У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,суддів:
Леванчука А.О. Маляренка А.В.Мазур
Л.М.Нагорняка В.А.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом Дніпропетровського
міжрайонного природоохоронного
прокурора в інтересах держави в особі
Державного управління з охорони
навколишнього природного середовища
до Кіровської селищної ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, відділу
Держкомзему у Дніпропетровському
районі та до ОСОБА_6 про визнання
недійсним державного акта на право
власності на земельну ділянку, за
касаційною скаргою заступника
прокурора Дніпропетровської області в
інтересах держави в особі Державного
управління з охорони навколишнього
природного середовища в
Дніпропетровській області на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2010 року прокурор звернувся до
суду із позовом до Кіровської селищної
ради Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, відділу
Держкомзему у Дніпропетровському
районі та до ОСОБА_6 про визнання
недійсним державного акта на право
власності на земельну ділянку площею
0,1228 га по АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку
серії ЯА № 178263, виданого
ОСОБА_6, та скасування державної
реєстрації вказаного державного акта.

Заочним рішенням Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 20 квітня 2011 року позов
задоволено повністю.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 січня
2014 року рішення місцевого суду
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі заявник просить
оскаржуване судове рішення скасувати,
залишити в силі рішення місцевого суду,
мотивуючи свої доводи порушенням судом
норм матеріального та процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий
суд виходив із того, що проведеною
прокуратурою перевіркою встановлено,
що спірна земельна ділянка відноситься
до прибережно-захисної смуги р. Дніпро,
проект відведення земельної ділянки не
розроблявся, що є порушенням вимог
земельного законодавства.

Скасовуючи рішення місцевого суду та
відмовляючи у задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції встановив, що,
скасувавши своє попереднє рішення на
підставі протесту прокурора про
приватизацію земельної ділянки, орган
місцевого самоврядування вийшов за
межі наданих йому повноважень,
оскільки органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують щодо їх
зміни чи припинення. Це є гарантією
стабільності суспільних правовідносин
між органами місцевого самоврядування
і громадянами.

Крім цього, суд апеляційної інстанції
встановив, що згідно з договором
купівлі-продажу земельної ділянки від
22 березня 2006 року ОСОБА_6 продав, а
ОСОБА_7 купив земельну ділянку площею
0,1228 га у межах згідно з планом, цільове
призначення якої для будівництва та
обслуговування житлового будинку, яка
розташована по АДРЕСА_1.

У свою чергу ОСОБА_7 - власник земельної
ділянки на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
07 серпня 2007 року продав, а ОСОБА_8 купив
спірну земельну ділянку. Йому видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку від 01 жовтня 2007 року
серії ЯЕ №474635, який зареєстровано у
Книзі записів державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі.

Разом з тим такі висновки суду
апеляційної інстанції є помилковими.

Звертаючись з позовом до суду, позивач
в обґрунтування позову посилався на те,
що проект відведення спірної земельної
ділянки не розроблявся, відповідні
погодження він не проходив та, крім
цього, земельна ділянка знаходиться у
прибережній захисній смузі.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обгрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення.

Таким чином, для правильного вирішення
справи суду апеляційної інстанції
необхідно було перевірити доводи
позивача, встановити, чи допущено
порушення органом місцевого
самоврядування норм земельного
законодавства при виділенні земельної
ділянки ОСОБА_6

Формально пославшись на те, що орган
місцевого самоврядування не вправі
скасовувати свої попередні рішення, та
те, що до справи не були залучені
наступні власники земельної ділянки,
суд апеляційної інстанції, не
встановивши фактичні обставини справи,
ухвалив при цьому рішення по суті,
відмовив у задоволенні позовних вимог
передчасно.

Враховуючи, що суд апеляційної
інстанції не надав належної правової
оцінки доводам позивача про
незаконність рішення ради про
виділення земельної ділянки ОСОБА_6,
рішення апеляційного суду не може
залишатися без змін, а тому підлягає
скасуванню із направленням справи до
суду апеляційної інстанції на новий
судовий розгляд з підстав, визначених
ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора
Дніпропетровської області в інтересах
держави в особі Державного управління
з охорони навколишнього природного
середовища в Дніпропетровській
області задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 січня
2014 року скасувати, справу направити до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді: А.О.
Леванчук Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А.
Нагорняк