Провадження № 22-ц/779/1522/2014
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Девляшевського
В.А., Васильковського В.М.,

секретарів - Драганчук
У.М., Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 22 травня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про
проведення виділу в натурі частки із
домоволодіння, стягнення судових
витрат та зустрічний позов ОСОБА_4,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
в користуванні житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернулася у
Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області з позовом
до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про проведення виділу
в натурі частки із домоволодіння.
Позовні вимоги обґрунтували тим, що їй,
як і відповідачам за первісним позовом
належить частка у праві спільної
часткової власності на домоволодіння,
житловий будинок з належними йому
господарськими спорудами та будівлями,
у АДРЕСА_1. Позивачу належить 28/100 частин
домоволодіння. Дану частку ОСОБА_3
успадкувала від своєї бабусі ОСОБА_5,
яка у свою чергу отримала вказану
частку у дар від своєї матері і
прабабці позивача ОСОБА_6 на підставі
договору дарування від 16.02.1987. Як
зазначає позивач за первісним позовом,
до 16.02.1987 її прабабця була власницею
цілого домоволодіння, яке вона на
підставі трьох договорів дарування
поділила між бабцею позивача - ОСОБА_5,
відповідачами по справі ОСОБА_4 та
ОСОБА_2. Позивач вказує, що з часу поділу
домоволодіння її прабабцею ОСОБА_6 і до
сьогодні житловий будинок
домоволодіння і господарські будівлі є
фактично поділені між сторонами і всі
вони мають у володінні та користуванні
відокремлену частину будинку із
самостійним виходом та частиною
господарських будівель домоволодіння.
Згідно Технічного паспорта зазначений
будинок складається з трьох квартир. Зі
слів позивача їй належить весь мезонін
(квартира АДРЕСА_3) та сходова клітка
згідно заповіту, крім того виключно у
володінні та користуванні ОСОБА_3
знаходяться вказані у технічному
паспорті: ґанок, прилеглий до сходової
клітки, позначеної у плані № IV, що є
єдиним виходом із мезоніну, сходова
клітка позначена у плані № IV площею 8,3
кв.м., через яку іде вихід із мезоніну,
сходи на мезонін, комора № І площею 8,0
кв.м. у підвалі позначеному у плані
літерою А1а1, 1/4 сараю, позначеного у
плані літерою Б. Позивач наголошує, що
виходи з квартир інших співвласників є
окремими і розміщені в інших частинах
житлового будинку домоволодіння.
Приміщення комори у підвалі та частина
сараю належить позивачці згідно з
заповіту ОСОБА_5 Приміщення сараю
фактично поділено між сторонами, а
частина сараю ОСОБА_3 відділена
перегородкою із шлакоблоків. Позивач
зазначає, що володіння та користування
нею вказаними приміщеннями
домоволодіння відповідає умовам
розподілу, зробленого прабабцею
позивача ОСОБА_6 відповідно до
укладених договорів дарування.

Зі слів позивача, у неї є намір отримати
дозвільні документи на реконструкцію
квартири, однак попри фактичний
розподіл на квартири домоволодіння
юридично залишається у спільній
частковій власності позивача та
відповідачів, відтак без їхньої згоди
ОСОБА_3 не може отримати відповідні
документи, а тому, на її думку, така
ситуація може бути вирішена поділом
майна. Як зазначає позивач, відповідачі
уникають укладення договору про поділ
(виділ) нерухомого майна, що є у їхній
спільній частковій власності, що як
вважає ОСОБА_3 перешкоджає у реалізації
її прав власника житла.

В лютому 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2
заявили до ОСОБА_3 зустрічний позов про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням, в обґрунтування
якого посилалися на те, що підвали,
сараї, кладовки, горища згідно рішення
КСУ № 4-рп/2004 від 02.03.2004 є допоміжними
приміщеннями житлового будинку. Зі
слів позивачів за зустрічним позовом,
ОСОБА_3 чинить їм перешкоди у доступі до
допоміжних приміщень. Зокрема
позивачем за первісним позовом був
заблокований дверний проріз, зроблений
ОСОБА_4 з метою додаткового виходу на
сходову клітку. Як вказують,
відповідачі за первісним позовом -
позивачі за зустрічним, оскільки
сторонам по справі житловий будинок по
АДРЕСА_1 належить на праві спільної
часткової власності, а сходова клітка
та горище перебувають у загальному
користуванні, кожен із співвласників
має право користуватися ними однаковою
мірою, а тому дії позивача за первісним
позовом, на їх думку, є незаконними.
Просили об'єднати в одне провадження
зустрічний та первісний позов та
зобов'язати ОСОБА_3 не чинити позивачам
за зустрічним позовом перешкод у
доступі до допоміжних приміщень
(сходової клітки та горища) житлового
будинку АДРЕСА_1 (а.с. 194-195).

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 22
травня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.
Проведено виділ в натурі частки ОСОБА_3
із домоволодіння, яке знаходиться в
АДРЕСА_1. Виділено в натурі у приватну
власність ОСОБА_3: по житловому будинку
домоволодіння у АДРЕСА_1приміщення:
ґанок,прилеглий до
сходової клітки позначеної у плані № IV;
сходову
клітку позначену у плані № V площею 10,2
кв.м.; кухню
позначену у плані № 1 площею 9,6 кв.м.;

житлову кімнату позначену у плані № 2
площею 17,1 кв.м.,
житлову кімнату позначену у плані № 3
площею 15,1 кв.м.;
сходову клітку позначену у плані № IV
площею 8,3 кв.м.;
комору № І площею 8,0 кв.м. у підвалі
позначеному у плані літерою А1а1. По
господарській будівлі домоволодіння у
АДРЕСА_1 приміщення: 1/4 частину сараю
площею 6,80 кв.м. позначеному у плані
літерою Б.

Зобов'язано ОСОБА_3 виплатити ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості
їхньої частки сходової клітки в
житловому будинку по АДРЕСА_1 по 16 174 грн
кожному. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в
користь ОСОБА_3 по 230 грн судового збору
з кожного. В задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням - відмовлено.

ОСОБА_2 оскаржила вказане рішення в
апеляційному порядку, вважає його
незаконним та необґрунтованим. Апелянт
зазначає, з посиланням на Постанову ВСУ
від 04.12.2013 у справі № 6-130цс13, ст. 376 ЦК
України та на п. 3.4.1. Методичних
рекомендацій з питань технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України від 05.09.2003
№ 146, що судом першої інстанції не було
взято до уваги факт самочинної
перебудови об'єкта нерухомості, а саме
реконструкції горища на другому
поверсі будинку по АДРЕСА_1. Зі слів
апелянта, даний факт також
підтверджується рішенням
Івано-Франківського міського суду та
Апеляційного суду Івано-Франківської
області, якими позивача за первісним
позовом було зобов'язано привести
горище в попередній стан (том 1, а.с.
237-239). Крім того, апелянт вважає
незаконною передачу у приватну
власність сходової клітки (позначеної
у плані № IV площею 8,3 кв.м), оскільки
згідно Висновків Верховного Суду
України, викладених у постановах,
ухвалених за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355
Цивільного процесуального кодексу
України, за перше півріччя 2013 року суд,
здійснюючи поділ майна в натурі (виділ
частки), повинен передати співвласнику
частки житлового будинку та нежитлових
приміщень, яка відповідає розміру й
вартості його частки, якщо це можливо
без завдання неспівмірної шкоди
господарському призначенню будівлі. З
урахуванням наведеного, оскільки
сходова клітка не може бути
використана як жиле приміщення, то
виділ її в натурі, на думку апелянта,
завдає неспівмірної шкоди
господарському призначенні будівлі.
Також апелянт зазначає, що виділ ОСОБА_3
в натурі частки у житловому приміщенні
разом зі сходовою кліткою у приватну
власність порушує право ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 на користування допоміжними
приміщеннями житлового будинку
(сходовою кліткою та горищем). Зі слів
апелянта, згідно висновку на
влаштування дверних прорізів з метою
додаткового виходу на сходову клітку
по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 влаштував
відповідний проріз, однак позивач за
первісним позовом ОСОБА_3 заблокувала
його, таким чином зробила неможливим
вихід ОСОБА_4 на сходову клітку та на
горище, мотивуючи це тим, що на горищі
вона обладнала санвузол для своїх
потреб, однак, як вказує апелянт,
відповідно до Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій
таке використання горищ заборонене.
ОСОБА_2 зазначає, що з приводу доступу
до згадуваних сходової клітки та
горища як до допоміжних приміщень у
сторін по справі неодноразово виникали
конфлікти, тому вони зверталися до
органів внутрішніх справ, де їм було
рекомендовано вирішити конфлікт у
судовому порядку. Апелянт вважає, що
оскільки сторонам по справі житловий
будинок по АДРЕСА_1 належить на праві
спільної часткової власності, а
сходова клітка та горище перебувають у
загальному користуванні, відтак кожен
із співвласників має право
користуватися ними однаковою мірою.

Просить скасувати рішення першої
інстанції; постановити нове, яким
відмовити ОСОБА_3 у виділі в натурі
частки із домоволодіння за адресою
АДРЕСА_1; зустрічний позов ОСОБА_4,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
в користуванні житловим приміщенням
задоволити, зобов'язавши ОСОБА_3 не
чинити ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перешкод у
доступі до допоміжних приміщень
(сходової клітки та горища) житлового
будинку АДРЕСА_1.

У судовому засіданні апеляційного суду
апелянт та її представник вимоги
апеляційної скарги підтримали, просили
її задовольнити з указаних у ній
мотивів.

Представник відповідача за зустрічним
позовом проти доводів апеляційної
скарги заперечила, просила її
відхилити з огляду на законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши апелянта, його
представника, сторони, їх
представників, суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити з
наступних мотивів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду не відповідає.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_6, на
підставі посвідчених нотаріально
Договорів дарування від 16.02.1987,
передала у володіння і користування
бабці позивачки за первісним позовом -
ОСОБА_5 28/100 частин домоволодіння, а
саме: мезонін, ґанок, підвал, частину
сараю зазначеного літерою Б. (а.с. 14-15,
126-127, 216-218); у володіння і користування
ОСОБА_4 перейшло 45/100 частин
домоволодіння, зокрема: житлова
кімната зазначена в плані цифрами 1-3
житловою площею 20,06 кв.м., кухня
зазначена літерами 1-1 площею 10,65 кв.м.,
сарай зазначений літерою В, ? туалету,
частина сараю літ. Б, ґанок, веранда (а.с.
124-125, 200-201); у володіння і користування
ОСОБА_2 перейшла частина будинку, яка
складається з одної житлової кімнати
зазначеної в плані цифрами 2-4 житловою
площею 18,3 кв.м., кухня, зазначена
цифрами 2-3 площею 11,52 кв.м., літня кухня
зазначена літерою Б, ? туалету, коридор
зазначений цифрами 2-2 площею 3,18 кв.м.,
передня зазначена цифрами 2-1 площею 2,24
кв.м. (а.с. 122-123, 202-203).

На а.с. 11-13 міститься копія Генерального
плану домоволодіння по АДРЕСА_1 від
23.03.1952 (далі - домоволодіння).

На а.с. 16-17 міститься копія плану
зазначеного домоволодіння.

На а.с. 118 міститься копія Заповіту №
4-2770 від 03.11.2004 ОСОБА_5.

Згідно Технічного паспорта на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1, складений 08.08.2008
Івано-Франківським ОБТІ житловий
будинок домоволодіння складається із
трьох квартир:

квартири АДРЕСА_1, у якій проживає
відповідач за первісним позовом
ОСОБА_4, знаходиться на першому поверсі
та складається із коридору позначеного
у плані № 1 площею 5,3 кв.м., ванної
позначеного у плані № 2 площею 3,0 кв.м.,
житлової кімнати позначеного у плані №
3 площею 23,7 кв.м., житлової кімнати
позначеної у плані № 4 площею 19,2 кв.м.,
вбудованої шафи позначеної у плані № 5
площею 0,8 кв.м., кухні позначеної у плані
№ 6 площею 15,5 кв.м., комори позначеної у
плані № 7 площею 3,2 кв.м.;

квартири АДРЕСА_2, у якій проживає
відповідач за первісним позовом
ОСОБА_2, знаходиться на першому поверсі
і складається із тамбура позначеного у
плані № 1 площею 2,1 кв.м., коридору
позначеного у плані № 2 площею 3,0 кв.м.,
кухні позначеної у плані №3 площею 11,9
кв.м., житлової кімнати позначеної у
плані № 4 площею 18,3 кв.м., коридору
позначеного у плані № 5 площею 3,2 кв.м.,
ванної позначеної у плані № 6 площею 2,0
кв.м.;

квартири АДРЕСА_3, у якій проживає
позивач за первісним позовом ОСОБА_3,
яка розташована на мезоніні та
складається із кухні позначеної у
плані № 1 площею 9,6 кв.м., житлової
кімнати позначеної у плані № 2 площею
17,1 кв.м., житлової кімнати позначеної у
плані № 3 площею 15,1 кв.м. (а.с. 18-21, 222-225).

На а.с. 102 міститься копія Свідоцтва про
смерть ОСОБА_5 Серії НОМЕР_1 від 26.05.2008.

Згідно копії Свідоцтва про право на
спадщину за заповітом № 1174 від 12.12.2008,
що підтверджується копією Витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 02.02.2009 (а.с.9, 221) ОСОБА_5
передала у спадщину ОСОБА_3 спадкове
майно, яке складається з 28/100 частин
домоволодіння, що знаходиться в
АДРЕСА_1 (а.с. 8, 220).

Згідно копії листа від 28.08.2012 ОСОБА_3
запропоновано відповідачам за
первісним позовом здійснити поділ
належного їм домоволодіння або виділ
її частки з спільного майна в натурі
(а.с.22).

На а.с. 53 міститься копія звернення від
11.09.2012 представника відповідачів за
первісним позовом до Начальника
Державної інспекції
архітектурно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області щодо
розгляду Інспецією питання
реконструкції горища домоволодіння
ОСОБА_3

На а.с. 54 міститься копія Заяви
відповідачів за первісним позов до
прокурора м. Івано-Франківськ від
.01.10.2012 щодо незаконної реконструкції
горища ОСОБА_3

Згідно Листа Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області від 02.11.2012
на позивача за первісним позовом
складено протокол про адміністративне
правопорушення у сфері містобудування
та накладено адміністративне
стягнення (а.с. 55).

На а.с. 56-62 міститься фототаблиця із
зображенням домоволодіння.

За клопотанням позивача від 09.11.2012 (а.с.
42-43) Ухвалою суду першої інстанції від
13.11.2012 було призначено
будівельно-технічну експертизу
(а.с.71-72).

Згідно Висновку № 49/12-12 експерта
Стельмаховича Є.В .від 16.01.2013 розподіл
(виділ в натурі) ОСОБА_3 частки
домоволодіння у АДРЕСА_1 відповідно до
частки найбільш близької до ідеальної
(28/100) за таким варіантом виділу як
просить позивачка є технічно можливий.
В зв'язку з тим, шо при розподілі
нерухомого майна не допускається
спільне користування будь-яких
приміщень, то експерт прийшов до
висновку, що позивач ОСОБА_3 повинна
виплатити грошову компенсацію іншим
співвласникам сходової клітки в
житловому будинку в розмірі по 15 632 грн.
кожному співвласнику (а.с. 78-88).

За клопотанням відповідачів (а.с. 133-134)
Ухвалою суду першої інстанції від
25.03.2013 було призначено повторну судову
будівельно-технічну експертизу (а.с.
136-137).

На а.с. 204 міститься копія Висновку на
можливість влаштування дверних
прорізів з метою додаткового виходу на
сходову клітку по АДРЕСА_1.

Відповідно до Висновку № 24С/К від 17.01.2014
експерта Гладюка Р.І. реальний поділ
будинку в натурі на основі існуючих
часток неможливий. Варіант розподілу
(виділ в натурі) виходячи з ідеальних
часток співвласників: ОСОБА_3 35/100
частин будинку, ОСОБА_4 45/100 частин
будинку, ОСОБА_2 20/100 частин будинку, а
також можливий розподіл (виділ в
натурі). При цьому для проведення
реального поділу будинку в натурі
згідно зазначених часток ОСОБА_3
необхідно виплатити грошову
компенсацію іншим співвласникам
сходової клітки в житловому будинку по
16 174 грн (а.с. 159-171).

На а.с. 172-185 містяться додатки до
Висновку № 24С/К від 17.01.2014.

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 28
березня 2014 року цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про
проведення виділу в натурі частки із
домоволодіння та за зустрічним позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні житловим
приміщенням об'єднано в одне
провадження (а.с.234).

Ухвалюючи рішення про виділ частки
позивача в натурі суд першої інстанції
виходив з того, що будинок АДРЕСА_1 є
індивідуальним (садибним) житловим
будинком, а нормами чинного
законодавства України не передбачено,
що допоміжні (нежитлові) приміщення не
підлягають розподілу; ці приміщення
разом з усіма іншими є об'єктом
спільної власності і можуть бути
виділеними в натурі співвласнику. З
урахуванням цього, висновків експертів
про технічну можливість виділу частки
з домоволодіння ОСОБА_3, але зі
зменшенням часток інших співвласників
і виплатою ОСОБА_4 та ОСОБА_2 грошової
компенсації вартості їхньої частки
сходової клітки в житловому будинку по
АДРЕСА_1 по 16 174 грн кожному, положень ст.
ст. 13, 20, 21, 183, 317, 319 ч.2, 358, 364, 367, 382, 391 ЦК
України, п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 04.10.1991 року
№ 7 «Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» суд дійшов висновку, щодо
проведення виділу в натурі частки
ОСОБА_3 із зазначеного домоволодіння.

