АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

26 червня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа: Головне управління
юстиції у м. Києві про встановлення
факту проживання однією сім'єю,
визнання права власності на майно,
стягнення суми та витребування майна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 05 травня 2014 року,

встановила:

у листопаді 2013 р. позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив
встановити факт його проживання із
ОСОБА_5 однією сім'єю як чоловіка і
жінки з березня 2006 р. по 09 травня 2013 р.,
визнати за ним право власності на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1, визнати за
ним право спільної сумісної власності
на грошові кошти на картковому
рахунку в ПАТ АКБ «Київ», стягнути з
ОСОБА_4 кошти в сумі 90 000 грн.,
витрачених на ремонт будинку АДРЕСА_4,
витребувати у відповідачів предмети
звичайної домашньої обстановки та
вжитку.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 05 травня 2014 року позов
було задоволено частково - встановлено
факт проживання, визнано за ОСОБА_1
право власності на Ѕ частину квартиру,
визнано право спільної сумісної
власності на грошові кошти ОСОБА_5, що
знаходяться на рахунках в ПАТ «АКБ
«Київ», в іншій частині вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Позивач при зверненні до суду з даним
позовом, посилався на те, що він з
березня 2006 р. проживав однією сім'єю із
ОСОБА_5 як чоловік і дружина у належній
їй АДРЕСА_1. За час їх спільного
проживання ними було здійснено за
спільні кошти ремонт вказаної
квартири, в зв'язку з чим значно
збільшилась її вартість, а тому він
просив визнати за ним право власності
на Ѕ квартири, оскільки ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2 загинула. За час спільного
проживання ними були накопичені кошти
на картковому рахунку в ПАТ АКБ «Київ»,
які є спільним сумісним майном.

Також ними за спільні кошти було
відремонтовано буд. АДРЕСА_4, а тому він
просив стягнути із ОСОБА_4 кошти в сумі
90 000 грн., витрачених на ремонт.

Крім того, позивач просив виділити
йому, як спадкоємцю, що проживав разом з
померлою, предмети звичайної
домашньої обстановки та вжитку.

В ході розгляду справи в березні 2014 р.
позивач подав заяву про уточнення
позовних вимог щодо рахунків на ім'я
ОСОБА_5 в ПАТ АКБ «Київ».

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 05 травня 2014 року позов
було задоволено частково - встановлено
факт проживання, визнано за ОСОБА_1
право власності на Ѕ частину квартиру,
визнано право спільної сумісної
власності на грошові кошти ОСОБА_5, що
знаходяться на рахунках в ПАТ «АКБ
«Київ», в іншій частині вимог -
відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги
частково, суд першої інстанції виходив
з того, що ОСОБА_1, як особа, яка
проживала понад 5 років разом із ОСОБА_5
однією сім'єю, набув право власності на
Ѕ частину квартири та право спільної
сумісної власності на грошові кошти
ОСОБА_5, що знаходяться на рахунках в
ПАТ АКБ «Київ».

Однак такий висновок суду першої
інстанції не можна визнати законним та
обґрунтованим, оскільки він не
відповідає встановленим по справі
обставинам.

Як видно з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 загинула. Після її
смерті 18.07.2013 р. було відкрито спадкову
справу в Шістнадцятій Київській
державній нотаріальній конторі. Заяви
про прийняття спадщини після її смерті
подали ОСОБА_3, ОСОБА_2, які є рідними
сестрами померлої. До складу спадщини,
що відкрилась після смерті ОСОБА_5
входить АДРЕСА_1, яка належала померлій
на підставі свідоцтва про право
власності, виданого Головним
управлінням житлового забезпечення
КМДА 18.01.2005 р. та грошові кошти на
рахунках в ПАТ «АКБ «Київ».

28 серпня 2013 р. ОСОБА_1 подав заяву про
прийняття ним спадщини після смерті
ОСОБА_5, як особа, яка проживала із
спадкодавцем однією сім'єю понад 5
років.

Заявляючи вимоги про встановлення
факту проживання однією сім'єю позивач
одночасно посилався як на положення СК
України щодо встановлення факту
спільного проживання як чоловіка та
дружини та на положення книги шостої
ЦК України щодо спадкування.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги частково та
відмовляючи в задоволенні вимог про
витребування предметів звичайної
домашньої обстановки, дійшов висновку
що позивач є спадкоємцем четвертої
черги після смерті ОСОБА_5 Однак,
відповідно до ч. 2 ст.1258 ЦК України
кожна наступна черга спадкоємців за
законом одержує право на спадкування у
разі відсутності спадкоємців
попередньої черги, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених ст. 1259
цього Кодексу. В даному випадку ОСОБА_3
та ОСОБА_2 відповідно до ст. 1262 ЦК
України спадкоємцями другої черги, а
тому позивач не має права спадкувати
після смерті ОСОБА_5 як особа, яка
проживала разом зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини.

Колегія суддів, оцінивши наявні в
матеріалах справи докази, вважає, що
позивачем не доведено факту його
спільного проживання із ОСОБА_5 однією
сім'єю як чоловіка та дружини. Позивач
постійно зареєстрований в АДРЕСА_2. За
віком позивач значно старший за ОСОБА_5
та з 1996 р. є непрацездатним за віком.
Посилання позивача на той факт, що вони
разом із ОСОБА_5 за рахунок спільних
коштів робили заощадження, які
зберігались на її рахунках в
банківській установі, колегія суддів
вважає необґрунтованими, оскільки з
наданої довідки (а/с11) з ПАТ АКБ «Київ»
видно, що позивач мав свої власні
заощадження.

Надані позивачем товарні накладні
(а/с13, 14, 15) на придбання будівельних
матеріалів містять дописані від руки
прізвища «ОСОБА_5, ОСОБА_1», а тому їх не
можна визнати достовірними. Інші
квитанції щодо сплати комунальних
послуг, електроенергії містять лише
вказівки про особу, яка їх сплачувала -
ОСОБА_5

Посилання позивача на матеріали
кримінального провадження, в ході
якого він давав пояснення, не можна
розглядати як належний доказ по справі.
Оскільки пояснення він давав вже після
смерті ОСОБА_5 Пояснення інших осіб
також не можуть бути беззаперечними
доказами щодо тривалості спільного
проживання позивача та ОСОБА_5,
наявності спільного бюджету, набуття
спільного майна, що було б підставою
для встановлення факту їх проживання
однією сім'єю відповідно до ст. 74 СК
України.

Також суд враховує ту обставину, що
позивач при зверненні до суду з даним
позовом, вказав лише один картковий
рахунок на ім'я ОСОБА_5, на якому
ймовірно знаходились грошові кошти,
оскільки точної суми грошових
заощаджень йому відомо не було. Лише
після надходження до справи копії
спадкової справи у грудні 2013 р., та
ознайомлення представником позивача з
матеріалами справи у лютому 2014 р.,
позивач у березні 2014 р. подав уточнення
до позовної заяви, в якій вказав про
номери рахунків на ім'я ОСОБА_5

Надані до справи фотокартки також не є
достатнім доказом щодо характеру
відносин між ним та ОСОБА_5, тривалості
їх спільного проживання та
пов'язаності спільним побутом.

Заявляючи вимоги про визнання за ним
права власності на Ѕ частину квартири,
яка належала ОСОБА_5, позивач не зміг
визначити яким чином збільшилась
вартість квартири внаслідок
проведеного ремонту.

Вказуючи про своє право, як спадкоємця
на предмети звичайної домашньої
обстановки та вжитку, позивач не може
точно визначити перелік таких речей.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням по справі нового рішення -
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 05 травня 2014 року скасувати
та ухвалити по справі нове рішення,
яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа:
Головне управління юстиції у м. Києві,
про встановлення факту проживання
однією сім'єю, визнання права власності
на майно, стягнення суми та
витребування майна відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7929/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Колесник О.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.