АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1015/2014
Головуючий в 1 інстанції - Мельник
Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Левенця Б.Б., Махлай Л.Д.

при секретарі - Пашиніної Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 05 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Печерської районної в місті Києві
державної адміністрації, Київської
міської ради, Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району
м.Києва «Печерськжитло», третя особа:
ОСОБА_3 про визнання права користування
житлом,-

В С Т А Н О В И
Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач
звернувся у серпні 2013 року.

Зазначав, що 01.12.1995 року наказом
Житлово-експлуатаційної контори № 91/к
його було прийнято на роботу на посаду
двірника. Як працівнику районної
служби Печерського району м. Києва,
йому було надано жиле приміщення за
адресою: АДРЕСА_1, для тимчасового
проживання. Відповідно до п. п. 6.2, 6.3, 6.4,
6.5 Розпорядження Печерської районної у
м. Києві державної адміністрації від
24.07.1997 року №583 було укладено договір
оренди житлового приміщення. Оскільки
між ним та КП УЖГ «Печерськжитло»
існують договірні відносини, засновані
на договорі оренди житла, і цей договір
є дійсним та продовжує свою дію, то він
правомірно проживає у спірному житлі,
тобто, має право в ньому проживати.
Разом з тим, ні КП УЖГ «Печерськжитло»,
ні Печерська районна в м. Києві
державна адміністрація не визнають за
ним такого права.

У зв'язку з наведеним позивач просив
суд визнати за ним право користування
спірною квартирою.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 05 грудня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача, з посиланням на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про скасування даного рішення та
прийняття нового про задоволення
позовних вимог у повному обсязі .

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення у зв'язку з
наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана надати ті
докази, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі
рішення суд виходив із вимог даної
норми закону, зібраних у справі та
наданих сторонами доказів, яким дав
повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що ОСОБА_2 з 10.05.1995 року
працював в ДК ПУБСПТ (правонаступником
якого є КП "Печерськжитло") та з 10.грудня
2002 року звільнився за переведеним за
власним бажанням в КП УЖГ Подільського
району м. Києва.

Будинок 8 по вул. Соловцова в м. Києві
належить на праві комунальної
власності територіальній громаді
Печерського району м. Києва та
знаходиться на балансі КП УЖГ
"Печерськжитло" .

Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 11.02.1997р. №
157 та розпорядження від 24.07.1997р. № 583 "Про
закріплення та розподіл житлової площі
в будинку АДРЕСА_2 використовуються як
тимчасове житло, надаються на умовах
проживання працівникам районних служб.

Спірна квартира була надана позивачу у
тимчасове користування на підставі
зазначеного Розпорядження Печерської
у місті Києві державної адміністрації
як двірнику ЖЕК -304 .

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 12 лютого 2013 року позивача
виселено із спірної квартири без
надання іншого жилого приміщення.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
14 травня 2013 року рішення Печерського
районного суду м. Києва від 12 лютого 2013
року залишено без змін.

Відповідно до розпорядження
Печерської районної в м. Києві
державної адміністрації від 29.10.2013 року
№587 задоволено клопотання КП УЖГ
«Липкижитлосервіс» про включення
спірної квартири до числа службових,
затверджено рішення про надання
спірної квартири двірнику ОСОБА_3 та
30.10.2013 року ОСОБА_3 надано ордер на
право зайняття спірної квартири.

Місцевий суд вірно вказує, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають, оскільки спірне житлове
приміщення було надано позивачу на час
виконання ним трудових обов'язків з КП
« Печерськжитло».

Таким чином, твердження апеляційної
скарги про незаконність та
упередженість судового рішення
матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у
справі рішення постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому це рішення
не може бути скасованим з підстав що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Печерського районного
суду м. Києва від 05 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: