Справа № 309/1742/14-ц
Провадження № 2/309/1013/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 року
м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Волощук
О.Я.

при секретарі Галай В.В.

з участю представника позивачки
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Хуст справу
за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про стягнення аліментів та
додаткових витрат на дитину , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідача про стягнення аліментів
та додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позову посилається на
те, що перебуває з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, який укладено 30
січня 1999 року у виконкомі
Горінчівської сільської ради за
актовим записом №3. У шлюбі в сторін
народилося двоє дітей: син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2,
які знаходяться на повному утриманні
та вихованні позивачки.

Після одруження сторони проживали в
будинку батьків відповідача, де і
народилися спільні діти. За час
спільного проживання відповідач
періодично вживав алкогольні напої та
створював для позивачки із дітьми
нестерпні умови для проживання. В стані
алкогольного сп'яніння відповідач
поводив себе неадекватно, ображав
позивачку та дітей, застосовував до
позивачки фізичне насильство. Тривалий
час позивачка проживала у таких
нестерпних умовах, маючи надію, що все
владнається та переконувала себе в
тому, що дітям потрібен батько. Однак
останній час відповідач створив для
позхивачки з дітьми такі умови, що вони
були змушені покинути будинок і
переїхати проживати до батька
позивачки. На даний час, будь-якої
участі у житті дітей відповідач не
приймає.

Діти постійно ростуть і зростають
відповідно витрати на їх утримання,
фізичний розвиток. Позивачка ніде в
даний час не працює і не може створити
дітям всіх необхідних умов для
належного їх фізичного розвитку,
харчування, займання в гуртках та
спортивних секціях. Відсутність участі
в утриманні дітей з боку батька,
ставить позивачку із дітьми у вкрай
важке матеріальне становище.

В добровільному порядку відповідач
відмовляється від сплати коштів на
утримання дітей, не цікавиться їх
вихованням та добробутом, незважаючи
на те, що їх утримання потребує значних
коштів і відповідно до вимог Сімейного
кодексу України, а саме ст. 180, такий
обов'язок покладається на батьків у
рівній мірі.

Відповідач в даний час офіційно ніде не
працює, однак постійно виїжджає на
заробітки у Російську Федерацію, де має
стабільні неофіційні заробітки біля
10000 грн. на місяць і в змозі сплачувати
аліменти та додаткові витрати на
утримання дітей. Відповідач є людиною
молодого віку, фізично здоровим та не
має інших утриманців, окрім спільних
неповнолітніх дітей.

Відповідач жодного разу не сплачував
кошти на утримання дітей, однак закон
покладає обов'язок на батьків у рівній
мірі щодо утримання та виховання їх
неповнолітніх дітей.

На даний час позивачка знаходиться у
важкому матеріальному становищі і
більше не в змозі сама утримувати
спільних неповнолітніх дітей.

Позивачка не може влаштуватись на
роботу, оскільки молодший син ОСОБА_5,
хворіє з дитинства і потребує
постійного догляду. Згідно листа
Хустської ЦРЛ, підписаного головним
лікарем, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 стоїть на
обліку у невролога з діагнозом : ВВР
головного мозку, атрофічні зміни кори
головного мозку, нижній пара парез,
епісиндром, вроджена затримка
психомоторного розвитку і т.д. З даним
діагнозом дитина постійно потребує
медикаментозного лікування, в тому
числі і закордонних виробників, яке на
даний час подорожчало на 50-60 % у зв'язку
із економічною кризою та коливанням
курсу валют в Україні. Крім того,
являючись глибоким інвалідом, син
потребує постійного догляду позивачки,
а також постійного спостереження у
лікаря невролога. Щоб не допустити
загострення даної хвороби, лікарі
рекомендують щорічне проходження
реабілітації у реабілітаційному
центрі. Однак всі ці обставини
потребують значних коштів, які нажаль
позивачка не може заробити оскільки
змушена завжди знаходитися поруч з
дитиною.

Позивачка самостійно оплачує послуги
вчителя, який приходить займатися із
сином на дому, оскільки із таким
діагнозом в школу дитину приймати не
хочуть.

Позивачка просить суд стягнути з
відповідача аліменти на користь
позивачки на утримання неповнолітніх
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1000 грн.
щомісячно на кожну дитину і до
досягнення дітьми повнолітнього віку
та стягнути з відповідача на користь
позивачки додаткові витрати на
лікування ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі
по 1000 грн., щомісячно починаючи з
моменту звернення з даним позовом.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_1 підтримала позов,
просила його задоволити .

В судове засідання відповідач ОСОБА_3
не з»явився, про день, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином.

Суд ухвалює про розгляд справи в
заочному провадженні.

Заслухавши пояснення представника
позивачки, дослідивши докази по справі,
суд вважає, що позов підлягає до
часткового задоволення виходячи з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони перебувають у шлюбі, який
укладено 30 січня 1999 року у виконкомі
Горінчівської сільської ради за
актовим записом №3. У шлюбі в сторін
народилося двоє дітей: син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2,
які знаходяться на повному утриманні
та вихованні позивачки.

Діти постійно ростуть і зростають
відповідно витрати на їх утримання,
фізичний розвиток. Позивачка ніде в
даний час не працює і не може створити
дітям всіх необхідних умов для
належного їх фізичного розвитку,
харчування, займання в гуртках та
спортивних секціях. Відсутність участі
в утриманні дітей з боку батька,
ставить позивачку із дітьми у вкрай
важке матеріальне становище.

В добровільному порядку відповідач
відмовляється від сплати коштів на
утримання дітей, не цікавиться їх
вихованням та добробутом, незважаючи
на те, що їх утримання потребує значних
коштів і відповідно до вимог Сімейного
кодексу України, а саме ст. 180, такий
обов'язок покладається на батьків у
рівній мірі.

Відповідач в даний час офіційно ніде не
працює, однак постійно виїжджає на
заробітки у Російську Федерацію, де має
стабільні неофіційні заробітки біля
10000 грн. на місяць і в змозі сплачувати
аліменти та додаткові витрати на
утримання дітей. Відповідач є людиною
молодого віку, фізично здоровим та не
має інших утриманців, окрім спільних
неповнолітніх дітей.

Відповідач жодного разу не сплачував
кошти на утримання дітей, однак закон
покладає обов'язок на батьків у рівній
мірі щодо утримання та виховання їх
неповнолітніх дітей.

На даний час позивачка знаходиться у
важкому матеріальному становищі і
більше не в змозі сама утримувати
спільних неповнолітніх дітей.

Позивачка не може влаштуватись на
роботу, оскільки молодший син ОСОБА_5,
хворіє з дитинства і потребує
постійного догляду. Згідно листа
Хустської ЦРЛ, підписаного головним
лікарем, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 стоїть на
обліку у невролога з діагнозом : ВВР
головного мозку, атрофічні зміни кори
головного мозку, нижній пара парез,
епісиндром, вроджена затримка
психомоторного розвитку і т.д. З даним
діагнозом дитина постійно потребує
медикаментозного лікування, в тому
числі і закордонних виробників, яке на
даний час подорожчало на 50-60 % у зв'язку
із економічною кризою та коливанням
курсу валют в Україні. Крім того,
являючись глибоким інвалідом, син
потребує постійного догляду позивачки,
а також постійного спостереження у
лікаря невролога. Щоб не допустити
загострення даної хвороби, лікарі
рекомендують щорічне проходження
реабілітації у реабілітаційному
центрі. Однак всі ці обставини
потребують значних коштів, які нажаль
позивачка не може заробити оскільки
змушена завжди знаходитися поруч з
дитиною.

Позивачка самостійно оплачує послуги
вчителя, який приходить займатися із
сином на дому, оскільки із таким
діагнозом в школу дитину приймати не
хочуть.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Враховуючи матеріальне становище
платника аліментів, матеріальне
становище дітей, а також розмір
прожиткового мінімуму, встановленого
чинним законодавством для відповідної
категорії громадян у 2014 році, норми
Сімейного кодексу України, суд
приходить до висновку, що з відповідача
слід стягнути на утримання дітей
аліменти в розмірі по 600 гривень
щомісячно на кожну дитину до
досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до вимог ст.185 СК України,
той з батьків, з кого присуджено
стягнення аліментів на дитину, а також
той з батьків, до кого вимога про
стягнення аліментів не була
пред'явлена, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами. До
таких обставин відносяться каліцтво та
хвороба. Згідно вимог даної норми,
розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину у разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення і можуть фінансуватися
постійно.

Суд приходить до висновку, що з
відповідача слід стягувати додаткові
витрати на лікування сина в розмірі 600
гривень щомісячно .

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 60, 209 ЦПК
України, ст.ст. 180-184,185 Сімейного
кодексу України, с у д -

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задоволити частково.

Стягувати щомісячно із ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 600
гривень щомісячно на кожну дитини, але
не менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 30
квітня 2014 року до досягнення ними
повноліття .

Стягувати щомісячно із ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 додаткові витрати на
лікування сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі по 600 гривень щомісячно
починаючи з дня вступу рішення в
законну силу до відпадання потреби.

Стягнути із ОСОБА_3 243,60 грн. судового
збору на користь держави .

Відповідачем може бути подано заяву
про перегляд заочного рішення протягом
10 днів з дня отримання його копії до
Хустського районного суду.

Сторонами може бути подана апеляційна
скарга протягом 10 днів з дня
проголошення рішення до апеляційного
суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис
Волощук О.Я.

З оригіналом вірно