АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:
головуючого судді: Мазурик О.Ф.,
суддів: Прокопчук Н.О.,
при секретарі: Калініній Я.М.,
розглянувши апеляційні скарги
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1,
на рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 27 травня 2014 року
у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
В лютому 2014 року позивач - Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»,
Банк») звернувся до Святошинського
районного суду м. Києва з позовом, в
якому посилаючись на те, що відповідачі
належним чином не виконують взяті на
себе зобов'язання у договірних
відносинах, просив стягнути солідарно
з ОСОБА_1, ОСОБА_2 суму заборгованості за
кредитним договором 150 553 грн. 69 коп., з
яких: 66 556,06 грн. непогашений кредит, 58
395,73 грн. - відсотки, 13 651,80 грн. - пеня, 7
046,50 грн. - штраф за прострочення строків
сплати мінімально необхідного платежу,
4 903,59 грн. - сума індексації за період
прострочених платежів.
Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 27 травня 2014 року позов
задоволено частково та стягнуто з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ
«КБ «Надра» заборгованість по кредиту
в розмірі 66 556 грн. 06 коп.,
заборгованість по відсотках в розмірі
58 395 грн. 73 коп., пеню в розмірі 3 651 грн. 80
коп., штраф у розмірі 704 грн., індексацію
за період прострочення платежів в
розмірі 4 903 грн. 59 коп. Стягнуто судовий
збір у сумі 1 342 грн. 11 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням суду щодо часткового
задоволення позовних вимог, позивач
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій зазначив, що рішення
суду в цій частині є незаконним та
необґрунтованим, ухвалене з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
без повного з'ясування фактичних
обставин справи.

Посилаючись на те, що суд не вірно
застосував положення ч. 3 ст. 551 ЦК
України, у зв'язку з чим дійшов
помилкового висновку про зменшення
розміру пені та штрафу, Банк просив
змінити рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 27.05.2014 та
стягнути заявлений в позовній заяві
розмір пені та штрафу за прострочення
виконання зобов'язання по кредитному
договору в повному обсязі.

Також не погоджуючись з рішенням суду,
відповідачі звернулися до суду з
апеляційними скаргами, в яких
посилались на те, що рішення є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
без повного з'ясування обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідачі в обґрунтування своїх
апеляційних вимог посилались на те, що
суд першої інстанції ухвалюючи рішення
дійшов помилкового висновку про
задоволення позовних вимог, оскільки
судом не вірно визначено перебіг
строку позовної давності та не
застосовано положення статті 267 ЦК
України.

Крім цього, як на підставу скасування
рішення суду ОСОБА_2 в своїй
апеляційній скарзі посилалась на те, що
у суду були відсутні підстави для
задоволення позовних вимог в частині
солідарного стягнення заборгованості,
оскільки порука є припиненою з підстав,
передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Відповідачі просили рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 27 травня 2014 року скасувати та
постановити нове рішення, яким в
задоволені позовних вимог відмовити, у
зв'язку з пропущенням позивачем
строків позовної давності.

Представник позивача - Хмиров Е.О. в
судовому засіданні апеляційну скаргу
підтримав та просив задовольнити, з
підстав наведених в ній. В задоволенні
апеляційних скарг відповідачів просив
відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційну
скаргу просив задовольнити. Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 підтримав, апеляційну
скаргу Банку просив відхилити.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином
повідомлена про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явилася,
причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
відповідача ОСОБА_2

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що заявлялись у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційні скарги
ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_1 та ОСОБА_2
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 05
травня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством Комерційний
банк «Надра», (далі - ВАТ КБ «Надра»,
Банк), що змінило назву на ПАТ «КБ
«Надра», позичальником ОСОБА_1 та
поручителем ОСОБА_2 було укладено
Договір «Автопакет» № 158/П/20/2008-980,
відповідно до умов якого Банк надав
ОСОБА_1 у тимчасове користування на
умовах забезпеченості, повернення,
строковості та платності грошові кошти
у сумі 70 465 грн. на придбання
автотранспортного засобу із
відсотковою ставкою за користування
кредитом 17,4% річних, строком до 03 травня
2013 року.

Пунктами 2.2.1., 2.2.2. Договору передбачено,
що позичальник повертає кредит та
сплачує Банку, передбачені п. 1.1.3.1.
цього Договору відсотки безготівковим
перерахуванням або внесенням коштів на
поточний рахунок № НОМЕР_1, у порядку
передбаченому п. 2.2.3. цього Договору,
шляхом сплати мінімально необхідного
платежу, розмір якого складає 1810 грн.

Позичальник повертає кошти, отримані в
рамках кредитної лінії, та сплачує
Банку передбачені п. 1.2.3.1. цього
Договору відсотки безготівковим
перерахунком або внесенням готівкових
коштів на рахунок № НОМЕР_1, у порядку
передбаченому п. 2.2.3.
цього Договору, шляхом сплати суми
мінімально необхідного платежу.

Позичальник вносить чергові
мінімальні платежі по
кредиту/кредитній лінії, визначені у
п.п. 2.2.1., 2.2.2. цього Договору щомісячно
до 18 числа поточного місяця, а Банк
здійснює списання з поточного рахунку
на рахунок погашення заборгованості до
20 числа поточного місяця. У випадку,
коли позичальник до 18 числа поточного
місяця не вніс (повністю або частково)
суми мінімально необхідних платежів,
внаслідок чого станом на 20 число
поточного місяця не була погашена
поточна заборгованість позичальника,
Банк, починаючи з 21 числа поточного
місяця, застосовує до позичальника
штрафні санкції передбачені цим
Договором. Якщо 18 число є небанківським
днем, то платіж необхідно внести в
останній банківський день, який
передує цій даті (п. 2.2.3. Договору).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судом встановлено, що Банк виконав свої
зобов'язання перед позичальником за
кредитним договором, проте ОСОБА_1 в
порушення умов кредитного договору не
належним чином виконував свої
зобов'язання щодо своєчасного
погашення заборгованості за кредитом
та процентів за користування
кредитними коштами, у зв'язку з чим у
нього виникла заборгованість у сумі 150
553 грн. 69 коп., з яких: 66 556,06 грн. -
непогашений кредит, 58 395,73 грн. -
відсотки, 13 651,80 - пеня, 7 046,50 грн. - штраф
за прострочення строків сплати
мінімально необхідного платежу, 4 903,59
грн. - сума індексації за період
прострочених платежів.

Суд першої інстанції, вірно встановив
факт неналежного виконання
позичальником умов кредитного
договору та застосувавши положення
статті 554 ЦК України дійшов висновку
про солідарну відповідальність
боржника та поручителя перед Банком.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з висновком суду щодо
задоволення позовних вимог в частині
солідарного стягнення заборгованості,
з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно умов Договору «Автопакет»
№ 158/П/20/2008-980, укладеного між
сторонами, ОСОБА_2 зобов'язалася
безвідривно та безспірно відповідати
перед Банком за належне виконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань, що витікають з даного
Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно з ч . 1 ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що відповідно до
частини четвертої статті 559 ЦК порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову.

Як вбачається з матеріалів справи, у
договорі «Автопакет» № 158/П/20/2008-980, що
укладений між сторонами, не
встановлено строку, після якого порука
припиняється.

Разом з цим, пунктом 1.2.4. Договору
встановлено, що строк, на який
позичальнику надано кредитну лінію
встановлено до 03 травня 2013 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України
колегія суддів, сприяючи всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи,
роз'яснювала особам, які беруть участь
у справі, їх права та обов'язки,
попереджала про наслідки вчинення або
не вчинення процесуальних дій, і
сприяючи здійсненню їх прав
оголошувалась перерва в судовому
засіданні для надання Банком належних
доказів на підтвердження направлення
поручителю вимоги.

Після перерви в судовому засідання
апеляційного суду представник Банку
пояснив, що у ПАТ КБ «Надра» відсутні
докази пред'явлення вимоги до
поручителя ОСОБА_2 до звернення до суду
з позовом.

Враховуючи, що матеріали справи не
містять доказів направлення вимоги
поручителю протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного, а з позовом до суду Банк
звернувся 24 лютого 2014 року, тобто після
закінчення шестимісячного строку,
порука є припиненою.

Враховуючи викладене, висновок суду
про солідарне стягнення
заборгованості з боржника та
поручителя є помилковим.

Колегія суддів також не може
погодитись з висновком суду щодо
часткового задоволення позовних вимог
про стягнення пені та штрафу, виходячи
з наступного.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.1. Договору «Автопакет» №
158/П/20/2008-980 передбачено, що у разі
прострочення позичальником строку
сплати мінімальних необхідних
платежів по погашенню
кредиту/кредитної лінії позичальник
сплачує Банку пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла на час виникнення
заборгованості, за кожен день
прострочення.

Згідно пункту 5.2. Договору у разі
порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1.,
4.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10. цього Договору
позичальник зобов'язаний сплатити
Банку штраф у розмірі 10% від суми
кредиту, визначеної у п. 1.1. цього
Договору, за кожен випадок.

Суд встановивши, що розмір пені за
невиконання зобов'язання становить 13
651,80 грн., та штраф 7 046,50 грн.,
застосувавши положення ч. 3 ст. 551 ЦК
України, позов в цій частині
задовольнив частково, та зменшив
розмір пені і штрафу, що підлягає
стягненню на користь Банку.

Колегія судді погоджується з доводами
апеляційної скарги Банку, що такий
висновок суду не узгоджується з
положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки (штрафу, пені) може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що
заявлений розмір пені та штрафу не
перевищує розмір заборгованості.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції безпідставно
застосував до спірних правовідносин ч.
3 ст. 551 ЦК України.

З огляду на викладене, висновок суду
про часткове задоволення позовних в
частині стягнення пені та штрафу є
неправомірним.

Зазначене вище свідчить про неповне
встановлення судом першої інстанції
фактичних обставин, які мають істотне
значення для правильного вирішення
справи та порушення норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення спору, а тому рішення суду
підлягає скасуванню в частині
часткового задоволення позовних вимог
про стягнення пені та штрафу, а також в
частині щодо солідарного стягнення
заборгованості з ухваленням нового
рішення в цій частині про часткове
задоволення позовних вимог та
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«Надра» пені в розмірі 13 651,80 грн. та
штрафу в розмірі 7 046,50 грн.

Доводи апеляційних скарг
відповідачів щодо не вірного
визначення судом перебігу строку
позовної давності та безпідставного не
застосування положень статті 267 ЦК
України не заслуговують на увагу
судової колегії, оскільки пунктом 7.2.
Договору кредиту передбачено, що
сторони, керуючись ст. 259 ЦК України,
дійшли згоди про збільшення строку
позовної давності до 10 років.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо
застосування судом подвійної
цивільно-правової відповідальності, а
саме стягнення штрафу та пені, за
порушення одного зобов'язання,
оскільки такі доводи є
необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Якщо суд апеляційної або касаційної
інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат (ч. 5 ст. 88 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з платіжного доручення № 128592556 від
03 лютого 2014 року ПАТ КБ «Надра»
сплачено судовий збір у сумі 1505 грн. 54
коп. (а.с. 25).

Отже, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на
користь ПАТ КБ «Надра» сплачений
судовий збір у сумі 1 505 грн. 54 коп.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 218, 303, 307, 309, 313-315, 316, 317, 319, 325, 327 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 27 травня 2014 року в частині
задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 і
в частині часткового задоволення
позовних вимог про стягнення пені та
штрафу - скасувати та ухвалити нове,
виклавши резолютивну частину рішення в
наступній редакції:

«Позов Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» суму
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 150 553 (сто п'ятдесят тисяч
п'ятсот п'ятдесят три) грн. 69 коп., з яких:
66 556 грн. 06 коп. - непогашений кредит, 58 395
грн. 73 коп. - відсотки, 13 651 грн. 80 коп. -
пеня, 7 046 грн. 50 коп. - штраф за
прострочення строків сплати
мінімально необхідного платежу, 4 903
грн. 59 коп. - сума індексації за період
прострочених платежів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра» понесені
судові витрати у розмірі 1 505 (одна
тисяча п'ятсот п'ять) грн. 54 коп.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити».

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/3192/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8796/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Кириленко Т.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.