Справа №2-3559/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі головуючого - судді Лєдньова
Д.М.

секретар - Зубрицька Т.Л.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась в суд із позовом, де
зазначила, що перебуває в шлюбі із
відповідачем з 08.02.2001 року. За час
спільного проживання подружжям
придбано майно, що є спільною сумісною
власністю, а саме: автомобіль марки
CHEVROLET Captiva, 2011 року випуску, номер кузова
НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2,
здійснено добудову та перепланування
квартири АДРЕСА_1. Позивач зауважує, що
станом на 08.02.2001 року вказана квартира
становила: веранда 1-5, житлова кімната -
1-9, вітальня 1-10, а також незакінчена
будівництвом житлова прибудова з 36 %
готовності.

В період з 2001 по 2011 роки подружжям
фактично завершено будівництво
прибудови.

Вказуючи на те, що між сторонами виник
спір щодо користування та
розпорядженням майном, посилаючись на
положення ст.ст. 60, 69, 70 СК України,
просить визнати право спільної
сумісної власності на транспортний
засіб - автомобіль марки CHEVROLET Captiva, 2011
року випуску, державний номер НОМЕР_2,
64/100 ідеальних частини квартири
АДРЕСА_1, стягнути на свою користь
грошову компенсацію вартості ? частини
вартості транспортного засобу, визнати
право власності на 32/100 частини
квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала з вищевикладених
підстав.

Представник позивача позовні вимоги
підтримала. Звернула увагу, що позивач
не претендує на майно, яке набуте
відповідачем до укладення шлюбу, а лише
на частину прибудови, будівництво якої
здійснювалось спільно подружжям. Також
просила стягнути грошову компенсацію
частини вартості автомобіля, яким
фактично користується відповідач.

Відповідач заперечував щодо
задоволення позову та зазначив, що
будівництво прибудови виконувалось
ним до укладення шлюбу, а спірний
автомобіль відчужено за згодою
позивача під час перебування у шлюбі.

Представник відповідача позов не
визнав, просив відмовити.

Заслухавши пояснення учасників,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив.

Шлюб між сторонами зареєстровано 08.02.2001
року міським відділом реєстрації актів
громадянського стану Житомирського
обласного управління юстиції.

Згідно рішення Богунського районного
суду м. Житомира від 15.10.2012 року шлюб
розірвано.

04.09.2000 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
укладено договір дарування частини
жилого будинку, відповідно до якого
останній прийняв у дар 36/100 частин
жилого будинку АДРЕСА_1 та земельну
ділянку площею 236 кв.м., яка надана для
будівництва та обслуговування жилого
будинку.

Відповідно до умов договору відчужено:
веранда 1-5, жила кімната 1-9 площею 10,4
кв.м., вітальня 10, ? частини сарая «Б»,
крім того, незакінчена будівництвом
жила прибудова, відсоток готовності 36 %.
Умовами договору визначено, що до
набувача переходять всі права та
обов»язки забудовника.

На час розгляду справи судом
будівництво є завершеним, що визнано
сторонами.

07.11.2011 року ОСОБА_2 придбано автомобіль
марки CHEVROLET Captiva, 2011 року випуску, номер
кузова НОМЕР_1.

08.11.2011 року транспортний засіб
зареєстровано на підставі
вантажно-митної декларації від 31.10.2011
року, довідки рахунку серії ДПІ № 042868
від 07.11.2011 року.

07.07.2012 року автомобіль знятий з
реєстраційного обліку, за вказаною же
календарною датою зареєстрований за
ОСОБА_4

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 57 СК
України особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є: майно, набуте нею,
ним до шлюбу.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що за договором
дарування від 04.09.2000 року відповідач
набув у власність 36/100 частин жилого
будинку за адресою: АДРЕСА_1. Вказаним
же договором до набувача перейшло
право будівництва прибудови.

Рішенням виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 23.12.1999
року № 726 ОСОБА_3 - дарувальник за
договором дарування, надано дозвіл
продовжувати розпочате будівництво в
двох поверхах двох житлових кімнат.

Суд вважає необхідним підкреслити, що
позивачем заявлено вимогу про визнання
права на частку в майні як наслідок
участі у будівництві.

Вказане не узгоджується із
встановленими фактичними обставинами
по справі, за якими відповідач набув
відповідне майно до періоду
перебування у шлюбі, а після такого
набуття, відбулось збільшення вартості
майна.

Виокремлення як самостійного об»єкта
нерухомості у вигляді обумовленої в
договорі дарування від 04.09.2000 року
прибудови, відносно якого можливе
виникнення цивільний прав та
обов»язків, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що
є у спільній частковій власності, може
бути поділене в натурі між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється. Договір про поділ
нерухомого майна, що є у спільній
частковій власності, укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Суду не надано доказів на
підтвердження погодження
співвласниками будинку поділу
нерухомого майна, отримання прибудовою
статусу самостійно визначеного
об»єкта.

Згідно ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно
дружини, чоловіка за час шлюбу істотно
збільшилося у своїй вартості внаслідок
спільних трудових чи грошових затрат
або затрат другого з подружжя, воно у
разі спору може бути визнане за
рішенням суду об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Позивачем така вимога не заявлялась.

У відповідності до ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Приймаючи до уваги, що спірне майно -
автомобіль марки CHEVROLET Captiva, 2011 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1, перейшов
у власність іншої третьої особи під час
перебування сторін у шлюбі, а саме
07.07.2012 року, заявлені вимоги про
визнання права власності на частину
такого майна, стягнення грошової
компенсації вартості, є
безпідставними.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 65 СК України
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Позивачем не надано доказів на
підтвердження фактичного визнання
судом договору відчуження спірного
майна недійсним.

Приймаючи до уваги вищенаведені
обставини, суд вважає необхідним
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя: