АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3343/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шевцова Т.В. Доповідач - Демченко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді
Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П.,
Куценко Т.Р.

при секретарі -
Денисенко А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» на заочне рішення
Бабушкінського районного суду
м.Дніпропетровська по справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року відкрите акціонерне
товариство комерційний банк «Надра»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра»),
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, мотивуючи тим, що
02 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_2
укладено кредитний договір
№8/2007/840-К/1195-Н, до умов якого ОСОБА_2
отримав кредит у розмірі 140.400 доларів
США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,49%
річних на суму залишку за кредитом, з
кінцевим терміном повернення 20 липня
2018 року.

Зазначали, що у забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
№8/2007/840-К/1195-Н між банком та ОСОБА_2
укладено договір іпотеки
№8/2007/840-К/1195-Н/2, згідно якого відповідач
надав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

Також в забезпечення виконання
зобов'язань за даним кредитним
договором між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3
30 липня 2007 року укладено договір поруки
№8/2007/840-К/1195-Н/3, за умовами якого
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж об'ємі, що і
позичальник.

Посилаючись на те, що у порушення умов
кредитного договору та вимог закону,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свої зобов'язання
належним чином не виконують, у зв'язку з
чим утворилась заборгованість у
розмірі 153.543 доларів США 61 цент, що в
гривневому еквіваленті за курсом НБУ
становить 1.070.713 грн.90 коп., яку вони
просили стягнути у солідарному порядку
з відповідачів та звернути стягнення
на майно згідно договору іпотеки
№8/2007/840-К/1195-Н/2.

Заочним рішенням Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська від
28 липня 2010 року позов ПАТ КБ «Надра»
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3
солідарно заборгованість за кредитним
договором у сумі 1.227 949 грн.66 коп.,
звернувши стягнення на предмет
іпотеки.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Надра»,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить заочне рішення Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська від
28 липня 2010 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ
КБ «Надра» задовольнити у повному
обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
находить, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які буди досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5)чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6)як розподілити між
сторонами судові витрати; 7)чи є негайні
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8)чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Однак зазначеним вимогам закону
ухвалене у справі рішення суду не
відповідає.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
30 липня 2007 рок між ВАТ КБ «Надра»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Надра», та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір №8/2007/840-К/1195-Н, за умовами якого
позичальник отримав кошти в розмірі
140.400 доларів США зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 12,49%
річних, з кінцевим терміном повернення
20 липня 2018 року.

У забезпечення виконання
зобов'язань за даним договором між
банком та ОСОБА_2 30 липня 2007 року
укладений іпотечний договір
№8/2007/840-К/1195-Н/03. Предметом іпотеки є
належна ОСОБА_2 квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором кредитодавець
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Згідно із ч.1 ст.546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

30 липня 2007 року між відповідачем ОСОБА_3
та банком укладено договір поруки
№8/2007/840-К/1195-Н/3, відповідно до умов
якого поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж об'ємі, що і
позичальник.

Позивач свої зобов'язання за кредитним
договором виконав в повному обсязі.

Факт отримання кредитних коштів
підтверджується заявою про видачу
готівки від 30 липня 2007 року (а.с.23).

Відповідачі зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконують,
у зв'язку з чим станом на 14 вересня 2009
року утворилася заборгованість в
розмірі 153.543 долара США 61 цент, яка
складається з наступного: 133.882 долара
США 75 центів - заборгованість за
кредитом; 17.558 доларів США 06 центів -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 2.102 долара США 80
центів - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором
(а.с.5)

Згідно до вимог ст.ст.525,526,530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в термін передбачений
договором, одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається, боржник не звільняється
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено,
що позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки та інші.

Згідно до положень ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Пунктом 1.1 договору поруки
№8/2007/840-К/1195-Н/3 встановлено, що
поручитель поручається перед
кредитором за належне виконання взятих
на себе зобов'язань, що витікають з
кредитного договору №8/2007/840-К/1195-Н від 30
липня 2007 року.

Згідно п.1.2 вищевказаного договору
поруки поручитель відповідає перед
кредитором у повному обсязі.
Позичальник и поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку»,
з відповідними змінами та
доповненнями, визначено, що іпотека -
вид забезпечення виконання зобов'язань
нерухомим майном, що залишається у
володіння і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення свої вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку встановленому цим
Законом.

Частиною 1 ст.35 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що у разі
порушення основного зобов'язання таабо
умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцяти денний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимоги
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Як зазначив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п.9 постанови "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" від 30 березня
2012 року №5 право вибору способу
судового захисту, передбаченого
законом або договором (дострокове
стягнення кредиту, стягнення
заборгованості, у тому числі шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

У п.42 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" від 30 березня 2012 року №5
роз'яснено, що резолютивна частини
рішення суду в разі задоволення позову
про звернення стягнення на предмет
іпотеки має відповідати вимогам як
статті 39 Закону України "Про іпотеку",
так і положенням пункту 4 частини
першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в
обов'язковому порядку має зазначатись:
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; спосіб реалізації предмета
іпотеки - шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
(при цьому суд може зазначити, що
початкова ціна встановлюється на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій).

При цьому суд не може одночасно
звернути стягнення на предмет іпотеки
та стягнути суму заборгованості за
кредитним договором. У такому випадку
суд має зазначити в резолютивній
частині рішення лише про звернення
стягнення на предмет іпотеки із
зазначенням суми заборгованості за
кредитним договором, а сам розрахунок
суми заборгованості має наводитись у
мотивувальній частині рішення.
Винятком є ситуація, коли особа
позичальника є відмінною від особи
іпотекодавця з урахуванням положення
статті 11 Закону України "Про іпотеку"
(або статті 589 ЦК щодо заставодавця).

Виходячи з викладеного, місцевий суд
дійшов помилкового висновку про
задоволення позовних вимог ПАТ КБ
«Надра» шляхом стягнення
заборгованості у солідарному порядку
звернувши стягнення на предмет
іпотеки.

З'ясувавши обставини справи та давши
належну правову оцінку зібраним
доказам, колегія суддів приходить до
висновку, що вимоги ПАТ КБ «Надра»
підлягають частковому задоволенню, а
саме, в частині солідарного стягнення з
відповідачів заборгованості за
кредитним договором.

Щодо до вимог ПАТ КБ «Надра» про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, то в цій частині позову
необхідно відмовити, оскільки спірний
кредитний договір №8/2007/840-К/1195-Н від 30
липня 2007 року та договір іпотеки
№8/2007/840-К/1195-Н/2 від 30 липня 2007 року
укладені між банком та відповідачем
ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» задовольнити частково.

Заочне рішення Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська від
28 липня 2010 року скасувати.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» станом на 14 вересня 2009
року заборгованість по кредиту в
розмірі 133.882 долара США 75 центів,
заборгованість за відсотками в розмірі
17.558 доларів США 06 центів,
заборгованість по пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором в
розмірі 2.102 долара США 80 центів, а
всього стягнути 153.543 долара США 61 цент.
В іншій частині позову публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра»
судові витрати в розмірі по 1.823 грн.50
коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді: