№142/806/14-ц
15.07.2014 року
Піщанський районний суд
Вінницької області в складі:
головуючого судді Гринишиної
секретаря Курасевич В.В.,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,
представника відповідачів
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
спричиненої злочином,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до
суду із вказаним позовом до
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, спричиненої злочином: моральної
шкоди по 15 000 грн. з кожного з
відповідачів, 1500 грн. вартості
сплаченої правової допомоги в
кримінальній справі солідарно.
Позов мотивованний тим, що
вироком Піщанського районного суду
Вінницької області від 20 вересня 2013
року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнані винними
та засуджені за ст.125 ч.2 КК до покарання
у виді штрафу за те, що 28 липня 2011 року
на грунті стійких неприязних відносин
із ОСОБА_1 на АДРЕСА_2, сапою, руками і
камінцями нанесли удари потерпілій
ОСОБА_1, навмисно заподіявши спільними
діями їй легкі тілесні ушкодження, що
спричинило короткочасний розлад
здоров»я.

Внаслідок злочинних дій,
зазначила позивач, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
заподіяли її моральну шкоду, яка
полягає в тому, що вона тривалий час
знаходилася в стресовому стані у
зв»язку з побиттям, терпіла душевні
страждання через сильний фізичний
біль, повністю порушився її звичайний
уклад життя, через захворювання на
цукровий діабет підвищився рівень
цукру в організмі, що позивач пов»язує
з побиттям.З 29 липня 2011 року по 20 серпня
2011 року позивач перебувала на
стаціонарному лікування в
хірургічному відділенні Піщанської
ЦРЛ, є людиною похилого віку,
кримінальна справа слухалась в суді
впродовж 2 років 6 місяців, при цьому
справа закривалась провадженням, вона
була змушена оскаржувати за допомогою
захисника судові рішення, відповідачі
винними себе не визнавали, в справі
відбулося більше 10 судових засідань, що
викликало у неї зайві страждання.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2
позовні вимоги підтримали, наполягали
на їх задоволенні в повному обсязі,
зазначивши, що відповідачі до даного
часу не визнали своєї провини,
незважаючи на вирок суду, пробачення у
потерпілої не попросили, поводяться
зухвало, стосунки у них напружені.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, їх
представник ОСОБА_5 позову не визнали,
просили відмовити в його задоволенні
за безпідставністю, пояснивши свою
позицію тим, що позивач ОСОБА_1 своєю
поведінкою постійно провокує їх на
конфлікт, свариться з усіма сусідами,
із ними вона знаходиться в неприязних
стосунках довгий час, вважаючи їх
винними в тому, що у неї на присадибній
ділянці виявили рослини маку і
засудили за це. Представник
відповідачів ОСОБА_5 вважає, що
захворювання на цукровий діабет
позивача ОСОБА_1 не знаходиться у
причинному зв»язку з побиттям, а будучи
пенсіонеркою та не ведучи активного
соціального життя, позивач не зазнала у
зв»язку з побиттям істотних змін у
звичному життєвому устрої; його
довірителі позитивно характеризуються
за місцем проживання, користуються
повагою в селі, на відміну від позивача
ОСОБА_1

Суд, вислухавши пояснення сторін,
їх представників, вивчивши та
дослідивши матеріали справи,
дослідивши матеріали кримінальної
справи №142/491/13-к за обвинуваченням
ОСОБА_3, ОСОБА_4 за ст.125 ч.2 КК, повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги
позивача, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, приходить до висновку про
ухвалення рішення з частковим
задоволенням позовних вимог, виходячи
з наступного.

Відповідно до ст. 22 ЦК України,
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Згідно ст.23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення
її прав.

Вироком Піщанського районного
суду Вінницької області від 20 вересня
2013 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнані
винними та засуджені за ст.125 ч.2 КК до
покарання у виді штрафу за те, що 28
липня 2011 року на грунті стійких
неприязних відносин із ОСОБА_1 на
АДРЕСА_2, сапою, руками і камінцями
нанесли удари потерпілій ОСОБА_1,
навмисно заподіявши спільними діями їй
легкі тілесні ушкодження, що
спричинило короткочасний розлад
здоров»я.

