АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц/791/1994/14
Головуючий в суді І інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 01 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової К.Г.

Суддів: Пузанової
Л.В.

Фурман Т.Г.

при секретарі: Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
міського комунального підприємства
«Херсонтеплоенерго» на рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 11 грудня 2013 року в справі за
позовом міського комунального
підприємства «Херсонтеплоенерго» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
спожиті послуги з централізованого
опалення,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року міське
комунальне підприємство
«Херсонтеплоенерго» звернулося до
суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за спожиті послуги з
централізованого опалення,
посилаючись на те, що вони надають
послуги з централізованого опалення до
будинку АДРЕСА_1

Позивач зазначав, що ОСОБА_3
споживає надані ними послуги, однак не
проводить їх оплату в повному обсязі, в
зв'язку з чим має заборгованість у сумі
8506 грн. 05 коп., що утворилася за період з
01.12.2001 року по 01.06.2013 року.

Посилаючись на викладене, позивач
уточнивши позовні вимоги просив суд
стягнути з ОСОБА_3 на його користь
заборгованість за надані послуги з
централізованого опалення у сумі 8607
грн. 52 коп. за період з грудня 2001 року по
жовтень 2013 року, та понесені судові
витрати.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 11 грудня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі міське комунальне
підприємство «Херсонтеплоенерго»
просить рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема, зазначається про те, що суд не
звернув увагу на те, що відповідач в
порушення порядку затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 року №630, здійснив самовільне
відключення від мереж
централізованого опалення.

У письмових запереченнях на подану
апеляційну скаргу ОСОБА_3 її доводів не
визнав, просив скаргу відхилити,
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що подана апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК України,
власникам квартири у дво - або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» встановлено, що споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Судом установлено та підтверджено
матеріалами справи, що квартира
АДРЕСА_1 у м. Херсоні була комунальною
власністю Херсонської міської
територіальної громади, а з 30.11.2006 року
належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Міське комунальне підприємство
«Херсонтеплоенерго» надає послуги з
централізованого опалення у тому числі
і до будинку АДРЕСА_1

Особовий рахунок № НОМЕР_1 у міському
комунальному підприємстві
«Херсонтеплоенерго» відкрито на
ОСОБА_3, та після приватизації квартири
розділений не був.

Згідно довідки товариства з обмеженою
відповідальністю «Україна» №349 від
20.03.2007 року, плоскі опалювальні прилади
у квартирі АДРЕСА_1 були демонтовані
силами обслуговуючої організації, у
зв'язку із закінченням терміну
експлуатації та як такі, що вийшли із
ладу. Так, на кухні в грудні 2003 року, в
спальні - січень 2004 року, в залі -
листопад 2004 року. (а.с. 31).

Пунктом 34 Правил надання населенню
послуг з водо -, теплопостачання та
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 30 грудня 1997 року № 1497, яка була
чинною на момент виникнення спірних
правовідносин, встановлено, що
споживач не має права самовільно, з
порушенням проектних рішень
переобладнувати і використовувати не
за призначенням та псувати
санітарно-технічне обладнання
житлових будинків і житлових
приміщень.

Указаними Правилами передбачено, що в
разі відмови споживача від
користування послугами з
теплопостачання він має право
розірвати договір та вимагати
відключення відповідних мереж за умови
технічної можливості, оскільки при
цьому не повинні порушуватися
санітарно-гігієнічні, теплотехнічні та
експлуатаційні показники інших
квартир багатоквартирного житлового
будинку.

Дозвіл на відключення споживача від
користування послугами центрального
опалення та гарячого водопостачання
надається органами місцевого
самоврядування.

Отже, самовільне відключення від мереж
центрального опалення забороняється.

Матеріали справи не містять належних
та допустимих доказів на підтвердження
того, що квартира АДРЕСА_2 була у
встановленому законом порядку
відключена від централізованого
опалення, не надав таких доказів
відповідач і під час розгляду справи у
апеляційному порядку.

Відповідно до припису №314331 від 02.12.2013
року, комунальне підприємство
«Херсонтеплоенерго» зобов'язало
ОСОБА_3 терміново відновити систему
централізованого опалення у його
помешканні згідно проектного рішення,
оскільки відключення від мереж
централізованого опалення можливе за
певних технічних умов (а.с. 53 - 54).

Із листа міського комунального
підприємства «Херсонтеплоенерго» від
02.12.2013 року вбачається, що ОСОБА_3
технічні умови на відключення від
мереж централізованого опалення не
отримував (а.с. 53).

Відповідно до п. 1.4.6 Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій затверджених наказом
Державного комітету України з питань
житлово - комунального господарства №76
від 17.05.2005 року, власник, наймач
(орендар) жилого будинку, жилого чи
нежилого у жилому будинку приміщення,
що припустив самовільне
переобладнання або перепланування, що
призводить до порушення
конструктивних елементів або
засобів протипожежного захисту,
зобов'язаний за свій рахунок
привести це приміщення до
попереднього стану.

У ході розгляду справи в апеляційному
порядку встановлено, що відповідач, як
наймач, у подальшому власник квартири,
з часу демонтування радіаторних
батарей не відновив систему
централізованого опалення у своєму
помешканні, а тому з власної вини не
отримував у повному обсязі надані
послуги позивачем.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції виходив із того, що позивачем
не надано доказів на підтвердження
надання послуг з теплопостачання до
квартири АДРЕСА_3, оскільки у
зазначеній квартирі відсутні
опалювальні прилади (батареї)
починаючи із 2003 - 2004 років, проте, не
звернув уваги на те, що довідка
товариства з обмеженою
відповідальністю «Україна» від 20.03.2007
року про проведення демонтажу
радіаторів системи опалення в квартирі
не свідчить про дотримання
передбаченого законом порядку
відключення споживача від
користування послугами центрального
опалення, а також не врахував того, що у
квартирі відповідача демонтовані лише
плоскі опалювальні прилади, однак
стояки опалення не є ізольованими
відповідно до передбаченого законом
порядку у разі відключення споживача
від користування послугами
централізованого опалення, що свідчить
про надання послуг з теплопостачання
позивачем, тому суд дійшов помилкового
висновку про відсутність правових
підстав для стягнення заборгованості
за надані послуги з теплопостачання за
період з 01.06.2007р. по 01.06.2013р.

Разом з цим, колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав щодо стягнення заборгованості
за надані послуги з теплопостачання за
період з 01.12.2001р. по 01.05.2007р., оскільки
рішенням суду від 27.12.2007 року, яке
набрало законної сили, у задоволенні
зазначених вище вимог відмовлено за
необґрунтованістю.

Згідно особового рахунку відкритого на
ім'я ОСОБА_3 станом на 23.09.2013 року
відповідач має заборгованість за
отримання послуг із централізованого
опалення у сумі 8506,05 грн., яка
утворилася з 01.12.2001р. по 01.06.2013р. (а.с. 6).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України,
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

ОСОБА_3 у ході розгляду справи у суді
першої інстанції заяви про
застосування наслідків спливу
позовної давності не подавав, що
підтверджується журналом судового
засідання та технічним записом
судового засідання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
заборгованість за надані послуги з
теплопостачання підлягає стягненню за
період із 01.06.2007р. по 01.09.2013р. у сумі 5944
грн. 37 коп.

За таких обставин, рішення суду в
частині відмови у стягненні
заборгованості за теплопостачання за
період з 01.06.2007р. по 01.09.2013р. слід
скасувати і ухвалити в цій частині нове
рішення про часткове задоволення
заявлених позовних вимог з наведених
вище підстав.

Посилання ОСОБА_3 на безпідставність
заявлених позивачем вимог, зважаючи, що
рішенням суду від 27.12.2007 року вирішено
питання між тими самими сторонами про
той самий предмет і з тих підстав,
позбавлені правового обґрунтування, у
зв'язку з тим, що предметом розгляду у
зазначеній справі було стягнення
заборгованості за надані послуги з
теплопостачання лише за період з 2001 - 2007
рр. і обставини правомірності
відключення квартири відповідача від
централізованої системи опалення
судом не досліджувалися, а отже
заявлені позовні вимоги не є тотожними.

Доводи ОСОБА_3 про те, що між ним та
позивачем фактичні договірні
відносини припинені з 2004 року у зв'язку
із демонтуванням батарей у його
квартирі, не заслуговують на увагу,
оскільки за встановленими судом
обставинами справи повного
відключення квартири АДРЕСА_1 від
централізованої системи опалення не
було, а за діючим в Україні
законодавством обов'язок забезпечення
безпечної експлуатації систем
теплоспоживання лежить на споживачеві
теплової енергії.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія
суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу міського
комунального підприємства
«Херсонтеплоенерго» задовольнити
частково.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 11 грудня 2013 року в
частині відмови у стягненні
заборгованості за теплопостачання за
період з 01.06.2007 року по 01.09.2013 року
скасувати і ухвалити в цій частині нове
рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь міського
комунального підприємства
«Херсонтеплоенерго» заборгованість за
надані послуги з теплопостачання за
період із 01.06.2007 року по 01.09.2013 року у
сумі 5944 грн. 37 коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно з дня
його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: