Справа № 234/200/14-ц
Провадження № 2/234/1008/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н

27 травня 2014 року
місто
Краматорськ

Краматорський міський суд
Донецької області в складі

головуючого судді
Нейло І.М.

при секретарі
Калугіній А.П.

за участю
представника позивачки ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника
відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів та
неустойки за несвоєчасну сплату
аліментів

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до
суду з зазначеним позовом до
відповідача ОСОБА_2, який було уточнено
28.02.2014 /а.с.35-37/. Згідно уточнених
позовних вимог позивачка з 05.03.2005 по
11.06.2011 перебувала у шлюбі з
відповідачем. В період спільного
проживання у них народились діти
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2. На підставі рішення
Краматорського міського суду від 01.02.2011
року відповідач зобов'язаний
виплачувати на користь позивачки
аліменти на утримання дітей у розмірі
1/3 частки з усіх видів заробітку.
Відділом Державної виконавчої служби з
01.02.2011 по квітень 2012 з відповідача
стягувались аліменти. В травні 2012 року
позивачка відмовилась від примусового
виконання рішення суду про стягнення
аліментів у зв'язку з тим, що відповідач
обіцяв їх сплачувати добровільно.
Відповідач аліменти не сплачував, тому
вважає, що станом на 01.03.2014 за ним
утворилась заборгованість 10653, 82 грн.
Просила стягнути з відповідача
заборгованість по аліментам 10653, 82 грн.
та неустойку за період з 01.06.2012 по 28.02.2014
в сумі 31889 грн. 14 коп.

Представник позивачки позовні
вимоги підтримав та просив їх
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та пояснив, що
згідно рішення Краматорського
міського суду від 01.02.2011 року
зобов'язаний виплачувати на користь
позивачки аліменти на утримання дітей
у розмірі 1/3 частки з усіх видів
заробітку. Відділом Державної
виконавчої служби з 01.02.2011 по квітень 2012
з нього стягувались аліменти. В травні
2012 року позивачка відмовилась від
примусового виконання рішення суду про
стягнення аліментів. Згідно листа
Державної виконавчої служби від 11.02.2014
вважає, що у нього відсутня
заборгованість зі сплати аліментів,
тому просив в позовних вимогах
відмовити.

Представник відповідача проти
позовних вимог заперечував та просив в
задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно копії виконавчого листа
виданого Краматорським міським судом
№ 2-574 від 01.02.2011 відповідач
зобов'язаний виплачувати на користь
позивачки аліменти на утримання
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2. у розмірі 1/3 частки з усіх
видів заробітку починаючи з 14.01.2011
року. /а.с.22/.

Згідно листа відділу державної
виконавчої служби позивачка ОСОБА_4
14.05.2012 звернулась до виконавчої служби
з заявою про припинення стягнення
аліментів у зв'язку з мировою угодою з
відповідачем та відносно
заборгованості по аліментам вона
претензій не мала, тому згідно п.1 ч.1
ст.49 Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження по
справі № 2-574 від 01.02.2011 було закінчено
16.05.2012 . Станом на 16.05.2012 рік
заборгованість по аліментам
відповідача ОСОБА_2 відносно вказаного
виконавчого провадження відсутня
/а.с.20/.

За правилами ст. ст. 195, 196
Сімейного кодексу України,
заборгованість за аліментами,
присудженими у частці від заробітку
(доходу), визначається державним
виконавцем виходячи з фактичного
заробітку (доходу), одержаного
боржником за час, протягом якого
стягнення не провадилося, або
одержуваного ним на момент визначення
розміру заборгованості. Якщо боржник у
цей період та на час визначення
заборгованості не працював, така
заборгованість визначається виходячи
з середньої заробітної плати для даної
місцевості. У разі спору розмір
заборгованості визначається судом.

Як вбачається з позовних вимог
щодо стягнення аліментів та
заперечень відповідача, щодо
відсутності заборгованості у сторін
існує спір про розмір заборгованості
зі сплати аліментів .

Таким чином, суд вважає, що
позивачкою було обрано невірний спосіб
захисту своїх порушених прав, оскільки
ОСОБА_4 повинна була звернутись до суду
з позовом про визначення розміру
заборгованості по аліментам, тому в цій
частині позовних вимог необхідно
відмовити.

Відповідно до роз'яснень, наданих
у п. 22 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року № 3
"Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів", передбачена ст. 196
СК України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками.

Враховуючи що позовні вимоги,
щодо стягнення неустойки є похідними
від позовних вимог щодо стягнення з
відповідача заборгованості зі сплати
аліментів і в судовому засіданні не
доведено вину відповідача у
простроченні сплати аліментів в цій
частині позовних вимог також необхідно
відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позовних вимогах ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів та
неустойки за несвоєчасну сплату
аліментів, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через суд м. Краматорська протягом
десяти днів від дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішень.

Суддя І. М. Нейло