16 липня 2014 року Жовтневий
районний суд м. Маріуполя Донецької
області у складі головуючої судді
Кір'якової Н.П., при секретарі Шпичак
Є.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Маріуполі
скаргу ОСОБА_1 до Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ в Донецькій
області, на дії державного виконавця
Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ по
винесенню постанови про накладення
штрафу та постанови про стягнення
ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною
скаргою на дії державного виконавця
Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ, в
якій зазначив, що 04.03.2014 року державним
виконавцем Гавриловою Г.О. було
складено акт в порушення вимог
законодавства, а саме: у вступній
частині акту не зазначено місце
складання акту та кількість аркушів, у
кінці акту не зазначено кількість його
примірників, акт складено лише за
участю одного понятого. На підставі
зазначеного акту в межах виконавчого
провадження ВП№42191703 було накладено на
ОСОБА_1 штраф за невиконання рішення
суду та стягнуто виконавчий збір, що
скаржник вважає противозаконним.
Враховуючи, що цей акт є незаконним,
ОСОБА_1 не вважає акт від 12.03.2014 року
повторним, у зв'язку з чим постанову від
13.03.2014 року про накладення штрафу на
підставі повторного виходу державного
виконавця - протиправною. На підставі
зазначеного просить суд визнати
незаконними дії державного виконавця
Гаврилової Г.О. щодо складання акту від
04.03.2014 р.; визнати акт державного
виконавця про невиконання боржниками
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рішення суду таким, що
не відповідає чинним нормам
законодавства; визнати дії державного
виконавця Гаврилової Г.О. по винесенню
постанов про накладення штрафу в
розмірі 340 гр. від 05.03.2014 р. та стягнення
з боржника виконавчого збору в розмірі
680 грн., винесених в межах виконавчого
провадження ВП № 42191612, незаконними та
скасувати вищевказані постанови й
постанову від 13.03.2014 року про
накладення штрафу у розмірі 680 грн.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою
скаргу підтримав та просив її
задовольнити з вищевказаних підстав.
Представник Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ в Донецькій
області Гаврилова Г.О. у судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення скарги та зазначила, що
22.02.2014 року нею було відкрите виконавче
провадження №42191703 та надано строк до
03.03.2014 року боржнику ОСОБА_1 добровільно
виконати рішення суду шляхом знесення
огорожі на відстань 1 м. в бік вул.
Овальної у м. Маріуполі, про що ОСОБА_1
було повідомлено належним чином. По
закінченні строку, наданого на
добровільне виконання рішення суду,
нею 04.03.2014 року під час виходу за
зазначеною адресою було встановлено,
що рішення суду не виконано, про що
складено акт, який підписала стягувач
ОСОБА_4 та понятий ОСОБА_5 На підставі
зазначеного 05.03.2014 року нею були
ухвалені постанови про накладення
штрафу на боржника ОСОБА_1 за
невиконання рішення суду та стягнення
виконавчого збору, які були направлені
боржнику з повідомленням про те, що
12.03.2014 року буде здійснено повторний
вихід державного виконавця та
перевірено виконання рішення суду, що й
було здійснено у вказану дату, де було
встановлено повторне невиконання
рішення суду та складено відповідний
акт, на підставі якого 13.03.2014 року
ОСОБА_3 було винесеного постанову про
накладення штрафу за невиконання
рішення суду. Вважає, що при складанні
актів та винесення постанов вона діяла
в межах закону, боржник ОСОБА_1 не
виконав рішення суду, а зазначену
огорожу було знесено у травні 2014 року
силами стягувача. Крім того, вказала що
боржник прострочив строки звернення
до суду, у зв'язку з чим просить у
задоволенні скарги відмовити у повному
обсязі.

Дослідивши пояснення сторін та
ознайомившись з матеріали справи, суд
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.02.1014 року
державним виконавцем Гавриловою Г.О.
було відкрите виконавче провадження
№42191703 та надано строк до 03.03.2014 року
боржнику ОСОБА_1 добровільно виконати
рішення суду шляхом знесення огорожі
на відстань 1 м. в бік вул. Овальної у м.
Маріуполі, про що ОСОБА_1 було
повідомлено належним чином.

04.03.2014 року під час виходу за адресою:
АДРЕСА_1 державним виконавцем було
встановлено, що рішення суду не
виконано, про що складено акт, який
підписала державний виконавець
Гаврилова Г.О., стягувач ОСОБА_4 та
понятий ОСОБА_5

На підставі зазначеного акту 05.03.2014
року державним виконавцем були
ухвалені постанови про накладення
штрафу на боржника ОСОБА_1 за
невиконання рішення суду та стягнення
виконавчого збору, які були направлені
боржнику з повідомленням про те, що
12.03.2014 року буде здійснено повторний
вихід державного виконавця та
перевірено виконання рішення суду.