Такий висновок суду першої інстанції є
невірним.

По-перше. Матеріалами справи,
висновками експертиз встановлено, що
будинок фактично складається з трьох
квартир - ізольованих житлових
приміщень, які призначені та придатні
для постійного у них проживання - ч. 1 ст.
382 ЦК України. Про це також свідчить і
Технічний паспорт, у якому приміщення
поділені на три квартири і за кожною
рахується визначене майно (а.с.а.с.20, 224).
За поясненнями сторін кошти, пов'язані
з обслуговуванням квартир сплачуються
кожним з співвласників окремо.

По-друге. Рішенням Івано-Франківського
міського суду від 28.02.2014, яке стосується
реконструкції даху АДРЕСА_1,
встановлено, що у спірному будинку є
горище (не віднесене до жодної з
квартир), яке самовільно переобладнане
відповідачем у приведеній справі
ОСОБА_3, і доступ до якого закрито
відповідачем третім особам зі сторони
входу через веранду. Ухвалою
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 01.04.2014 констатовано, що
проведення реконструкції даху
суперечить суспільним інтересам та
порушує права третіх осіб, яким будинок
належить на праві спільної часткової
власності та які не давали дозвіл на
здійснення перебудови. Відповідача
ОСОБА_3 зобов'язано привести до
попереднього стану реконструйоване
горище.

По-третє. За змістом п. 7 Постанови
Пленуму Верховного Суду України (ППВСУ)
від 04.10.1991 року № 7 «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок», при поділі
житлового будинку суд зобов'язаний
визначити в рішенні те, яка
відокремлена частина будинку
конкретно виділяється і яку частку в
будинку вона складає, а також, які
підсобні приміщення виділяються
власнику. Рішення щодо збільшення
частки в будинку судом не прийнято, що
суперечить вказаним приписам ППВСУ.
Крім того, залишаючи горище
неподіленим суд ніяк не визначив його
долю всупереч зазначеним положенням та
своєму ж висновку про неможливість
залишення будь-яких приміщень у
спільній власності.

Таким чином, житловий будинок фактично
складається із трьох ізольованих
житлових приміщень (квартир), у ньому є
горище, яке відповідно до положень
ст.ст. 186, 380, 382 ЦК України призначено для
обслуговування всього будинку, що
перебуває у спільній частковій
власності сторін, і яке ніяк між
сторонами не поділено і на
користування яким, у тому числі й для
підтримання належних їм житлових
приміщень у справному стані, сторони
мають рівні права відповідно до ст.ст.
21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358
ЦК України.

Тому колегія суддів знаходить, що
правовідносини, які фактично склались
між сторонами найбільш повно
охоплюються нормами ст.ст. 380, 382 ЦК
України.

З урахуванням того, що горище як
приміщення загального користування
між співвласниками не поділено і
користування ним за існуючого стану
можливе тільки, якщо зі сходової клітки
буде на нього вихід (проти чого
заперечує ОСОБА_3), виділ в натурі
сходової клітки ОСОБА_3 буде порушувати
права ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користування
горищем.

За цих обставин рішення не може
залишатись у силі і його належить
скасувати відповідно до положень ст. 309
ЦПК України.

Виходячи з того, що вимоги про виділ в
натурі частини горища не заявлялось, а
вхід до нього сторонам можливий тільки
через сходову клітку спільного
користування, проти чого заперечує
ОСОБА_3, колегія суддів вважає, що у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про
проведення виділу в натурі частки із
домоволодіння та стягнення судових
витрат слід відмовити у повному об'ємі.

ОСОБА_3 заперечує право ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 і перешкоджає їм як
співвласникам користуватись
допоміжними приміщеннями - сходовою
кліткою і горищем (а.с.а.с. 205, 206 т.1). Тому
зустрічний позов останніх підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 22
травня 2014 року скасувати. Постановити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про
проведення виділу в натурі частки із
домоволодіння. Зустрічний позов
задовольнити в повному обсязі.
Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод
ОСОБА_4, ОСОБА_2 в доступі до допоміжних
приміщень (сходової клітки та горища)
житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
А.Ю. Малєєв

Судді:
В.А.
Девляшевський

В.М.
Васильковський