У Х В А Л А

Іменем України

18 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової
палати в цивільних справах

апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої -
Боднар О.В.

суддів - Кеміня
М.П., Джуги С.Д.

при секретарі -
Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, що діє від імені ОСОБА_2, на
рішення Тячівського районного суду від
08 квітня 2014 року справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Банк Форум» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року ПАТ «Банк Форум»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2,
в якому на підставі ст.1050 ЦК України у
зв'язку із простроченням повернення
чергової частини платежів за кредитним
договором № 0164/08/26-CL від 21.03.2008 р.,
просило достроково стягнути з
відповідача заборгованість, яка станом
на 05.08.2013 р. становить 717 091,73 грн., з яких:

-прострочена заборгованість за
кредитом 204 992,19 грн. (25 646,59 доларів США),

-поточна заборгованість за кредитом 233
555,46 грн. (29 220,00 доларів США),

-прострочена заборгованість по
відсотках 212 559,05 грн. (26 593,15 доларів США),

-поточна сума заборгованості по
відсотках 5 755,92 грн. (720,12 доларів США),

-пеня, з розрахунку подвійної облікової
ставки НБУ за простроченим кредитом та
відсотках 55 228,11 грн. (9 909,56 доларів США),

-штраф за невиконання зобов'язання по
кредиту (страхування) 5 000,00 грн.;

та судовий збір в розмірі 3 441,00 грн.

Рішенням Тячівського районного
суду від 08.04.2014 р. позов задоволено.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача 717 091,73 грн. заборгованості за
кредитним договором № 0164/08/26-LC від
21.03.2008 р. та 3 441,00 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник
відповідача просить скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

Зазначає, що позивачем не надано
належних доказів отримання
відповідачем кредиту в розмірі 60 000,00
доларів США та стверджує, що факт
отримання відповідачем кредиту не може
підтверджуватися заявами на видачу
готівки, оскільки такі свідчить лише
про намір відповідача отримати грошові
кошти через касу банку.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Розглянувши доводи скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши доповідача та пояснення
сторін, апеляційний суд визнав, що
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.03.2008 р. між
АКБ «Форум» (змінило найменування на
ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір № 0164/08/26-Z,
за умовами якого останній отримав
кредит на споживчі цілі в розмірі 45 000,00
доларів США, зі сплатою 13 відсотків
річних за користування кредитними
коштами, строком до 20.03.2018 р. (а.с. 12-13).

Згідно з договором, відповідач
повинен здійснювати повернення
кредиту щомісячно, починаючи з місяця
наступного за місяцем отримання
кредиту, в сумі не менше 375,00 доларів
США на відкритий йому позичковий
рахунок (п.2.3 договору).

01.04.2008 р. сторони уклали додаткову угоду
№ 1 до кредитного договору № 0164/08/26-Z,
якому з моменту підписання даної угоди
присвоєно № 0164/08/26-CL та погодили новий
графік погашення кредиту (а.с.15).

15.07.2008 р. відповідач звернувся до банку
з заявкою про збільшення кредитного
ліміту до 60 000,00 дол. США (а.с. 25).

17.07.2008 р. сторони уклали додаткову угоду
№ 2 до кредитного договору, за умовами
якої банк відкрив відповідачу
відкличну поновлювальну кредитну
лінію на споживчі цілі з лімітом
кредитування 60 000,00 дол. США за рахунок
збільшення кредитного ліміту на 15 000,00
дол. США, з моменту підписання даної
угоди. За користування кредитними
коштами була встановлена плата в
розмірі 13,5 % процентів річних. Угодою
передбачено, що ліміт кредитування
зменшується згідно з графіком (додаток
№ 1 до угоди), який є невід'ємною
частиною угоди (а.с. 30).

Як вбачається з наданого позивачем
розрахунку, відповідач припинив
виконувати зобов'язання за кредитним
договором, внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка, станом на 05.08.2013 р.
становить 717 091,73 грн., з яких:
прострочена заборгованість за
кредитом 204 992,19 грн. (25 646,59 доларів США),
поточна заборгованість за кредитом 233
555,46 грн. (29 220,00 доларів США), прострочена
заборгованість по відсотках 212 559,05 грн.
(26 593,15 доларів США), поточна сума
заборгованості по відсотках 5 755,92 грн.
(720,12 доларів США), пеня, з розрахунку
подвійної облікової ставки НБУ за
простроченим кредитом та відсотках 55
228,11 грн (9 909,56 доларів США), штраф за
невиконання зобов'язання по кредиту
(страхування) 5 000,00 грн.

11.07.2013 р., банк надіслав відповідачу
досудову вимогу № 550/3600, яка була
отримана 19.07.2013 р., та пропонував
протягом 30 днів з моменту отримання
вимоги погасити заборгованість в
розмірі 81 618,74 дол. США (а.с. 40, 40 на
звороті).

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК
України).

Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч.2
ст.1050 ЦК України).

Відповідно до п. 3.1.1. договору банк
зобов'язаний надати позичальнику
кредитні кошти шляхом їх перерахування
за наданими ним платіжними
документами, або видачі готівкою
відповідно до заявки позичальника.

На підтвердження перерахування
відповідачу коштів в сумі 45 000,00 доларів
США банк надав меморіальний ордер № 17338
від 21.03.2008 р., з якого вбачається, що
відповідно до кредитного договору №
0164/08/26-Z, від 21.03.2008 р. згідно заяви
відповідача на його поточний
(депозитний) рахунок було зараховано 45
000,00 дол. США (а.с. 14).

Відповідно до п.1.19-1 ч.1 ст.1 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні», в редакції
чинній на момент перерахування коштів
на рахунок відповідача, меморіальний
ордер - розрахунковий документ, який
складається за ініціативою банку для
оформлення операцій щодо списання
коштів з рахунка платника і
внутрішньобанківських операцій
відповідно до цього Закону та
нормативно-правових актів
Національного банку України.

Інструкцією про касові операції в
банках України, затвердженою
постановою правління НБУ від 14.08.2003 р. N
337, чинною на час отримання кредиту, був
встановлений порядок і вимоги щодо
здійснення банками, їх філіями та
відділеннями касових операцій, зокрема
видачі готівки національної та
іноземної валюти клієнтам з їх
рахунків за видатковими касовими
документами через касу банку.

Відповідно до п. 4 глави 3 розділу 3
Інструкції, фізичним особам з їх
поточних, вкладних (депозитних)
рахунків видача готівки іноземної
валюти здійснювалася за заявою на
видачу готівки, яка є видатковим
документом.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач в період з 01.04.2008 р. по 10.07.2008
р. звертався до банку з заявами про
видачу готівки № 513 від 01.04.2008 р. на суму
1 000,00 дол. США (5 050,00 грн.); № 16581 від 21.04.2008
р. на суму 11 000,00 дол. США (55 550,00 грн.); № 4853
від 08.09.2008 р. на суму 3 000,00 дол. США (15 150
грн.); № 11095 від 16.05.2008 р. на суму 5 000,00 дол.
США (25 250,00 грн.); № 14699 від 20.05.2008 р. на
суму 6 000,00 дол. США (30 300,00 грн.); № 22415 від
28.05.2008 р. на суму 2 000,00 дол. США (9 700,00 грн.);
№ 16433 від 20.06.2008 р. на суму 1 000,00 дол. США (4
852,50 грн.); № 7662 від 10.07.2008 р. на суму 600,00
дол. США (2 905,02 грн.), на загальну суму 29
600,00 доларів США (916 752,00 грн.) (а.с. 16-22, 24, 31,
34, 37).

Після збільшення ліміту кредитування
до 60 000,00 доларів США на підставі
додаткової угоди № 2 від 17.07.2008 р.
відповідач звертався до банку з
заявами про видачу готівки № 15032 від
17.07.2008 р. на суму 466,00 дол. США (2 255,81 грн.);
№ 19922 від 22.07.2008 р. на суму 5 000,00 дол. США
(24 200,00 грн.); № 26462 від 28.07.2008 р. на суму 10
060,00 дол. США (48 718,57 грн.), на загальну
суму 15 526,00 доларів США (75 174,38 грн.). На
підтвердження отримання відповідачем
вказаної суми банк надав копії
видаткових касових ордерів, підписаних
відповідачем та працівником банку та
заяв відповідача про видачу готівки
(а.с. 31-39).

За таких обставин, банк довів факт
надання відповідачу кредитних коштів в
розмірі встановленому кредитним
договором та додатковими угодами до
нього, а доводи апелянта, про те, що факт
отримання відповідачем кредитних
коштів в сумі 60 000,00 доларів США не
доведено спростовуються матеріалами
справи.

Посилання представника
відповідача в апеляційній скарзі на
положення Інструкції про ведення
касових операцій банками в Україні,
затвердженої постановою правління НБУ
від 01.06.2011 р. N 174 до уваги не беруться,
оскільки відносини щодо отримання
відповідачем коштів існували у 2008 році.

За таких обставин, ухвалене судом
рішення відповідає вимогам ст.ст. 213-215
ЦПК України і передбачених ст.ст. 309, 310
цього Кодексу підстав для його
скасування немає.

Доводи, що містяться в апеляційній
скарзі висновків суду першої інстанції
не спростовують.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307, 308 ЦПК України, ст. 526, 1048, 1050 ЦК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє від
імені ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від
04 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

С у д д і :

Кемінь М.П. Боднар О.В.
Джуга С.Д.