12.03.2014 року, під час повторного виходу
було встановлено невиконання рішення
суду та складено відповідний акт, який
підписали державний виконавець
Гаврилова Г.О., стягувач ОСОБА_4, поняті
ОСОБА_6 та ОСОБА_7

На підставі зазначеного акту 13.03.2014
року державним виконавцем Гавриловою
Г.О. було винесено постанову про
накладення штрафу за невиконання
рішення суду на боржника ОСОБА_1

08.05.2014 року при виході за адресою:
АДРЕСА_1 боржником ОСОБА_4 було виконано
рішення суду, а саме: знесено 1 м.
огорожі в бік вул. Овальна у м.
Маріуполі, про що складено акт, який
підписали державні виконавці
Гаврилова Г.О., Єрємєєв С.Ф., стягувач
ОСОБА_4, боржник ОСОБА_1, ОСОБА_8, поняті
ОСОБА_9, ОСОБА_10, дільничний Фесенко С.С.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження» після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Судом встановлено, що на підставі
вказаних норм державним виконавцем
було здійснено у встановлені строки
усі необхідні дії, направлені на
забезпечення виконання рішення суду.
Одночасно встановлено, що боржник
ОСОБА_1, повідомлений належним чином,
без поважних причин у зазначені строки
добровільно не виконав рішення суду, що
ним було підтверджено у судовому
засіданні, а рішення суду взагалі було
виконано засобами та силами стягувача.

Суд критично ставиться до твердження
боржника ОСОБА_1 про незаконність акту
від 04.03.2013 року, виходячи з наступного:
щодо участі понятих, то згідно із ст.. 15
Закону України «Про виконавче
провадження» виконавчі дії можуть
проводитися за присутності понятих.
Присутність понятих обов'язкова під
час вчинення виконавчих дій,
пов'язаних з примусовим входженням до
нежитлових приміщень і сховищ, де
зберігається майно боржника, на яке
звернено стягнення, або майно
стягувача, яке має бути повернене йому
в натурі; до житлових будинків і
квартир для забезпечення примусового
виселення з них та вселення в них; до
будинків, квартир та інших приміщень,
в яких перебуває дитина, яка має бути
передана іншим особам відповідно до
рішення суду; під час проведення
огляду, арешту, вилучення і передачі
майна.

Отже, у даному випадку участь понятих
при складанні акту державним
виконавцем про стан виконання судового
рішення не є обов'язковим, а тому їх
кількість не є імперативною нормою для
вказаної дії виконавця.

Щодо відсутності у вступній частині
акту місця складання акту, то даний
факт не відповідає дійсності, оскільки
останнє чітко зазначено в акті.
Відсутність вказівок на кількість
аркушів акту та кількість його
примірників, є по своїй суті,
формальними порушеннями з огляду на те,
що державний виконавець вчинила
вказану дію відповідно до вимог
закону, в межах своїх повноважень й
вказане жодним чином не свідчить про
порушення прав боржника.

Суд не бере до уваги твердження
державного виконавця про порушення
скаржником строків звернення до суду,
оскільки, як свідчать матеріали справи,
боржник ОСОБА_1 його пропустив з
поважних причин, оскільки звертався до
суду за захистом своїх прав у порядку
адміністративного судочинства, але у
відкритті провадження за його позовом
було відмовлено.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється
виключно на засадах змагальності
сторін. Суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, користуються рівними
правами щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони
зобов'язані подати свої докази чи
повідомити про них суд до або під час
попереднього судового засідання у
справі. Докази подаються у строк,
встановлений судом з урахуванням часу,
необхідного для подання доказів.
Докази, подані з порушенням вимог,
встановлених частиною першою цієї
статті, не приймаються, якщо сторона не
доведе, що докази подано несвоєчасно з
поважних причин.

Всупереч вимогам ст.ст.60, 131 ЦПК України,
скаржник не надав доказів на
підтвердження своїх доводів щодо
незаконності дій державного виконавця
Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ в
Донецькій області під час проведення
виконавчих дій за в межах виконавчого
провадження №42191703. Відмовляючи в
задоволенні скарги суд виходить з
того, що боржник самостійно не виконав
рішення суду щодо знесення огорожі,
встановленої впритул до фасадної стіни
домоволодіння АДРЕСА_1, на відстань 1 м у
бік вул. Овальної у м. Маріуполі,
оскільки у судовому засіданні він не
надав доказів щодо особистого
виконання ним рішення суду, тому
постанови державного виконавця від
05.03.2014 року та від 13.03.2014 року про
накладення штрафу та стягнення
виконавчого збору є правомірними і
підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 11, 18, 89 ЗУ «Про
виконавче провадження», Наказу
Міністерства юстиції України від
02.04.2012 р. за № 489/20802, ст.ст. 383,384,387 ЦПК
України, суд,

У Х В
А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 до
Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ в
Донецькій області на дії державного
виконавця Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ по складанню акту
від 04.03.2014 р. про невиконання судового
рішення, прийняття постанови від 05.03.2014
р. про накладення штрафу та постанови
від 05.03.2014 р. про стягнення виконавчого
збору та їх скасування, а також про
визнання акту від 04.03.2014 р. про
невиконання рішення, таким, що не
відповідає вимогам закону, відмовити у
повному обсязі.

Апеляційну скаргу може бути
подано протягом 5 днів після прийняття
ухвали.

Суддя

Н.П.Кір'якова