У х в а л а

16 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О., Макарчука М.А.,
Нагорняка В.А.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Хмельницької обласної ради,
Хмельницької обласної державної
адміністрації про стягнення
заборгованості по виплаті грошової
компенсації за невикористані дні
щорічних відпусток, відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 11 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Хмельницької
області від 13 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що згідно наказу
Хмельницької обласної державної
адміністрації № 26-к від 26 червня 2002
року був звільнений з посади помічника
першого заступника голови
Хмельницької обласної державної
адміністрації у зв'язку з переведенням
на посаду помічника голови
Хмельницької обласної ради. При
звільненні йому була видана довідка
про те, що невикористана частина
відпустки за період роботи з 2 січня 1999
року по 2 січня 2002 року складає 120
календарних днів, а за період з 2 січня
2002 по 27 червня 2002 року −? 23 календарні
дні. Наказом міністра з питань
житлово-комунального господарства
України № 156 від 22 травня 2009 року був
призначений на посаду начальника
Державної житлово-комунальної
інспекції у Хмельницькій області. В
період роботи у Хмельницькій обласній
раді з 1 липня 2002 року по 15 липня 2009 року
із загальної кількості

459 календарних днів відпустки він
використав 227 днів відпустки, за 88 днів
отримав компенсацію. Позивач зазначав,
що неодноразово звертався до
керівництва Хмельницької обласної
ради з вимогою про звільнення по
переводу до Державної
житлово-комунальної інспекції у
Хмельницькій області з виплатою повної
грошової компенсації за невикористані
відпустки за попередні роки, проте його
прохання не було враховано, а
звільнення було відкладено до 15 липня
2009 року. Йому не була виплачена грошова
компенсація за 144 календарні дні
невикористаної відпустки, в тому числі
за 75 днів за час роботи в Хмельницькій
обласній державній адміністрації та
незаконно утриманих коштів
керівництвом Хмельницької обласної
ради за

69 наданих оплачуваних календарних днів
відпустки, у зв'язку з цим просив
стягнути з Хмельницької обласної ради
на його користь заборгованість в
загальній сумі 15 601 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 11
березня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 13 травня 2014
року, позов ОСОБА_4 задоволено частково,
стягнуто на його користь з
Хмельницької обласної ради грошову
компенсацію за 1 день невикористаної
відпустки за період з 3 липня

2009 року по 15 липня 2009 року в сумі 110 грн.
34 коп. та 100 грн. на відшкодування
моральної шкоди .

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи оскаржувані у справі судові
рішення, суди першої та апеляційної
інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213,
214, 303, 315 ЦПК України, вірно визначилися
з характером спірних правовідносин і
дійшли обґрунтованого висновку про
наявність підстав для частково
задоволення позову ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судами норм процесуального права чи
неправильне застосування норм
матеріального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 11
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Хмельницької області від 13 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О., Макарчук М.А., Нагорняк
В.А.