У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О., суддів:
Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,
Леванчука А.О.,Юровської Г.В.,
-розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк» до
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення боргу за
кредитним договором, за касаційною
скаргою ОСОБА_8, подану представником

ОСОБА_9, на рішення Індустріального
районного суду

м. Дніпропетровська від 19 березня 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року публічне акціонерне
товариство «Перший Український
Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ»)
звернулося з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8
про стягнення заборгованості за
кредитним договором № 5536531 від 27 липня
2007 року.

Позивач посилався на те, що 27 липня 2007
року між ЗАТ «Перший Український
Міжнародний Банк», правонаступником
якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_7 був
укладений кредитний договір № 5536531 про
надання споживчого кредиту у сумі 17 700
доларів США, строком до 24
березня 2010 року, із сплатою 13,50 % річних
за користування кредитними коштами. На
виконання зобов'язань за кредитним
договором банк перерахував кошти у
розмірі 17 700 доларів США. У забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між банком та ОСОБА_8 був
укладений договір поруки № 5542055 від 27
липня 2007 року, згідно якого останній
зобов'язався відповідати перед банком
у тому ж обсязі, що і ОСОБА_7, всім
належним йому на праві власності
майном та грошовими коштами. ОСОБА_7
належним чином не виконала своїх
зобов'язань за кредитним договором і
станом на 18 лютого 2011 року за нею
рахувалася заборгованість у розмірі 12
446,70 доларів США та пеня у розмірі 9 722
грн. 31 коп., яку позивач просив стягнути
з відповідачів у солідарному порядку.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 19
березня 2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17
березня 2014 року, позов ПАТ «ПУМБ»
задоволено, стягнуто на його користь
солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
№ 5536531 від 27 липня 2007 року, договором
поруки № 5542055 від 27 липня 2007 року,
станом на 18 червня 2011 року у загальному
розмірі 12 446,70 доларів США та пеню у
розмірі 9 722 грн. 31 коп. Вирішено питання
про судові витрати.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення суду
першої та ухвали суду апеляційної
інстанцій, мотивуючи свої доводи
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права, із
ухваленням нового рішення у справі про
відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Судові рішення не відповідають цим
вимогам.

Місцевим судом встановлено, що на
підставі кредитного договору
№ 5536531 від 27 липня 2007 року ЗАТ «Перший
Український Міжнародний Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ»,
надав ОСОБА_7 споживчий кредит у
розмірі 17 700 доларів США, строком до 24
березня 2010 року, із сплатою 13,50 % річних
за користування кредитними коштами.
Позичальник в свою чергу, зобов'язався
використати кредит за цільовим
призначенням, сплатити проценти за
користування кредитом та повернути
банку кредит в повному обсязі у порядку
та у строки, обумовлені кредитним
договором. Відповідно до п. 5.2
кредитного договору, у разі порушення
позичальником зобов'язань з
повернення кредиту та/або сплати
процентів за користування кредитом,
відповідач зобов'язався сплатити на
користь позивача пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного Банку України, що діяла у
період за який сплачується пеня, за
кожен день прострочення.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між банком та
ОСОБА_8 був укладений договір поруки №
5542055 від 27 липня 2007 року, згідно
якого він зобов'язався відповідати
перед банком у тому ж об'ємі, що і
ОСОБА_7, всім належним йому на праві
власності майном та грошовими коштами.

ОСОБА_7 не виконала своїх зобов'язань за
кредитним договором і станом на 18
лютого 2011 року сума її заборгованості
перед позивачем за кредитним договором
становить 12 446,70 доларів США, з них:
заборгованість за кредитом у сумі 11 075,53
доларів США, заборгованість зі сплати
процентів за користування кредитом у
сумі 1 371,17 доларів США та пеня
нарахована за порушення строків
повернення кредиту та сплати процентів
за користування кредитом у сумі 9 722 грн.
31 коп.

Встановивши, що ОСОБА_7 порушила умови
кредитного договору щодо вчасного
повернення кредитних коштів, суд
першої інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, вирішив стягнути у
солідарному порядку з відповідачів на
користь позивача заборгованість у
розмірі 12 446,70 доларів США та пеню у
розмірі 9 722 грн. 31 коп.

Однак з такими висновками судів
погодитися не можна.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Як вбачається із матеріалів справи,
банком було направлено вимогу про
дострокове повернення всього кредиту
(а.с. 23), чим фактично був змінений строк
виконання основного зобов'язання
відповідно до пунктів 3.5.7 і 3.5.8
договору.

Враховуючи правову позицію Верховного
Суду України, викладену у постанові №
6-155цс13 від 29 січня 2014 року та
заперечення відповідача, суди належним
чином не перевірили підставність вимог
до поручителя з врахуванням положень ч.
4 ст. 559 ЦК України щодо припинення
поруки, якщо кредитор протягом шести
місяців від дня настання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Оскільки неповнота з'ясування обставин
у справі та порушення зазначених норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення спору і ці порушення були
допущені як місцевим судом, так і
апеляційним судом, то рішення суду
першої інстанції та ухвала
апеляційного суду підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 345 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду і цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8, подану
представником ОСОБА_9, задовольнити
частково.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від
19 березня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 17 березня 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О.
Гвоздик Судді:
І.М.
Завгородня
Ю.Г. Іваненко А.О.
Леванчук

Г.В. Юровська