Провадження № 22-ц 784/1660/14
Головуючий у першій інстанції:
апеляційного суду: Кутова Т.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі

Головуючої судді: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання:
Богуславською О.М.,

за участю: позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 29 квітня 2014 року,
ухваленого за позовом

ОСОБА_3 до

ОСОБА_4 , за участю третьої особи ПрАТ
«Страхова компанія «Арсенал
страхування» про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди ,

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2013 року ОСОБА_3
звернувся до суду з позовною заявою
до ОСОБА_4 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач зазначав, що 13 травня 2013
року ОСОБА_4 керуючи автомобілем
марки «VOLKSWAGEN», реєстраційний номер
НОМЕР_1, рухався по вул. Гречишникова в
районі перехрестя з вул. Степова в м.
Миколаєві та виконуючи поворот
ліворуч, в порушення п. 10.4 Правил
дорожнього руху, не пропустив
автомобіль «ЗАЗ», реєстраційний номер
НОМЕР_2, який рухався в зустрічному
напрямку, внаслідок чого сталося
зіткнення та автомобілям заподіяні
механічні пошкодження.

Посилаючись на те, що сума
страхового відшкодування, яку позивач
отримав від страхової компанії, не в
повній мірі компенсує необхідні
затрати на відновлювальний ремонт
пошкодженого автомобіля, позивач
просив стягнути з відповідача, як з
винної особи 5866 грн. 84 коп. збитків та
5000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Центрального районного
суду м. Миколаєва від 29 квітня 2014
року позов задоволено частково. З
ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3 5866
грн. 84 коп. збитків та 1000 грн.
моральної шкоди. Розподілені судові
витрати.

В апеляційній скарзі
відповідач просить вказане рішення
суду скасувати, а по справі ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на те,
що його відповідальність
застрахована, сума заподіяних збитків
не перевищує ліміт відповідальності
за договором страхування, а тому
обов'язок щодо відшкодування всіх
сум лежить на страховій компанії.

Заперечуючи проти апеляційної
скарги ОСОБА_3 просить відмовити в
задоволенні апеляційної скарги,
вказуючи на те, що страхова компанія
визначила розмір страхового
відшкодування відповідно до вимог
закону, а тому суд ухвалив
обґрунтоване рішення.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
частковому задоволенню із наступних
підстав.

Із матеріалів справи вбачається,
що 13 травня 2013 року ОСОБА_4, керуючи
автомобілем марки «VOLKSWAGEN»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався
по вул. Гречишникова в районі
перехрестя з вул. Степова в м.
Миколаєві та виконуючи поворот
ліворуч, в порушення п. 10.4 Правил
дорожнього руху, не пропустив
автомобіль «ЗАЗ», реєстраційний номер
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який
рухався в зустрічному напрямку,
внаслідок чого сталася ДТП та
автомобілям заподіяні механічні
пошкодження.

Постановою Центрального
районного суду м. Миколаєва від 28
травня 2013 року ОСОБА_4 визнано винним
в скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та притягнуто до
відповідальності у вигляді штрафу
(а.с. 7).

Відповідно до договору
страхування, укладеного від 8 лютого
2013 року з ПРАТ «Страхова компанія
«Арсенал страхування»
цивільно-правова відповідальність
особи, яка виникла внаслідок
заподіяння шкоди третім особам під
час дорожньо -транспортної пригоди,
яка сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, тобто
автомобіля «VOLKSWAGEN» реєстраційний
номер НОМЕР_1 застрахована (а.с. 61).

Відповідальність позивача
також є застрахованою відповідно до
договору з ТОВ «Гарантія» (а.с. 61).

Відповідно до рахунку-фактури
№ 61 від 14 червня 2013 року виданого
АС Автосервіс вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2
становить 25437 грн. (а.с. 56-57).

Згідно зі звітом № 66/05-13 від 16 травня
2013 року про оцінку вартості збитків,
заподіяних ДТП коефіцієнт
фізичного зносу становить 0, 4744 (а.с.
108).

Розрахунком ПРАТ «Страхова компанія
«Арсенал страхування» визначено
розмір збитку з урахуванням зносу в
сумі 20286 грн. 44 коп., а сума страхового
відшкодування за мінусом 510 грн.
франшизи 19776 грн. 44 коп. (а.с. 109).
Вказана сума страхового
відшкодування страховиком на
підставі рахунку-фактури
перераховано СПД «Чернов Денис
Олексійович» (а.с. 58).

З акту виконаних робіт щодо
ремонту автомобіля «ЗАЗ»
реєстраційний номер НОМЕР_2,
вбачається що остаточна вартість
робіт становила 26137 грн., 6360 грн. 26
коп. з яких сплачено особисто ОСОБА_3
(а.с. 73).

Згідно положень ст. 1194 ЦК
України особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність , у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для
повного відшкодування завданої нею
шкоди зобов'язана сплатити
потерпілому різницю між фактичним
розміром шкоди та і страховою
виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи наведені обставини
та положення зазначеної норми
закону, районний суд дійшов вірного
висновку, що відповідач, як винна
особа в скоєнні ДТП, зобов'язаний
сплатити потерпілому, яким є позивач,
різницю між фактичним розміром
шкоди, тобто фактичними витратами, та
сумою страхового відшкодування, а
також суму франшизи, розмір якої
встановлений в договорі страхування.
Так, за вірними розрахунками суду,
фактична сума збитків становить 7270
грн. 26 коп., яка складається з 6360, 26
грн. різниці між виплаченою сумою
страхового відшкодування та
фактичними витратами на
відновлювальний ремонт автомобіля , 510
грн. - фрашизи , а також 400 грн.
вимушених витрат пов'язаних з
проведенням оцінки транспортного
засобу .

Таким чином суд обгрунтовано
стягнув з відповідача на користь
позивача 5866 грн. 84 коп., виходячи з
меж заявлених позовних вимог.

Доводи апелянта стосовно того,
що ліміт страхової суми за договором
страхування є достатнім для
відшкодування завданих ним збитків,
що на його думку звільняє його від
майнової цивільно-правової
відповідальності, не можна прийняти
до уваги, оскільки таке не відповідає
вимогам закону.

Так, відповідно до положень ст. 29
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів » , у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку ,
встановленому законодавством.
Порядок розрахунку коефіцієнту
фізичного зносу передбачено Методикою
товарознавчої експертизи та оцінки
дорожніх транспортних засобів,
затвердженою наказом Міністерства
Юстиції України та Фондом державного
майна України від 24 листопада 2003
року.

Таким чином, Законом України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено страхування
цивільно - правової відповідальності
за завдані збитки в наслідок ДТП не
в повному розмірі фактично завданих
збитків, які визначаються за
правилами встановленими ст. 22 ЦК
України, а лише в їх частині, тобто
за мінусом фізичного зносу деталей
пошкодженого автомобіля. А інша
частина підлягає відшкодуванню
винною особою, як то вказано вище на
підставі положень ст. 1194 ЦК України.

Судом також вірно визначено, що
внаслідок порушення прав позивача,
йому було завдано моральної шкоди,
яка підлягає відшкодуванню на
підставі положень ст. 1167 ЦК України, та
вірно визначив її розмір в сумі 1000
грн. з урахуванням положень ст. 23 ЦК
України.

Доводи апелянта, щодо
відсутності підстав для стягнення
моральної шкоди, оскільки він одразу
надав допомогу потерпілому в
доставці автомобіля на СТО,
забезпечив йому медичний огляд,
також не можна врахувати в повній
мірі, оскільки вказані обставини
впливають на розмір моральної шкоди,
а не звільняють від відповідальності
щодо її відшкодування. Тому суд в
цій частині позовні вимоги
задовольнив частково та розмір
моральної шкоди, стягнув значно в
меншому розмірі від заявленого
позивачем.

Враховуючи наведене,
оскаржуване рішення суду, як таке, що
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, відповідно до
положень ст. 308 ЦПК України, підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 29 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: