РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року

м. Дергачі

Дергачівський районний суд
Харківської області у складі:

головуючого
- судді
Овсяннікова В.С.,

при секретарі судового засідання
- Гомон Р.Л.,

за участю:

представника позивача
- ОСОБА_1,

відповідача
- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа
комунальне підприємство
«Дергачівський комунальник» про
відновлення становища, яке існувало до
порушення права власності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа комунальне
підприємство «Дергачівський
комунальник» про відновлення
становища, яке існувало до порушення
права власності.

В обґрунтування позову вказала, що вона
є власником квартири АДРЕСА_2 в м.
Дергачі.

Відповідачкою по справі було здійснено
переобладнання квартири - відповідачка
встановила двері в приміщенні 1-6 та в
приміщенні 1-5.

Переобладнання виконано з порушенням
вимог будівельних та протипожежних
норм та правил, що може бути небезпечно
для життя і здоров'я людей при
експлуатації об'єкту.

Також зазначила, що вказане
переобладнання порушує її права
власника.

Просить зобов'язати відповідача
відновити становище, яке існувало до
порушення права власності, а саме
знести перегородку на місці частини
коридору та повернути їй у власність
вбудовану шафу; зробити капітальний
ремонт в коридорі та відремонтувати
вбудовану шафу; зобов'язати
відповідача відновити становище, яке
існувало до порушення права власності
на квартиру АДРЕСА_2 в м. Дергачі;
стягнути з відповідача на її користь
витрати на юридичні послуги у розмірі 3
000 (три тисячі) грн. та стягнути з
компенсацію у відшкодування моральної
шкоди у розмірі 3000,00 (три тисячі) грн.

Представник позивача позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, просила їх
задовольнити.

Відповідач позов не визнала і пояснила,
що між нею та колишнім власником
кладовки площею 3,4 кв.м. ОСОБА_4 була
угода - договір купівлі-продажу від
12.08.2004 року, згідно якої остання
отримала від неї грошову суму в розмірі
1000 гривень за вищевказану кладовку.
Спадкоємець майна ОСОБА_4 ОСОБА_3 знала
про дану угоду. Ніяких претензій
стосовно вищевказаної угоди не
висловлювала. Дана угода відбувалась в
присутності свідків, та про що мається
відповідна розписка, написана
власноручно нею та особисто підписана
ОСОБА_4 та свідками.

З 12.08.2004 року вона фактично є власником
кладовки площею 3,4 кв.м., яка
розташована будинку АДРЕСА_2

Також вказала, що їй у зв'язку з
газифікацією та проведенням
індивідуального опалення в кімнаті № 3
в квартирі АДРЕСА_1 надано дозвіл
проведення перепланування в коридорі.

Вона фактично користується даним
приміщенням з 2004 року та сплачує за
нього комунальні платежі, тому є єдиним
власником спірного приміщення.

Зазначає, що ОСОБА_3 за вищевказаною
адресою не проживає з 2003 року по
теперішній час і не може ставити
питання про порушення її права
власності.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню.

Згідно свідоцтва про право власності
на спадщину за законом від 27 грудня 2005
року ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_2
в м. Дергачі Харківської області (а.с. 6);
ОСОБА_2 належить кімната АДРЕСА_1

У наступному адреси змінювались і з
урахуванням технічного паспорта на а.с.
9-10 ОСОБА_3 займає кімнату 1-3, площею 18, 8
кв.м. (як і в свідоцтві), а ОСОБА_2 займає
кімнату 1-4, площею 20, 0 кв.м. у житловому
будинку АДРЕСА_1

Сторони підтвердили, що їм належать
саме ці кімнати і саме цими кімнатами
вони користуються.

Як зазначає ОСОБА_3 раніше приміщення 1-5
було єдиним без встановлення дверей та
розподілу коридору на приміщення 1-5 «а»
та 1-5 і вона мала можливість
користуватись належним спочатку її
матері, а тепер і їй приміщенням 1-6,
площею 3, 40 кв.м. - вбудованою шафою.

Але на даний час ОСОБА_2 користується
належною їй шафою 1-6 та встановила на
них двері.

ОСОБА_2 не заперечує, що дійсно
встановила двері в приміщенні 1-6 та в
приміщенні 1-5.

Відповідно до вимог ст. 15, ч.1 ст. 16, ст. 391
ЦК України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства. Кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Той факт, що шафа 1-6 належить ОСОБА_3
підтверджується і даними БТІ (а.с. 5), в
яких зазначено, що в квартирі № 3 ОСОБА_3
належить кімната 1-3, площею 18, 80 кв.м.,
кладова 1-6, площею 3, 40 кв.м. та по 1/3
частині кухні 1-9; коридору 1-1; коридору
1-5; ванної 1-7 та 1-8 загальною площею 33, 30
кв.м.

За таких обставин суд вважає
необхідним зобов'язати ОСОБА_2 знести
перегородки в приміщенні 1-5 та 1-6 та
зобов'язати ОСОБА_2 звільнити шафу
(кладовку) 1-6 від належного їй майна.

Заперечення ОСОБА_2, що вона
користується приміщенням 1-6 правомірно
- безпідставне.

Як вказує ОСОБА_2, кладовка 1-6 раніше
дійсно належала матері позивачки -
ОСОБА_4, але вона у 2004 році виплатила їй
за кладовку одну тисячу гривень, що
підтверджується розпискою на а.с. 44
(ксерокопія).

Такий договір є нікчемним, оскільки він
не відповідає вимогам закону щодо
продажу об'єктів нерухомості.

Посилання ОСОБА_2, що ОСОБА_3 не проживає
в цій квартирі і не є її власником також
безпідставне.

Факт непроживання ОСОБА_3 в квартирі
для захисту своїх порушених прав
значення не має.

Право власності ОСОБА_3
підтверджується наявними у справі
доказами (а.с. 5, 6).

Посилання ОСОБА_2, що вона зробила всі
переобладнання в коридорі законно при
проведенні індивідуального опалення у
квартиру, що підтверджується дозволом
на а.с. 43, також судом не приймаються,
оскільки такі переобладнання ОСОБА_2
робила без узгодження з іншими
співвласниками цієї квартири, а саме -
ОСОБА_3

Проведення опалення не повинно
перешкоджати іншим співвласникам
квартири користуватись належним їм
майном.

Щодо інших позовних вимог ОСОБА_3, то
суд виходить з наступного.

ОСОБА_3 просить зробити капітальний
ремонт в коридорі 1-5 та відремонтувати
вбудовану шафу.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_3 не надано доказів, що і коридор і
вбудована шафа (кладовка 1-6) потребують
капітального ремонту; що включається в
капітальний ремонт; обсяг цих робіт і
таке інше.

Відсутні підстави і для відшкодування
моральної шкоди та стягнення 3 000
гривень за надання юридичної допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 10, 60
ЦПК України не надано доказів щодо
спричинення їй моральної шкоди,
оскільки сам факт невиконання її вимог
ОСОБА_2 не свідчить про завдання такої
шкоди.

Стосовно стягнення 3 000 гривень за
надання юридичної допомоги, то
позивачкою не надано розрахунків
необхідності стягнення цієї суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частині позовних
вимог, в задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 витрати на правову
допомогу відносяться до витрат,
пов'язаних з розглядом судової справи.

Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні
розміри компенсації втрат, пов'язаних з
розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави»
затверджено граничні розміри
компенсації витрат пов'язаних з
розглядом справи. Граничний розмір
витрат, пов'язаних з правовою допомогою
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення в цивільній справі у
випадку, якщо компенсація сплачується
іншою стороною, не повинен
перевищувати суму, що обчислюється
виходячи з того, що зазначеній особі
виплачується 40 % розміру мінімальної
заробітної плати за годину її роботи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем не надано розрахунку витрат
на правову допомогу, що підтверджує
обґрунтованість їх розміру. Отже, суд
вважає, що відсутність вищевказаного
розрахунку унеможливлює задоволення
даної вимоги.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 61, 88, 209 ЦПК
України, ст. 15, ч.1 ст. 16, ст. 391, ч. 1 ст. 1167
ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя
особа комунальне підприємство
«Дергачівський комунальник» про
відновлення становища, яке існувало до
порушення права власності
задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 знести перегородку
між приміщенням 1-5 «а», площею 4, 10 м.кв.,
та 1-5, площею 2, 75 м. кв., в квартирі
АДРЕСА_1 Харківської області та
звільнити приміщення 1- 6, площею 3, 40
м.кв.

В задоволенні позовних вимог про
проведення капітального ремонту в
коридорі, ремонту вбудованої шафи,
відшкодування моральної шкоди у сумі 3
000 (три тисячі) гривень та стягнення 3 000
(трьох тисяч) гривень за надання
юридичної допомоги - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судовий збір у розмірі 114 (сто
чотирнадцять) гривень 70 копійок.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня ухвалення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

В.С. Овсянніков