РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року Солом'янський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

при секретарі - Загородній І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в листопаді 2013 р.
звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача ОСОБА_3
заборгованості за договором позики в
сумі 123266,28 грн. та ОСОБА_2 100 грн.,
мотивуючи тим, що 14.09.2009 р. між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 було укладено договір позики,
відповідно до якого ОСОБА_3 отримав від
ОСОБА_4 10000 доларів США, що в гривневому
еквіваленті становило 86000 грн.

Згідно умов договору позики відповідач
ОСОБА_3 зобов»язався повернути суму
позики в строк до 15.11.2009 р. Зазначений
факт підтверджується власноруч
написаною розпискою ОСОБА_3

15.02.2010 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було
укладено угоду про уступку права
вимоги за вказаним договором позики.

15.02.2010 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
укладено договір часткової поруки,
згідно якого останній поручився перед
позивачем відповідати за виконання
ОСОБА_3 зобов»язання частково в сумі 100
грн.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлено розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки НБУ.

Оскільки договором не встановлено
іншого розміру процентів за
користування грошовими коштами, просив
стягнути проценти за обліковою ставкою
НБУ в розмірі 27052,31 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов»язання зобов»язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення та 3% річних.

Позивач просив стягнути суму боргу із
врахуванням 3% річних в сумі 10213,97 грн.,
а також судовий збір.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги з
підстав наведених в позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не
з»явились, про розгляд справи
повідомлялись належним чином.

Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального
Кодексу України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло повідомлення про причини
неявки або якщо зазначені ним причини
визнані неповажними, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.

Виходячи з цього, суд, заслухавши думку
представника позивача, який не
заперечує проти заочного розгляду
справи, вважає за можливе ухвалити
заочне рішення у справі на підставі
наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов»язується повернути таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1049 ЦК України
позичальник зобов»язаний повернути
позикодавцеві (грошові кошти у такій
самій сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Судом встановлено, що 14.09.2009 р. між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено
договір позики, відповідно до якого
ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_4 10000 доларів
США, що в гривневому еквіваленті
становило 86000 грн. строком на два місяці
до 15 листопада 2009 р. Про отримання
грошових коштів в сумі 10000 доларів США,
що еквівалентно 86000 грн. відповідач
ОСОБА_3 власноруч написав розписку.

Відповідно до ст. 638 ЦК України
встановлено, що договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначенні
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Враховуючи те, що 14.09.2009 р. між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 укладено у письмовій формі
договір позики, суд приходить до
висновку, що вони дійшли згоди щодо
істотних умов договору та взяли на себе
зобов'язання щодо виконання даного
договору.

15.02.2010 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було
укладено угоду про уступку права
вимоги. Відповідно до умов договору
первісний кредитор передає, новий
кредитор приймає на себе право вимоги
першого і стає кредитором по борговій
розписці від 14.09.2009 р. між первісним
кредитором та ОСОБА_3 Новий кредитор
одержує право вимагати від боржника
належного виконання зобов»язань, а
саме грошових коштів 86000 грн., а також
відсотків, які виникли внаслідок
виконання умов договору.

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна
кредитора у зобов»язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов»язанні, новий кредитор несе
ризик настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов»язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст.517 ЦК України, доказами
прав нового кредитора у зобов»язанні є
передані первинним кредитором
документи, які засвідчують права, що
передаються. Оригінал розписки від
14.09.2009 р. було надано для огляду в
судовому засіданні представником
позивача ОСОБА_1

15.02.2010 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
укладено договір часткової поруки,
згідно якого ОСОБА_2 виступив
поручителем та зобов"язався
відповідати по зобов"язаннях боржника
ОСОБА_3 за договором позики, укладеним
14.09.2009 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
Поручитель поручається перед
кредитором за виконання боржником
свого обов»язку частково в обсязі 100
грн.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов"язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

В силу ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов»язання не пред»явить вимог до
поручителя.

Відповідно до договору позики строк
виконання позичальником зобов»язань
настав 15.11.2009 р. Позивач звернувся до
суду з позовом в листопаді 2013 р., тобто з
пропуском встановленого
шестимісячного строку звернення до
поручителя.

За таких обставин у відповідності до ч.4
ст.559 ЦК України порука відповідача
ОСОБА_2 за зобов»язанням ОСОБА_3
припинилась і позовні вимоги до нього
задоволенню не підлягають.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлено розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

За договором позики від 14.09.2009 року
сторонами не встановлені відсотки за
користування позикою.

Як встановлено в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_3 в термін до 15.11.2009 р.
грошові кошти не повернув.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов»язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов»язання, на вимогу
кредитора зобов»язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Суд приходить до висновку, що з
відповідача ОСОБА_3 на користь
позивача підлягає стягненню
заборгованість в сумі 86000 грн. та
відсотки за період користування
позикою з 15.11.2009 р. по 30.10.2013 р. в сумі
27052,31 грн., а також 3% річних в сумі 10213,97
грн.

Підставою для задоволення позовних
вимог в сумі 123266,28 грн. є невиконання
відповідачем ОСОБА_3 зобов'язання щодо
повернення суми позики.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
стягненню з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивача підлягають судові
витрати, пов"язані з оплатою судового
збору в сумі 1232,66 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212 - 215, 223, 224-226,
228, 294 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1046,
1047, 1048, 1049, 1050, 512- 514, 516, 517, 518, 530, 533, 526, 527,
553-554, 559, 625, 638 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
заборгованість в сумі 123266,28 грн.,
судові витрати 1232,66 грн., а всього
стягнути 124498 (сто двадцять чотири
тисячі чотириста дев»яносто вісім)
грн.94 коп.

В решті позову відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано відповідачем
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ:
Кушнір С.І.