У Х В А Л А іменем україни29 жовтня 2014
рокум. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: головуючого Луспеника
Д.Д., суддів: Гулька Б.І.,
Закропивного О.В., Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Капітанівської селищної ради
Новомиргородського району, треті
особи: Головне управління юстиції у
Кіровоградській області, відділ
державного земельного агентства у
Новомиргородському районі, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про визнання права власності на
земельну ділянку в порядку
спадкування, за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Капітанівської
селищної ради, третя особа -
Новомиргородська державна нотаріальна
контора, про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Кіровоградської
області від 28 травня 2014 року, в с т а н о
в и л а: У грудні 2013 року ОСОБА_3
звернулася до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те, що її чоловіку -
ОСОБА_6 належала земельна ділянка
площею 0,5 га, розташована по АДРЕСА_1. За
життя останній склав на її користь
заповіт на житловий будинок АДРЕСА_1 та
зазначену земельну ділянку.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6
помер.Позивачка подала до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини,
отримала свідоцтво про право на
спадщину за заповітом та житловий
будинок, однак у видачі свідоцтва про
право на спадщину на земельну ділянку
площею 0,5 га їй було
відмовлено у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого
документу-державного акту на право
власності спадкодавця на земельну
ділянку, який той не встиг оформити. У
зв'язку з цим просила суд визнати за нею
права власності у порядку спадкування
на земельну ділянку площею 0,5 га,
розташовану по АДРЕСА_1, яка належала її
чоловікові ОСОБА_6 У січні 2014 року
ОСОБА_4 звернулася до суду із
зустрічним позовом про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом на спірну земельну
ділянку, виданого державною
нотаріальною конторою 15 грудня
2006 року на ім'я ОСОБА_6 Зазначала,
що на день смерті матері - ОСОБА_7 вона
постійно проживала з нею та батьком,
була зареєстрована у АДРЕСА_1, змінила
місце проживання і виписалась з
будинку лише у 2006 році. Однак батько,
оформляючи свідоцтво про право на
спадщину, приховав від нотаріуса цей
факт. Вважаючи, що вона як спадкоємець
першої черги спадкування за законом
право на спадщину не втратила,
звернулась до нотаріальної контори
після смерті батька, але постановою
нотаріуса від 13 грудня 2013 року їй було
відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку
з оформленням спадщини на ОСОБА_8
Рішенням Новомиргородського районного
сулу Кіровоградської області від 27
березня 2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено, зустрічний позов
задоволено. Визнано недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом на земельну ділянку площею 0,5
га, розташовану по АДРЕСА_1, видане
ОСОБА_6 державним нотаріусом
Новомиргородської державної
нотаріальної контори 15 грудня
2006 року за № 2747.
Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 28 травня
2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення. Зустрічний позов ОСОБА_4
задоволено частково. Визнано недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане Новомиргородською
державною нотаріальною конторою 15
грудня 2006 року за № 2747 на ім'я ОСОБА_6, в
частині Ѕ земельної ділянки площею 0,50
га, що знаходиться у с. Капітанівка
Новомиргородського району по АДРЕСА_1,
і визнано за ОСОБА_4 право власності у
порядку спадкування за законом на
земельну ділянку в цій частині. Позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за
нею право власності в порядку
спадкування за заповітом на Ѕ_частину
земельної ділянки площею 0,50 га, що
знаходиться на території с.
Капітанівка Новомиргородського району
Кіровоградської області по АДРЕСА_1.
У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить рішення апеляційного
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення первісного
позову та відмову у задоволенні
зустрічного позову. Касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав. Відмовляючи у
задоволенні первісного позову та
задовольняючи зустрічний позов, суд
першої інстанції, виходив із того, що
ОСОБА_4 постійно проживала з ОСОБА_9,
заяву до нотаріальної контри про
відмову від спадщини не подавала, в
силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається
такою, що прийняла спадщину, тому
свідоцтво про право на спадщину за
законом на земельну ділянку, видане на
ім'я ОСОБА_6 від 15 грудня 2006 року слід
визнати недійсним. Скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове рішення про часткове задоволення
позовів, апеляційний суд виходив із
того, що факт прийняття спадщини ОСОБА_4
підтверджується наявними у справі
доказами, враховуючи принцип рівності
часток у спадщині кожного із
спадкоємців за законом, оспорюване
свідоцтво підлягає визнанню недійсним
лише у Ѕ частині спадкового майна -
земельної ділянки розміром 0,5 га,
оскільки частка ОСОБА_6 теж становить Ѕ.
З такими висновками апеляційного суду
погодитись не можна, оскільки ці
висновки суперечать вимогам закону та
не ґрунтуються на матеріалах
справи.Статтею 213 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим. Згідно
зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам закону рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
року померла ОСОБА_9 Після її смерті
відкрилась спадщина, до складу якої
входить, зокрема, і земельна ділянка,
розміром 0,50 га, розташована у с.
Капітанівка Новгородківського району
по АДРЕСА_1, яка належала
спадкодавцю на підставі державного
акту на право приватної власності на
землю серії КР №000753,виданого
Капітанівською селищною радою 20 червня
1994 року (а. с. 9). За відповідною заявою
ОСОБА_6 на його ім'я державним
нотаріусом Новомиргородської
державної нотаріальної контори 15
грудня 2006 року за № 2747
було видано свідоцтво про право на
спадщину на цю земельну ділянку
(а. с. 151). 14 січня 2013 року ОСОБА_6 склав
заповіт, яким все своє майно заповів
своїй дружині ОСОБА_3 (а. с. 16), а
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер (а. с. 65).
Новомиргородською державною
нотаріальною конторою ОСОБА_3 було
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом на домоволодіння,
розташоване по АДРЕСА_1 та постановою
нотаріуса від 19 листопада 2013
року за № 119902-31 ОСОБА_3 було відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадщину на земельну ділянку, розміром
0,50 га, розташовану за вищевказаною
адресою у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу на
вказану земельну ділянку (а. с. 70). У
грудні 2013 року до Новомиргородської
державної нотаріальної контори із
заявою звернулася ОСОБА_4 про видачу
свідоцтва про право власності на
спадкове майно за законом (а. с. 81). За
наслідками розгляду її заяви
нотаріусом Новомиргородської
державної нотаріальної контори було
винесено постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії за № 141702-31
від 26 грудня 2013 року, якою ОСОБА_4 було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, оскільки після
смерті її матері ОСОБА_9 вказаною
нотаріальною конторою вже видані
свідоцтва про право на спадщину на
спадкоємців та на момент видачі
вказаних свідоцтв відомості про
наявність інших спадкоємців були
відсутні (а. с. 82). Згідно з ст. 1261 ЦК
України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив та батьки. Апеляційний суд,
посилаючись на наявні у матеріалах
справи докази, покази свідків,
обгрунтовано дійшов висновку про
доведеність факту постійного
проживання ОСОБА_4 із ОСОБА_9, тому
згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України
вважається такою, що прийняла спадщину
після смерті останньої. При цьому суд
не звернув уваги, що ОСОБА_3 отримала
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 15 листопада 2013 року на
спадкове майно ОСОБА_6, а саме: житловий
будинок з господарсько-побутовими
будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.
с. 70). Крім того, 15 грудня 2006 року
ОСОБА_6 одержав свідоцтво про право на
спадщину за законом на земельну
ділянку розміром 0,50 га, у тому числі
сільськогосподарських угідь - 0,47 га, з
них ріллі - 0,40 га, багаторічних
насаджень - 0,02 га, кормових угідь - 0,05 га,
під будівлями, лісами та іншими
угіддями - 0,03 га, що надана для ведення
особистого підсобного господарства,
що знаходиться у с. Капітанівка
Новомиргородського району
Кіровогорадської області (а. с. 10 т. 1).
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 1225 ЦК України
до спадкоємців житлового будинку,
інших будівель та споруд переходить
право власності або право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені. До спадкоємців
житлового будинку, інших будівель та
споруд переходить право власності або
право користування земельною ділянкою,
яка необхідна для їх обслуговування,
якщо інший її розмір не визначений
заповітом. Як вбачається з матеріалів
справи, свідоцтво про право на спадщину
на житловий будинок на ім'я ОСОБА_3 є
дійсним, ніким не оспорюється. За таких
обставин висновок суду апеляційної
інстанції про наявність правових
підстав для рівності часток у спадщині
кожного із спадкоємців за законом не
відповідає вимогам закону. Проте суд
апеляційної інстанції на вказані
обставини уваги не звернув, у порушення
вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України не
врахував норми матеріального та
процесуального права, які регулюють
спірні правовідносини, не встановив
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи,
відповідно до ст. 338 ЦПК України рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
з передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справу х в а л и л а :Касаційну скаргу
ОСОБА_3 задовольнити частково. Рішення
апеляційного суду Кіровоградської
області від 28 травня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.Ухвала
оскарженню не підлягає.
Головуючий:
Д.Д. Луспеник
Судді:
Б.І. Гулько
О.В.
Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта