У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Червинської
М.Є.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_5 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 19 грудня 2013 року та
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 26 лютого
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
08 листопада 2006 року між ОСОБА_6 та ПАТ КБ
«ПриватВанк» було укладено кредитний
договір № KRIMRX9660081 про надання
кредитних коштів у розмірі 3 850 грн. з
кінцевим терміном повернення до
07 листопада 2007 року. Належним
чином умов даного договору ОСОБА_6 не
виконував, у зв'язку з чим станом на 10
лютого 2012 року утворилася
заборгованість у розмірі 28 215 грн. 52
коп., яку позивач просив стягнути з
спадкоємців ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2, - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 19 грудня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 26 лютого
2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про часткове задоволення
позову. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 28
215 грн. 52 коп. заборгованості за
кредитним договором № KRIMRX9660081 від 08
листопада 2006 року, яка складається з
заборгованості по кредиту 1 894 грн. 60
коп., заборгованості по процентам за
користування кредитом - 10 328 грн. 67 коп.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом - 431 грн. 20 коп.,
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 13 741 грн. 26
коп., штрафу (фіксована частина) -
500 грн., штрафу (процентна складова) - 1
319 грн. 79 коп., але у межах вартості
одержаного ними спадкового майна.
Вирішено питання судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_5,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просять скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачем не надано доказів вартості
спадкового майна та не виконані вимоги
ст. 1281 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про часткове задоволення позову, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є спадкоємцями
померлого ОСОБА_6, та є боржниками перед
кредитором у межах вартості майна,
одержаного у спадщину.

З таким висновком апеляційного суду
погодитись не можна, оскільки він не
ґрунтується на матеріалах справи та
суперечить нормам матеріального та
процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 08 листопада 2006
року між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватВанк»
було укладено кредитний договір №
KRIMRX9660081 про надання кредитних коштів у
розмірі 3 850 грн. з кінцевим терміном
повернення до 07 листопада
2007 року (а. с. 3).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер (а. с. 37-38).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 1281 ЦК України
кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Жовтневого районного суду
м. Кривого рогу від 14 березня 2013
року залучено належних відповідачів:
правонаступників померлого ОСОБА_6 -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та відповідно до
поштових повідомлень про вручення від
20 квітня 2013 року їх було повідомлено
про розгляд справи (а. с. 57-58, 62, 78-80),
тобто вимогу про стягнення
заборгованості по відповідачів було
пред'явлено у межах строку визначеного
ст. 1281 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

Проте суд апеляційної інстанції, не
з'ясувавши склад та вартість
спадкового майна із визначенням часток
кожного зі спадкоємців, дійшов
передчасного висновку про стягнення
заборгованості.

Крім того, апеляційний суд не звернув
уваги, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
малолітньою, та відповідно до ст. 31 ЦК
України має часткову цивільну
дієздатність.

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені)
застосовується позовна давність в один
рік.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК
України дає підстави для висновку про
те, що стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
загального строку позовної давності за
основною вимогою.

Суд апеляційної інстанції, не
врахувавши наведених норм
матеріального права, помилково стягнув
пеню за період з 08 січня 2007 року по 10
лютого 2012 року (а. с. 2).

Оскільки апеляційний суд у порушення
вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України не
врахував норми матеріального та
процесуального права, які регулюють
спірні правовідносини, не встановив
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи,
відповідно до ст. 338 ЦПК України
ухвалене у справі судове рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
з передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 26 лютого
2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко