Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник
А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О.,
Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»
про скасування наказу про
відсторонення, скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу

за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі
представника на рішення
Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області від 16 січня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 6
березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»
(далі - ПАТ «Укртелеком») про скасування
наказу № 816 від 2 серпня 2013 року про
відсторонення від роботи.

Позов обґрунтовував тим, що він
працював на посаді виконуючого
обов»язки начальника дільниці
технічної експлуатації лінійних
споруд та розвитку цеху
територіального підрозділу № 3
Апостолівського відділення ПАТ
«Укртелеком» (далі - ТЕСЛР цеху № 3). 14
серпня 2013 року йому було оголошено
наказ від 2 серпня 2013 року про
відсторонення від роботи у зв'язку з
тим, що він не пройшов перевірку знань з
охорони праці та техніки безпеки на
виробництві.

Відсторонення від роботи вважає
незаконним, оскільки у 2012 році він
пройшов навчання та отримав
посвідчення, а також у лютому 2013 року
здав залік, про що зроблено відмітку у
його посвідченні. Просив скасувати
наказ, поновити на роботі та стягнути
середній заробіток за час
відсторонення.

9 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звернувся з
позовом до публічного акціонерного
товариства «Укртелеком» про
скасування наказу про звільнення, про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за вимушений
прогул, мотивуючи позовні вимоги тим,
що 8 жовтня 2013 року телеграмою
надійшло повідомлення про його
звільнення за наказом від 7 жовтня 2013
року. Копія наказу та трудова книжка
при звільненні йому не видавалися.
Посилаючись на указані обставини,
ОСОБА_3 просив задовольнити позов.

Ухвалою Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області

від 24 грудня 2013 року позовні вимоги
позивача об»єднані в одне провадження.

Рішенням Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від 16
січня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 6
березня 2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі
представника, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить скасувати
рішення суду першої інстанції, ухвалу
апеляційного суду та направити справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма
підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; як
розподілити між сторонами судові
витрати; чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення;
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Таким вимогам оскаржувані судові
рішення не відповідають.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 працював на
посаді виконуючого обов»язки
начальника дільниці ТЕСЛР цеху №3
м.Апостолове.

Наказом директора
Дніпропетровської філії ПАТ
«Укртелеком» від

2 серпня 2013 року № 816 ОСОБА_3 було
відсторонено від роботи до усунення
ним перешкод у допуску до роботи.

За положеннями ст. 18 Закону України
«Про охорону праці», працівники під час
прийняття на роботу і в процесі роботи
повинні проходити за рахунок
роботодавця інструктаж, навчання з
питань охорони праці, з надання першої
медичної допомоги потерпілим від
нещасних випадків і правил поведінки у
разі виникнення аварії.

Працівники, зайняті на роботах з
підвищеною небезпекою або там, де є
потреба у професійному доборі, повинні
щороку проходити за рахунок
роботодавця спеціальне навчання і
перевірку знань відповідних
нормативно-правових актів з охорони
праці. Посадові особи, діяльність яких
пов'язана з організацією безпечного
ведення робіт, під час прийняття на
роботу і періодично, один раз на три
роки, проходять навчання, а також
перевірку знань з питань охорони праці
за участю профспілок.

Не допускаються до роботи працівники,
у тому числі посадові особи, які не
пройшли навчання, інструктаж і
перевірку знань з охорони праці.

У разі виявлення у працівників, у тому
числі посадових осіб, незадовільних
знань з питань охорони праці, вони
повинні у місячний строк пройти
повторне навчання і перевірку знань.

Відповідно до п. п. 3.6., 3.16., 3.17., 4.1.
Типового положення про порядок
проведення навчання і перевірки знань
з питань охорони праці, затвердженого
наказом Державного комітету України з
нагляду за охороною праці від 26 січня
2005 року № 15, особи, яких приймають на
роботу, пов'язану з підвищеною пожежною
безпекою, повинні попередньо пройти
спеціальне навчання (пожежно-технічний
мінімум). Працівники, зайняті на
роботах з підвищеною пожежною
небезпекою, один раз на рік
проходять перевірку знань відповідних
нормативних актів з пожежної безпеки,
а посадові особи до початку
виконання своїх обов'язків і
періодично (один раз на три роки)
проходять навчання і перевірку знань
з питань пожежної безпеки.

Посадові особи та інші працівники,
зайняті на роботах, зазначених у
Переліку робіт з підвищеною
небезпекою, затвердженому наказом
Держнаглядохоронпраці України від 26
січня 2005 року № 15 та Переліку робіт,
де є потреба у професійному доборі,
затвердженому наказом МОЗ та
Держнаглядохоронпраці України від 23
вересня 1994 року № 263/121, проходять
щорічне спеціальне навчання і
перевірку знань відповідних

нормативно-правових актів з охорони
праці.

При незадовільних результатах
перевірки знань з питань охорони праці
працівники протягом одного місяця
повинні пройти повторне навчання і
повторну перевірку знань.

Не допускаються до роботи
працівники, у тому числі посадові
особи, які не пройшли навчання,
інструктаж і перевірку знань з питань
охорони праці.

За змістом ст. 46 КЗпП України,
відсторонення працівників від роботи
власником або уповноваженим ним
органом допускається у разі: появи на
роботі в нетверезому стані, у стані
наркотичного або токсичного сп'яніння;
відмови або ухилення від обов'язкових
медичних оглядів, навчання,
інструктажу і перевірки знань з
охорони праці та протипожежної
охорони; в інших випадках, передбачених
законодавством.

Положенням про Дільницю технічної
експлуатації лінійних споруд та
розвитку (п. 5.25.) на керівника дільниці
покладено обов'язки щодо виконання
функцій з охорони праці та пожежної
безпеки, зокрема забезпечення
створення умов праці на робочих місцях
безпосередньо підпорядкованих
працівників відповідно до вимог
нормативних актів про охорону праці та
пожежну безпеку, своєчасне проведення
з підлеглими працівниками всіх
необхідних інструктажів з охорони
праці та пожежної безпеки.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3 про скасування наказу про
відсторонення його від роботи, суд
першої інстанції, із висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що ОСОБА_3 під час перевірки
виявив незадовільні знання з питань
охорони праці та обґрунтованості у
зв»язку з цим відсторонення позивача
від роботи.

З таким висновком суду погодитися не
можна.

У наказі директора Дніпропетровської
філії ПАТ «Укртелеком» від 2 серпня 2013
року № 814 «Про результати перевірки
стану охорони праці в цеху ТП № 3

(м. Апостолове)» зазначено про те, що 2
серпня 2013 року проводилася перевірка
стану охорони праці в цеху № 3,
виявлено порушення вимог
законодавства про охорону праці
керівниками дільниць.

З метою профілактики виробничого
травматизму та забезпечення безпечних
умов праці прийнято рішення про
відсторонення ОСОБА_3 від самостійної
роботи до проходження додаткового
навчання безпечним умовам праці та
підтвердження знань з питань охорони
праці під час позачергової перевірки
комісією з перевірки знань філії.
Начальника філії зобов'язано в
термін до

5 вересня 2013 року організувати
засідання комісії з перевірки знань з
охорони праці та електробезпеки для
позачергової перевірки знань в. о.
начальника дільниці ТЕСЛР цеху № 3
ОСОБА_3

У наказі № 816 «Про відсторонення
від роботи ОСОБА_3» зазначено, що 2
серпня 2013 року проводилася перевірка
знань з охорони праці працівників, які
з різних причин не пройшли
перевірку знань 28 лютого 2013 року і за
приписом від 20 червня 2013 року цю
перевірку необхідно було провести до 5
серпня 2013 року, а ОСОБА_3 2 серпня 2013 року
відмовився від проходження перевірки
знань.

Суд не встановив, у які періоди (
щорічно, чи раз у три роки) проходили
начальники дільниць ТЕСЛР цеху ТП №3
навчання з питань охорони праці з
огляду на вимоги ст.18 Закону України
«Про охорону праці», чи пройшов ОСОБА_3
у відповідний строк вказане
навчання та чи настав станом на

2 серпня 2013 року час перевірки знань та
направлення позивача на навчання.

Крім того, суд не звернув уваги на
те, що наказом № 814 встановлено
позачергову перевірку знань до 5
вересня 2013 року, а за змістом наказу №
816 ОСОБА_3 не пройшов у лютому 2013 року
періодичну перевірку знань.

Встановлення цих обставин є
суттєвим для правильного вирішення
питання щодо законності відсторонення
позивача від роботи.

Позивач у позові посилався на те,
що періодичне навчання він проходив та
долучив до позовної заяви посвідчення
щодо періодичної перевірки знань.
Зазначений документ не знайшов
юридичної оцінки у рішенні суду.

Крім того, позивач вказував на те,
що 2 серпня 2013 року зранку 2013 року він
був у лікарні, у нього констатували
гіпертонічний криз, а тому не був
присутнім при перевірці. На
підтвердження цих обставин у справу
долучено копію медичної карти з
відповідним записом від 2 серпня 2013
року. Пославшись на покази свідків, як
на доказ присутності позивача при
перевірці у цеху 2 серпня 2013 року, про
яку йде мова у наказах, суд не навів
доказів, які спростовують запис у
медичній картці.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні
вимог про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, суд першої
інстанції, із висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що позивачем неодноразово
допускалися порушення трудової
дисципліни та невиконання трудових
обов'язків, які є систематичними.

Проте таких висновків суди дійшли без
повного та всебічного з'ясування
дійсних обставин справи, належної
правової оцінки доводів сторін та з
порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника застосовувалися
заходи дисциплінарного чи
громадського стягнення.

Виходячи зі змісту даної норми для
звільнення працівника за систематичне
порушення трудової дисципліни
необхідно, щоб він вчинив конкретний
дисциплінарний проступок, тобто
допустив невиконання або неналежне
виконання трудових обов'язків, щоб це
невиконання або неналежне виконання
трудових обов'язків було протиправним
та винним і носило систематичний
характер, а за попередні порушення
трудової дисципліни (одне чи декілька)
до працівника застосовувались заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення з додержанням порядку їх
застосування, але вони не дали
позитивних наслідків і працівник знову
вчинив дисциплінарний проступок.

Систематичним порушенням трудової
дисципліни вважається порушення,
вчинене працівником, який і раніше
порушував трудову дисципліну, за що
притягувався по дисциплінарної
відповідальності та порушив її знову.

Отже, виходячи зі змісту
заявлених позовних вимог та вимог
ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України, до
юридичних фактів, які підлягали
встановленню судом відповідно до вимог
ст. 214 ЦПК України при вирішенні спору
про законність звільнення ОСОБА_3 з цих
підстав, є: чи мав місце дисциплінарний
проступок (вина, протиправна
поведінка), який став безпосередньо
підставою для звільнення працівника;
чи передувала його звільненню система
порушень, за які до нього з додержанням
вимог ст. ст. 147-149 КЗпП
України були застосовані
дисциплінарні стягнення.

Заходи дисциплінарного стягнення
передбачені ст. 147 КЗпП України, до них
належать догана та звільнення.
Диспозиція наведеної норми дозволяє
застосовувати до окремих категорій
працівників й інші дисциплінарні
стягнення, передбачені законодавством,
статутами та положеннями про
дисципліну.

Наказом від 30 серпня 2013 року позивачу
оголошено догану за неналежне
виконання трудових обов'язків щодо
забезпечення створення умов праці на
робочих місцях відповідно до вимог
нормативних актів про охорону праці, що
встановлено перевіркою знань з питань
охорони праці.

6 вересня 2013 року до ОСОБА_3 застосовано
дисциплінарне стягнення у вигляді
догани у зв'язку із тим, що він не прибув
5 вересня 2013 року для проходження
перевірки знань із охорони праці.

19 вересня 2013 року позивачу оголошено
догану за прогул з тих підстав, що він
не з'явився для проходження перевірки
знань із охорони праці 13 вересня
2013 року та був відсутній на роботі у
цей день.

За змістом наказу про звільнення
ОСОБА_3 від 7 жовтня 2013 року підставою
для звільнення стала сукупність
систематичних порушень позивачем
посадових обов'язків, за вчинення яких
його притягнуто до дисциплінарної
відповідальності згідно наказів від 30
серпня 2013 року, 6 вересня 2013 року та 19
вересня 2013 року.

Про те, що після винесення цих наказів
ОСОБА_3 знову порушив трудову
дисципліну, і саме це порушення є
підставою для його звільнення, у наказі
від 7 жовтня 2013 року не зазначено.

Дійшовши висновку про те, що позивача
звільнено у відповідності із вимогами
ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України на підставі
встановлених відповідно до цієї норми
обставин, суд не звернув уваги на те, що
за ті ж самі порушення трудової
дисципліни до ОСОБА_3 застосовано
одночасно два види стягнення: і догану,
і звільнення, що суперечить принципу
заборони подвійної відповідальності
за одне й теж саме порушення (ст. 147 КЗпП
України).

Крім того, суд не перевірив доводи
позивача про те, що накази підписані
неповноважною особою.

Позов заявлено до ПАТ «Укртелеком»,
накази підписані директором
Дніпропетровської філії, у рішенні
суду зазначено, що позивач працював
виконуючим обов»язки начальника
дільниці технічної експлуатації
лінійних споруд та розвитку цеху
територіального підрозділу № 3
Апостолівського відділення ПАТ
«Укртелеком» м.Апостолове.

Згідно п.1.4 Положення про Дільницю
технічної експлуатації лінійних
споруд та розвитку начальника дільниці
призначає та звільняє директор
Дніпропетровської філії ПАТ
«Укртелеком». Положення затверджено
наказом директора філії.

Згідно п.34.14.3.2 Статуту ПАТ «Укртелеком»
директор Товариства приймає рішення
про прийняття на роботу в Товариство та
звільнення з роботи працівників
Товариства.

Наказ про прийняття позивача на роботу,
про призначення на посаду, з якої його
звільнено, Статут Дніпропетровської
філії ПАТ «Укртелеком» чи Положення
про філію у справі відсутні.

Враховуючи те, що внаслідок допущених
судами порушень норм процесуального
права не встановлено істотні для
правильного вирішення справи про
скасування наказу про відсторонення,
про скасування наказу про звільнення й
поновлення на роботі обставини, у
залежності від яких знаходиться й
позовні вимоги про стягнення
середнього заробітку за вимушений
прогул, ухвалені у справі рішення у
відповідності до ст.338 ЦПК України
необхідно скасувати у повному обсязі, а
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника задовольнити.

Рішення Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від
16 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 6 березня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О.Карпенко

В.О. Савченко