Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №289/535/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді : Худякова
А.М.,

суддів : Кочетова
Л.Г.,

Снітка С.О.,

при секретарі судового
засідання Гуковій О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Радомишльського районного суду
Житомирської області від 27 травня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ПАТ КБ "ПриватБанк" про
визнання правочину частково
недійсним,

в с т а н о в и
л а:

Рішенням Радомишльського
районного суду Житомирської області
від 27 травня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_2 порушує питання про
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
про задоволення позову, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив
із того, що відсутні підстави для
визнання правочину частково
недійсним.

Такий висновок суду є
правильним, оскільки відповідає
вимогам закону і ґрунтується на
матеріалах справи.

Судом встановлено, що
відповідно до укладеного між ПАТ ПАТ
КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 договору
про надання кредиту від 13 липня 2007
року (а.с.7-11), остання отримала кредит
в розмірі 22193,84 доларів США, який
зобов'язалась погашати рівними
частками з виплатою процентів
щомісячно.

В цей же день між сторонами по
справі був укладений договір застави
рухомого майна (а.с.12-16).

Звертаючись до суду з позовом
про визнання правочину: п.п.27 договору
застави рухомого майна частково
недійсним, ОСОБА_2 посилалась на те,
що в порушення ст.252 ЦК України,
вказаний у договорі строк не
визначений роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Відповідно до частин 1,3,5 ст.203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст.203
цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції встановивши, що
оспорюваний правочин був укладений
відповідно до чинного законодавства,
обґрунтовано відмовив в задоволенні
позову, навівши відповідні мотиви.

За вказаних обставин, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і на правильність
судового рішення не впливають.
Висновки суду відповідають
обставинам справи. На момент
укладення спірного договору ОСОБА_2
усвідомлювала всі наслідки угоди та
погодилась із всіма умовами
договору, про що свідчить її власний
підпис.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315
ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Радомишльського
районного суду Житомирської області
від 27 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього ж дня
на протязі двадцяти днів може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді