Ухвала

іменем україни

16 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Колодійчука В.М., Савченко
В.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 на
дії державного виконавця
Дзержинського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 05 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 21 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду зі скаргою на неправомірні дії
державного виконавця Дзержинського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Підгірного О.С.,
посилаючись на те, що державний
виконавець не виніс постанови про
призначення дати та часу примусового
виселення його із квартири АДРЕСА_1, чим
позбавив його можливості оскаржити
дану постанову. Уточнивши вимоги,
скаржник просив визнати незаконними
дії державного виконавця щодо
здійснення примусового виселення
мешканців спірної квартири, включаючи
малолітню дитину.

Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Харкова від 05 листопада 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 21 січня 2014 року, в задоволенні
скарги відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник просить
скасувати ухвали місцевого та
апеляційного судів, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
матеріального та процесуального права,
і просить постановити нову ухвалу, якою
вимоги скарги задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи у
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
19 Закону України «Про виконавче
провадження» (далі - Закон) державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону, за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Частиною першою статті 31 Закону
визначено, що копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження (далі -
документи виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з частиною 3 статті 78 Закону
державний виконавець зобов'язаний
письмово повідомити боржника про день
і час примусового виселення. Боржник
вважається повідомленим про примусове
виселення, якщо повідомлення надіслано
йому за адресою, за якою має
здійснюватися виселення, чи за іншою
адресою, достовірно встановленою
державним виконавцем. Відсутність
боржника, повідомленого про день і час
виселення, під час виконання рішення не
є перешкодою для виконання рішення.

Відмовляючи в задоволенні скарги,
місцевий суд, з висновком якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
обґрунтовано виходив із того, що
постанови про відкриття виконавчого
провадження винесені державним
виконавцем Дзержинського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції у відповідності до вимог,
передбачених Законом України «Про
виконавче провадження». Вказані
постанови надіслані боржникам у
визначеному законом порядку, що
підтверджується відповідними
квитанціями, пунктом другим вказаних
постанов встановлено 15-денний строк
для добровільного виконання вимог
постанови, тому підстави вважати дії
державного виконавця, з наведених у
скарзі мотивів незаконними, відсутні.

Доводи касаційної скарги не впливають
на законність та обґрунтованість ухвал
судів першої та апеляційної інстанцій.

Згідно зі статтею 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами обох інстанцій при розгляді
справи дотримано вимоги закону, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне касаційну скаргу відхилити,
а ухвали судів залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.
Харкова від 05 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 21 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.М. Колодійчук

В.О. Савченко

І.М. Фаловська