РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
м.
Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в
складі:

головуючої - судді Бацуци Т.М.,

за участю секретаря Іванової І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.
Хмельницькому цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення
факту належності правовстановлюючого
документа та визнання права власності
на будинок,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про встановлення факту
належності правовстановлюючого
документа та визнання права власності
на будинок у порядку спадкування.

На обґрунтування своїх вимог
зазначила, що будинковолодіння АДРЕСА_1
має статус колгоспного двору, головою
якого до моменту смерті (ІНФОРМАЦІЯ_1.)
була її мати ОСОБА_6. На момент
законодавчого припинення колгоспного
двору (01.08.90 р.) у будинковолодінні
проживали і були його членами: донька -
ОСОБА_1, зять - ОСОБА_7, дружина онука -
ОСОБА_2 та правнук - ОСОБА_3 В подальшому,
як зазначає позивач, у 2000 році ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 вибули із колгоспного двору,
знявшись з реєстрації, а її чоловік -
ОСОБА_7 вибув ІНФОРМАЦІЯ_3. внаслідок
смерті. Поскільки ніхто не ставив
питання про спадкування, виділ чи
розподіл будинку колгоспного двору,
позивач вважає себе єдиним
спадкоємцем, яка фактично прийняла
спадщину, проте, через розбіжності у
графі «По-батькові» у свідоцтві про
право особистої власності на будинок,
не оформлення спадщини офіційно через
нотаріальну контору просить
встановити факт належності
правовстановлюючого документа та
визнати за нею право власності на
будинок.

Судом до участі у справі в якості
третіх осіб, що не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору,
залучені сини позивачки- Гончар ОСОБА_8
та ОСОБА_5.

У суді представник позивачки
позов підтримала, просила його
задовольнити.

Відповідачі та треті особи подали
заяви, в яких просили справу розглядати
в їх відсутності, позов визнали.

Заслухав пояснення
представника позивачки, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з слідуючих
підстав.

Судом встановлено, що на підставі
рішення виконавчого комітету
Хмельницької районної ради народних
депутатів № 124 від 20.10.88 р., ОСОБА_9
отримала у особисту власність житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами, який розташований по
АДРЕСА_1.

Станом на 01.01.90 р., згідно виписки із
погосподарської книги у будинку, який
має статус колгоспного двору,
проживали і були його членами: голова
двору (мати) - ОСОБА_9, донька - ОСОБА_1,
зять - ОСОБА_7, невістка - ОСОБА_2, правнук
- ОСОБА_3 Внуки - ОСОБА_4, ОСОБА_5 вибули з
двору 18.07.88 р. та 08.08.89 р.

Відповідно до положень ст. 120 ЦК
УРСР в редакції від 18.07.1963 р. майно
колгоспного двору належить його
членам на праві сумісної власності.

Таким чином, кожен з зареєстрованих
осіб був співвласником
будинковолодіння у рівних частинах.

ІНФОРМАЦІЯ_2. померла голова
колгоспного двору- мати позивачки. До
членів колгоспного двору ОСОБА_1,
ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2 перейшло право
власності в рівних частках на житловий
будинок з надвірними будівлями за
адресою : АДРЕСА_1. 21.11.2000 року з
колгоспного двору вибули ОСОБА_2 та
ОСОБА_3,знявшись з реєстрації. Ніхто із
сторін з тих пір не ставив питання про
виділ або розподіл колгоспного двору.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивачки -
ОСОБА_7 Після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7
спадщина не оформлялась, ніхто із
спадкоємців, крім позивачки, не вчинив
жодної дії, які б свідчили про
прийняття спадщини, а також не вступав
у фактичне управління та володіння
спадковим майном. У будинку залишилася
проживати лише позивачка, яка постійно
ним користувалась та користується,
обробляє прилежну присадибну ділянку,
користується спадщиною.

Це в суді пояснила представник
позивачки, це стверджується
матеріалами справи.

У відповідності до ст. 126 ЦК УРСР
в редакції від 18.07.1963 р. працездатний
член колгоспного двору втрачає право
на частку в майні двору, якщо він не
менше трьох років підряд не брав участі
своєю працею і коштами у веденні
спільного господарства двору.

Згідно положень ч.3 ст. 1268 ЦК
України спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
шести місяців він не заявив про відмову
від неї. Вважається таким, що
відмовився від спадщини також той
спадкоємець, який не вчиняв жодної з
дій, що свідчать про прийняття
спадщини.

Таким чином, у фактичне управління
та володіння спадковим будинком
вступила лише позивачка, відповідачі
фактично втратили право на частку в
майні двору та на спадкове майно.

Судом також встановлено, що в
свідоцтві про право особистої
власності на будинок у графі ім'я
власника вказано - «ОСОБА_6», тоді як в
свідоцтві про смерть ім'я по-батькові
указано «ОСОБА_6». Дану розбіжність
слід виправити, оскільки остання
впливає на можливість оформити ОСОБА_1
спадщину.

Враховуючи вищенаведене, керуючись
ст. ст. 120, 126 ЦК УРСР, в редакції від
18.07.1963 р., ст. 1268 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60,
88, 209, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що свідоцтво про право
особистої власності на житловий
будинок АДРЕСА_1, видане виконкомом
Хмельницької районної ради народних
депутатів 09.01.1989 року за № 124 на ім'я
ОСОБА_9, належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_10.

Визнати за ОСОБА_1 право владності на
житловий будинок

АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10-ти днів до апеляційного суду
Хмельницької області через
Хмельницький міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на апеляційне
оскарження.

С У Д Д Я :