У х в а л а

іменем україни

2 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Коротуна В.М., Штелик С.П., розглянувши в
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
визнання договорів дарування
недійсними, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Київської області від 8 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в
якому просила про визнання недійсними
договорів дарування земельної ділянки
по АДРЕСА_1, та розташованого на ній
житлового будинку за цією ж адресою,
укладених 1 липня 2008 року між ОСОБА_6 і
ОСОБА_7, спадкоємцем якої є відповідач.

Заочним рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 16 січня 2014 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір дарування
земельної ділянки кадастровий номер
:01:027:0018, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, укладений 1 липня 2008 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Васильківського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_8 і зареєстрований в
реєстрі за № 3944.

Визнано недійсним договір дарування
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6
та ОСОБА_7, укладений 1 липня 2008 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Васильківського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_8 і зареєстрований в
реєстрі за № 3940.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 8 квітня 2014 року заочне
рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням апеляційного
суду, ОСОБА_4 звернулася до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з касаційною скаргою, в якій
просила скасувати оскаржуване судове
рішення та залишити в силі рішення суду
першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Положеннями частини 1 статті 335 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до частин 1, 3 статті 203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частиною 1 статті 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Відмовляючи у задоволенні позову
апеляційний суд правильно виходив із
того, що позивачем у порушення вимог
статей 10, 60 ЦПК України не доведено, що
ОСОБА_6 в момент вчинення правочину не
усвідомлював значення своїх дій та
(або) не міг керувати ними. Наявні у
матеріалах справи висновки експертизи
не дали однозначної відповіді на
питання про те, чи усвідомлював ОСОБА_6
в момент укладення договору дарування 1
липня 2008 року значення своїх дій та чи
міг керувати ними.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують та не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись частиною 3 статті 332 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 8 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді:В.М.
Коротун С.П. Штелик