АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/2147/14
інстанції Кустов О.Ю.
Доповідач: Орловська Н.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 15 дня
колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Орловської Н.В.

Суддів: Майданіка В.В.

Кутурланової
О.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Херсоні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
діючого від імені ОСОБА_3 на рішення
Скадовського районного суду
Херсонської області від 21 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені)
за несвоєчасну сплату аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

04 квітня 2014 року ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4
про стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів
посилаючись на те, що рішенням
Дніпровського районного суду м.
Херсона від 01.12.2009 року відповідач
зобов'язаний сплачувати на її користь
аліменти на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку щомісячно, починаючи з
15.06.2009р. і до досягнення дитиною
повноліття.

Оскільки аліменти відповідач
сплачував не регулярно і не в повному
обсязі, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість яка станом на 30.04.2014р.
складає 15544,01 грн., просила суд стягнути
з відповідача на її користь неустойку
за прострочення сплати аліментів в
розмірі 5160,52 грн., стягнути судові
витрати.

Рішенням Скадовського районного
суду Херсонської області від 21 травня
2014 року позовні вимоги задоволені
частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення
сплати аліментів у розмірі 2500 грн. за
період з лютого 2010 року по 30 квітня 2014р.,
стягнуто з відповідача в дохід держави
судовий збір у розмірі 243,60 грн. В
задоволенні іншої частини вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
діючий від імені ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове по суті позовних вимог
посилаючись на те, що суд безпідставно
зменшив розмір пені, яка підлягає
стягненню з відповідача, оскільки
останній є працездатним, жодних
обмежень по роботі не має, займається
вирощуванням сільськогосподарської
продукції, аліменти на утримання інших
дітей не сплачує. Крім того, суд
безпідставно стягнув з відповідача
судовий збір у розмірі 243,60 грн. в дохід
держави, оскільки судовий збір
сплатила позивач за подання позовної
заяви, відповідно і кошти мають бути
відшкодовані саме на користь позивача,
а не держави. Крім того, суд
безпідставно відмовив у задоволені
вимог щодо витрат на правову допомогу,
оскільки ОСОБА_2 є фахівцем в галузі
права, працює за договором в
адвокатській компанії, послуги за
надання правової допомоги позичці були
наданні та нею оплачені згідно
квитанції, розмір якої не перевищує
встановленого Законом граничного
розміру.

Заслухавши доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається і
це встановлено судом, що на примусовому
виконанні відділу державної
виконавчої служби Скадовського
районного управління юстиції
Херсонської області знаходиться
виконавчий лист № 2-2692/09 від 01.12.2009р.,
виданий Дніпровським районним судом м.
Херсона, про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку, але не
менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно, починаючи з 15.06.2009р. і до
повноліття дитини.

Згідно розрахунку державного
виконавця виконанні відділу державної
виконавчої служби Скадовського
районного управління юстиції
Херсонської області від 22.11.2013р. та від
07.05.2014р., ОСОБА_4 виплачував аліменти
нерегулярно і не в повному обсязі, що
призвело до утворення заборгованості
за аліментами, яка станом на 30.04.2014р.
складає 15544,01 грн. (а.с.4, 18)

При розгляді справи відповідач не
заперечував щодо наявності
заборгованості по аліментам та
погоджувався на виплату неустойки
через несвоєчасну виплату, проте
заперечував проти розміру неустойки
посилаючись на неспроможність
сплатити її у такому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України
при винекнені заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

За приписами ч.2 ст. 196 СК України
розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

З матеріалів справи вбачається,
що відповідач має на утриманні
малолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
листопада 2011 року не працює, з березня
2012 року не отримує виплату допомоги по
безробіттю.

Отже, зважаючи на наявність
заборгованості зі сплати аліментів та
права позивачки на стягнення пені за
затримку їх виплати, слід визнати
правомірним висновок суду про
наявність, передбаченого ч.1 ст.196 СК
України, підстав для стягнення
неустойки.

Крім того, суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку щодо
зменшення її розміру врахувавши при
цьому майновий та сімейний стан
боржника, що відповідає приписам ч. 2
ст.196 названого Кодексу.

Не можуть бути прийняті до уваги
доводи апеляційної скарги щодо
необґрунтованості стягнення судом
судового збору у розмірі 243,60 грн. з
відповідача на користь держави,
оскільки відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК
України у разі звільнення позивача від
сплати судового збору за подання
позовної заяви, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» позивачі
звільняються від сплати судового збору
за подання позовів про стягнення
аліментів, а оскільки вимоги щодо
стягнення неустойки за несвоєчасну
сплату аліментів є похідними, позивач
також звільняється від сплати судового
збору за подання вказаного позову.

Враховуючи що позивачка
звільнена від сплати судового збору за
подання позовної заяви про стягнення
неустойки за несвоєчасну сплату
аліментів, відповідно до положення ст.7
Закону України «Про судовий збір» вона
має право звернутись до суду із заявою
про повернення судового збору, який
помилково було сплачено при поданні
позовної заяви.

Разом з тим, відмовивши у
задоволенні вимог про стягнення витрат
на правову допомогу, суд не врахував що
відповідно до договору про надання
правової допомоги № 10/14 від 31.03.2014р.,
укладеного між позивачем та ТОВ
«Адвокатська компанія «Шкута і
партнери», позивачу за договором
надаються послуги по представництву
інтересів у судовому процесі про
стягнення з ОСОБА_4 неустойки у зв'язку
із несплатою аліментів.

Відповідно до п. 1.5 зазначеного
Договору виконавцем доручень щодо
надання правової допомоги призначено
адвоката ОСОБА_7 та його помічника
ОСОБА_2

При цьому необхідно врахувати, що
правова допомога надається не тільки в
судовому засіданні, а й пов'язана з
складанням позовної заяви, наданням
усних консультацій, ознайомлення з
матеріалами справи, проведенням
необхідних розрахунків тощо. При
обчислені розміру компенсації
необхідно врахувати всі витрати, які
перебувають у причинному зв'язку із
наданням правової допомоги у
конкретній справі. Ці дії повинні бути
необхідними для надання правової
допомоги, а розрахована сума має бути
справедливою.

З наданого позивачем акта
прийому-передачі наданної правової
допомоги від 01.04.2014р. вбачається, що
уповноваженою особою від Виконавця
договору ОСОБА_2 надавались послуги по
вивченню матеріалів справи та
документів, підготовка позовної заяви.
Затрачений час на надання правової
допомоги поза судовим засіданням в
ході провадження цивільної справи
становить 4 години 20 хвилин, а розмір
компенсації становить 2000 грн., що
відповідає встановленому граничному
розміру компенсації витрат на правову
допомогу, передбаченого ст. 1 Законом
України від 20.12.2011р. № 4191-VI «Про
граничний розмір компенсації витратна
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справ».

Оскільки витрати на правову
допомогу документально підтверджені
позивачкою та надані особою, яка згідно
ст. 16 Закону України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність» мала право
надавати послуги в об'ємі зазначеному
позивачем, рішення суду щодо відмови у
стягненні витребуваної суми
суперечить наведеним обставинам
справи та вимогам законодавства, що є
підставою для його скасування у цій
частині з ухваленням нового рішення
про задоволення цих вимог.

В решті рішення суду прийнято з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого
від імені ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Скадовського районного
суду Херсонської області від 21 травня
2014 року в частині відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про
стягнення витрат на правову допомогу
скасувати і ухвалити в зазначеній
частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у
розмірі 2000 грн.

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає чинності негайно з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: