У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Дем'яносова М.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Виконавчого комітету Самарської
районної у м.
Дніпропетровську ради, треті особи:
Комунальне виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
Самарського району
м. Дніпропетровська, сектор з питань
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області,
про визнання права користування жилим
приміщенням, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
11 жовтня 2012 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12 грудня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
Виконавчого комітету Самарської
районної у м. Дніпропетровську ради,
треті особи: Комунальне виробниче
житлове ремонтно-експлуатаційне
підприємство Самарського району м.
Дніпропетровська, сектор з питань
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області,
про визнання права користування жилим
приміщенням, посилаючись на те, що його
бабусі ОСОБА_5 було надано для
проживання двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1. У 2002 році їй було надано
дозвіл на приватизацію цієї квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2 бабуся померла.

На час смерті у даній квартирі
проживали та були зареєстровані:
ОСОБА_6 - батько позивача, ОСОБА_7 ‒?
співмешканець бабусі, а позивач, його
мати ОСОБА_8 та сестра ОСОБА_9 проживали
в квартирі без реєстрації.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_6
помер.

Під час проживання в даній квартирі,
він постійно брав участь в її
утриманні, але так і не зареєструвався
в ній, а тому позивач просив суд визнати
за ним право користування жилим
приміщенням квартири АДРЕСА_1

Рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 11
жовтня 2012 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12 грудня
2013 року рішення Самарського районного
суду м. Дніпропетровська
від 11 жовтня 2012 року скасовано,
ухвалено нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано за
ОСОБА_3 право користування жилим
приміщенням квартири АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права, та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 324 ЦПК
України право касаційного оскарження
судових рішень мають сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права, свободи чи обов'язки.

Звертаючись із касаційною скаргою
ОСОБА_4 вказує на те, що її не було
залучено до участі в розгляді справи,
хоча вона є дочкою померлої ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про
народження, постійно проживала у
спірній квартирі з матір'ю та проживає
там по теперішній час, іншого житла не
має. Яким чином складалися акти, що
нібито позивач проживає в квартирі, їй
невідомо. У дитинстві ОСОБА_3 проживав
разом зі своєю матір'ю у селищі
міського типу, що знаходиться у
Дніпропетровської області, там
навчався у школі й одружився. На даний
час проживає у с. Любимівка
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області. Актом від 18
грудня 2013 року підтверджується місце
проживання ОСОБА_3 разом із родиною у с.
Любимівка Дніпропетровської області.

Установлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Вирішуючи спір, суди не дотрималися
встановленого ЦПК України принципу
оцінки доказів, відповідно до якого суд
на підставі всебічного, повного й
об'єктивного розгляду обставин справи
аналізує і оцінює докази як кожен
окремо, так і в їх сукупності, у
взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і
ця оцінка повинна спрямовуватися на
встановлення достовірності чи
відсутності обставин, які
обґрунтовують доводи і заперечення
сторін; у достатньому обсязі не
визначилися з характером спірних
правовідносин та правовою нормою, що
підлягає застосуванню; не визначилися
з колом осіб, які мають брати участь у
розгляді справи, та вирішили спір по
суті.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судові рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від
11 жовтня 2012 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12 грудня 2012 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

М.В. Дем'яносов

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська