувача) земельної
ділянки, на якій здійснено будівництво,
або інших осіб.

Цією нормою закону передбачено
загальне правило про те, що особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

Що стосується висновку суду про те, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з тих підстав, що в
матеріалах справи відсутні вимоги
відповідного органу державної влади
або органу місцевого самоврядування
про зобов'язання особи, і яка здійснила
самочинне будівництво провести
відповідну перебудову, з посиланням на
п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 6 від 30.3.2012 року «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)», то цей висновок суду є
хибним.

Так, дана вимога щодо проведення
відповідної перебудови може бути
застосовано до особи, яка, має дозвіл на
будівництво нерухомого майна,
допустила при цьому істотне відхилення
від проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
чи істотне порушення будівельних норм
і правил.

Як було зазначено вище, відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дозволу на здійснення
надбудови та перебудови не отримали,
здійснювали зазначені будівельні
роботи без належно затвердженого
проекту та не здійснили прийняття
зазначених перебудов і надбудов в
експлуатацію.

У відповідності до ст. 39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
зокрема, прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, що
належать до І - III категорій складності,
та об'єктів, будівництво яких
здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації відповідною
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, що
належать до IV і V категорій складності,
здійснюється на підставі акта
готовності об'єкта до експлуатації
шляхом видачі інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю
сертифіката у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.
Експлуатація закінчених будівництвом
об'єктів, не прийнятих в експлуатацію,
забороняється.

Дозвіл на виконання будівельних робіт -
документ, що засвідчує право замовника
та підрядника на виконання підготовчих
(якщо підготовчі роботи не були
виконані раніше відповідно до дозволу
на виконання підготовчих робіт) і
будівельних робіт, підключення об'єкта
будівництва до інженерних мереж та
споруд (ст. 29 Закону України «Про
планування і забудову територій»).

При цьому дозвіл на виконання
будівельних робіт надається
інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю.

Оскільки у відповідачів дозвіл на
будівництво та проект, розроблений у
відповідності до Наказу Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 16.05.2011 року № 45 "Про
затвердження Порядку розроблення
проектної документації на будівництво
об'єктів» відсутні, то правових
підстав у Виконкому
Білгород-Дністровської МР вимагати від
ОСОБА_3. та ОСОБА_4 зобов'язання провести
відповідну перебудову немає.

Що стосується висновку суду про те, що
позивачем не було заявлено клопотання
про проведення експертизи по даній
справі, то колегія суддів зазначає, що
відповідна експертиза проводиться з
метою встановлення факту відхилення
забудовником від проекту та порушення
будівельних норм і правил.

Однак, як було зазначено вище,
відповідний проект на будівництво
надбудови літ. а1, балкону зі сходами
літ. а2, тамбуру літ. А3, прибудови літ. а4
в частині спірного житлового будинку
відсутній, а тому і проведення
експертизи не може з'ясувати питання
відхилення від проекту.

Разом з тим, із матеріалів справ
вбачається, що зазначеним самочинним
будівництвом порушуються права
співвласників житлового будинку, а
саме - третьої особи ОСОБА_5, оскільки
самовільне будівництво є наслідком
руйнування його квартири, що
підтверджується численними
зверненнями співвласників спірного
житлового будинку до
Білгород-Дністровської міської ради зі
скаргами на дії відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

Помилковим також є висновок суду про
те, що органами державної влади та
місцевого самоврядування, які
здійснюють контроль у сфері
містобудування, не були вчиненні
заходи по врегулюванню обставин, що
склалися між сторонами, припис про
усунення порушень інспекцією ДАБК в
Одеській області відповідачам не
видавався та особа, яка здійснила
самочинне будівництво, не притягалась
до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги надав суду
достатні, належні і допустимі докази
існування обставин, на які він
посилається як на підставу своїх
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що рішення суду
є незаконним і необґрунтованим, доводи
апеляційної скарги його повністю
спростовують, рішення ухвалено при
неправильному застосуванні вимог
матеріального права, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід задовольнити,
оскаржуване рішення суду скасувати та
ухвалити у справі нове рішення, яким
позовні вимоги Виконкому
Білгород-Дністровської МР
задовольнити.

Крім того, на підставі викладеного та
на підставі ст. 88 ЦПК України колегія
суддів вважає за необхідне стягнути
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках на
користь державного бюджету України
судовий збір у загальній сумі 243,60 грн.,
по 121,80 грн. з кожного, які підлягали
стягненню при розгляді справи в суді
першої інстанції, та на користь
Виконкому Білгород-Дністровської МР -
121,80 грн., по 60,90 грн. з кожного, які
сплачені заявником апеляційної скарги
за подачу апеляційної скарги.

Вимоги представника Виконкому
Білгород-Дністровської МР про
стягнення на їх користь витрат на ІТЗ
судового процесу в розмірі 120 грн.
задоволенню не підлягають, оскільки
зазначені витрати не знайшли свого
підтвердження в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4,
ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Виконавчого
комітету Білгород-Дністровської
міської ради Одеської області
задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 28 травня 2014 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким
позовні вимоги Виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знести
самочинно збудовану надбудову літ. а1,
балкон зі сходами літ. а2, тамбур літ. а3,
прибудову літ. а4, що розташовані за
адресою: м. Білгород-Дністровський,
Одеської області, АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних
частках на користь державного бюджету
України судовий збір у загальній сумі
243,60 грн., по 121,80 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних
частках на користь Виконавчого
комітету Білгород-Дністровської
міської ради судовий збір у загальній
сумі 121,80 грн., по 60,90 грн. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

Л.Є. Виноградова

С.П. Гайворонський