Відповідно до положень ст. 61 ЦПК
України, вирок у кримінальній справі,
що набрав законної сили, є обов'язковим
для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок суду, тому
суд, з урахуванням того, що моральна
шкода, пов'язана з неправомірними діями
особи, яка її завдала, вважає доведеним
факт заподіяння відповідачами
моральної шкоди.

Згідно ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала, тому суд
виходить з того, що задоволення
позовних вимог повинно відповідати як
заподіяній моральній шкоді, так і
критерію справедливості. Розмір
відшкодування, підтриманий позивачем в
судовому засіданні, становить 30 000 грн.,
однак суд вважає, що розмір заявленої
до відшкодування моральної шкоди не
відповідає реально заподіяній
моральній шкоді, є значно завищеним та
несправедливим.

Відповідно до п. 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31.03.1995 року, із змінами, внесеними
постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається залежно
від характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
порушення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вона є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування моральної шкоди
мають враховуватись вимоги розумності
та справедливості, а також майнового
стану цивільного відповідача.
Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди у даному конкретному
випадку, суд враховує моральні
страждання позивача ОСОБА_1, яка
зазнала тілесних ушкоджень внаслідок
злочинних дій відповідачів щодо неї,
знаходилась на стаціонарному
лікуванні, є людиною похилого віку.

Відповідно до ст. 1177, ч.1 ст.1195
ЦК України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

З урахуванням викладеного, суд
вважає, що позивачем доведено
заподіяння йому відповідачами
моральної шкоди. Що ж стосується
розміру морального відшкодування, то з
урахуванням ступеня вини відповідачів,
обставин, за яких вчинено злочин,
тривалості фізичних і моральних
страждань позивача та негативних
наслідків, які настали для позивача у
зв'язку із вчиненням по відношенню до
нього злочинних дій, суд вважає, що
стягнення по 2000 грн. з кожного з
відповідачів є достатнім розміром для
відшкодування заподіяної йому
моральної шкоди.

Судом взято до уваги обставини
вчинення злочину, викладені у
відповідному наведеному вище вироку
суду, а саме те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 28
липня 2011 року на грунті стійких
неприязних відносин із ОСОБА_1 на
АДРЕСА_2, сапою, руками і камінцями
нанесли удари потерпілій ОСОБА_1
навмисно заподіявши спільними діями
їй, згідно висновку судово-медичної
експертизи № 074 від 31.07.2013 року
наступні ушкодження: рубець в лівій
тімяній ді лянці голови, з медичних
документів ( медична карта
стаціонарного хворого Піщанської ЦРЛ
№1766/381) забійно-рвані рани в лівій
тімяній ділянці волосяної частини
голови, гематом на волосяній ділянці
голови, внутрішньотканинні гематоми
лівого плеча, синці на правій руці;
вищезазначений рубець утворився в
результаті загоювання забійної рани і
за своїми морфологічними властивос -
тями відповідає терміну давності
утворення та загоювання рани.Всі
ушкодження виникли від дії
тупих-твердих предметів, рана на голові
можливо від дії предмета з обмеженою
контактуючою поверхнею, як це вказано у
постанові суду та як вказує ОСОБА_1,
тобто мета левою частиною сапи. Слід
зазначити, що гематоми, які були
вказані в медичній карті №1766/381, 28.07.2011
р., розцінюються як синці, гематоми в
даному випад ку об'єктивно не
підтверджені. Синці могли утворитись
за обставин та в строк, вказаний в
постанові про призначення експертизи,
тобто від ударів, нанесених по тілу
28.07.2011 року. Більш детально відповісти
на запитання, щодо механізму утворення
синців не має можливості, так як в
медичних документах не конкре тизовано
їх морфологічну характеристику (не
вказано розміри, форму, конкрет ну
локалізацію).Синці мають незначні,
скороминущі наслідки, тривалістю не
більш як шість днів і за цією ознакою
відносяться до легких тілесних
ушкоджень (згідно п.2.3.1.б. "Правил
судово-медичного визначення ступеня
тяжкості тілесних ушкоджень",
затверджених Наказом МОЗ України від
17.01.1995 року, №6). Забійна рана в лівій
тімяній ділянці, волосяної частини
голови, спричинила розлад здоров"я
тривалістю понад шість днів, але не
більше як три тижні/21 день, і за своїми
ознаками відноситься до легкого
тілесного ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров"я (згідно
п.2.3.3. "Правил судово-ме дичного
визначення ступеня тяжкості тілесних
ушкоджень", затверджених Нака зом МОЗ
України від 17.01.95р. №6).Указані в
медичній карті №1766/381 від 28.07.2011р.,
діагнози: "ЗЧМТ. Пе релом тімяної
кістки. Струс головного мозку. Перелом
лівої плечевої кістки. Перелом
ІІ-пястної кістки з права." не
підтверджені об'єктивними даними,
рентгенологічно і до уваги не
приймаються.

Враховуючи та приймаючи до уваги
наявність в анамнезі гр. ОСОБА_1
захворювань - (цукровий діабет),
перебування її на стаціонарному
лікуванні більше 21-го дня в прямому
причинному зв'язку з подією, яка ста
лася 28.07.2011 року не стоїть.

Підлягають до задоволення в повному
обсязі понесені ОСОБА_1 в кримінальній
справі витрати з надання юридичної
допомоги в розмірі 1500 грн., що
доводяться квитанцією від 12 травня 2014
року на а.с.1, оскільки, відповідно до ч.1
ст.93 КПК 1961 року, за яким винесено вирок
по справі ОСОБА_1, судові витрати
покладаються на засуджених. Вироком
суду від 20 вересня 2013 року питання
стягнення судових витрат не вирішено.

Не можуть бути взяті до уваги
твердження представника відповідачів
ОСОБА_5 про те, що судові витрати
повинні були б бути розраховані у
відповідності до Закону « Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» від 20 грудня
2011 року», оскільки позивачем заявлено
вимогу про відшкодування витрат з
надання її правової допомоги в
кримінальній справі, а досліджені в
судовому засіданні матеріали
кримінальної справи №142/491/13-к (а.с. 1, 25,
36, 37, 47, 53, 62-64, 82-86, 87 ) доводять участь
представника потерпілої ОСОБА_1
адвоката ОСОБА_2, що дає суду підстави
вважати заявлену до відшкодування суму
витрат з надання правової допомоги
обґрунтованою та поміркованою.

Позивач при поданні позовної
заяви до суду звільнений від сплати
судового збору, тому суд на підставі ст.
88 ЦПК України, стягує з відповідачів на
користь держави судовий збір в сумі 487
грн. 20 коп.солідарно за вимогами про
відшкодування моральної шкоди в
задоволених судом розмірах та
матеріальних витрат з надання правової
допомоги в кримінальній справі.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 218, 174, 215 ЦПК
України, ст. ст. 22, 23, 61, 1166, 1167, 1177, 1195 ч. 1
ЦК України, п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року, із змінами внесеними постановою
№ 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди»,

В И Р І
Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути зі ОСОБА_3, жителя
АДРЕСА_1, податковий номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, яка проживає АДРЕСА_2 ,
податковий номер НОМЕР_2, моральну
шкоду, заподіяну злочином, в сумі дві
тисячі гривень.

Стягнути із ОСОБА_4, жительки
АДРЕСА_3, податковий номер НОМЕР_3, на
користь ОСОБА_1, яка проживає АДРЕСА_2 ,
податковий номер НОМЕР_2, моральну
шкоду, заподіяну злочином, в сумі дві
тисячі гривень.

Стягнути зі ОСОБА_3, жителя
АДРЕСА_1, податковий номер НОМЕР_4 та
ОСОБА_4, жительки АДРЕСА_3, податковий
номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_1, яка
проживає АДРЕСА_2 , податковий номер
НОМЕР_2, солідарно витрати з надання
правової допомоги в кримінальній
справі в сумі одна тисяча п»ятсот
гривень.

Стягнути зі ОСОБА_3, жителя
АДРЕСА_1, податковий номер НОМЕР_1, та
ОСОБА_4, жительки АДРЕСА_3, податковий
номер НОМЕР_3 , на користь держави
судовий збір в сумі 487 грн. 20
коп.солідарно.

Рішення суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня
проголошення рішення до апеляційного
суду Вінницької області через суд
першої інстанції, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
апеляційна скарга може бути подана до
апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення через суд першої
інстанції.

Суддя: