Справа № 444/1239/14-ц
Провадження № 2/444/569/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

03 липня 2014 року Жовківський районний
суд Львівської області у складі

головуючого судді
Ясиновський Р. Б.,

при секретарі Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Жовкві
Львівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
повернення боргу та відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення боргу. Свої
позовні вимоги мотивує тим, що 22 травня
2012 року громадянин ОСОБА_2 - Відповідач
по справі, позичив у нього гроші, та Він
відразу передав Відповідачу гроші в
сумі 7 500 доларів США та 5000 євро терміном
до 22.08.2012 року. Позику засвідчив
написаною власноручно розпискою в
присутності громадянки ОСОБА_3, яка
також свою присутність при передачі
вказаної їй завірила підписом на
розписці. 12 червня 2012 року ОСОБА_2 в
присутності ОСОБА_4, знову позичив в
нього гроші в сумі 6 250 доларів США, які
Він йому також відразу передав.
Відповідач зобов'язався повернути йому
- Позикодавцю суму боргу терміном до 20
грудня 2012 року, про що Відповідач
власноручно написав в розписці про
отримання ним грошей. Взяті на себе
письмові зобов'язання Відповідачем
були порушені, жодних грошових коштів
Він до цього часу не отримав. На його
неодноразову вимогу повернути гроші,
на протязі серпня 2012 року лютого 2014
року Відповідач постійно безпідставно
невмотивовано відтерміновує строк
повернення грошей, що змушує його,
інваліда ІІ-ої групи постійно
нервувати та переносити душевні
страждання через постійні хвилювання з
приводу невиконання Відповідачем
взятого на себе зобов'язання повернути
суму боргу.

Крім того, внаслідок порушення
Відповідачем взятого на себе
зобов'язання, вважає, що ним завдано йму
і немайнової (моральної шкоди), яку Він
оцінює в розмірі 50 000 гривень. Завдана
йому моральна шкода полягає в тому, що
Він, будучи інвалідом ІІ-ої групи, який
важко пересувається, на протязі майже
двох років переносить від Відповідача
завдані душевні страждання,
хвилювання, пов'язані з постійним
переживанням за долю значної суми
грошей, яку він позичив йому та не може
повернути. Відчуває глузування з нього,
як літньої людини з боку Відповідача,
який його обманює, змінюючи дати та
строки повернення йому позики.
Відчуває, що внаслідок неправомірних
дій Відповідача, з нього глузують і
близькі родичі, з якими в нього через
вказані обставини склались складні
стосунки в родині.

У зв'язку з чим Позивач звернувся до
суду з даним позовом та просить
стягнути з Відповідача в його користь
грошові кошти разом 13 750 доларів США та
5000 Євро по курсу НБУ на день прийняття
рішення.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
посилаючись на доводи, викладені в
позовній заяві. Просить позов
задоволити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явився, хоча про дату, час та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений, про причини неявки не
повідомив і від нього не надійшло
клопотання про розгляд справи у його
відсутності.

Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи..

А тому суд постановив провести по
справі заочний розгляд та постановити
заочне рішення

Оскільки сторони в судове засідання не
з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК
України фіксація судового засідання з
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та
перевіривши їх доказами, а відтак,
з'ясувавши дійсні обставини справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 належить частково
задоволити виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України, - Кожна
особа має право в порядку,
встановленому законом, звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнанні сторонами, не
підлягають доказуванню.

З розписки від 22.05.2012 року наданої
ОСОБА_2 вбачається, що останній позичив
у ОСОБА_1 гроші в сумі 7500 доларів США, 5000
Євро терміном на три місяці по 22 серпня,
гроші взяті в присутності ОСОБА_3.

Крім того, з розписки від 12.06.2012 року
наданої ОСОБА_2 вбачається, що останній
позичив у ОСОБА_1 гроші в сумі 6250
доларів США терміном на шість місяців
до 20 грудня 2012 року, гроші вручив
ОСОБА_4.

Будь-яких дій щодо примусу написання
вищевказаних розписок Відповідачем в
судовому засіданні не було
встановлено.

Крім того, допитаний у судовому
засіданні в якості свідка ОСОБА_4
пояснив, що дійсно, 12.06.2012 року ОСОБА_2
позичив у ОСОБА_1 гроші в сумі 6250
доларів США. Ці кошти він особисто
передав ОСОБА_2 в день написання ним
розписки.

З позовної заяви, а також з пояснень
Позивача вбачається, що ОСОБА_2 своїх
зобов'язань по розписках не виконав та
на даний час грошові кошти не повернув.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ст. 526 ЦКУ зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530
Цивільного кодексу, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Крім того, із норм ст. ст. 524, 533
Цивільного кодексу України випливає,
що грошове зобов'язання має бути
виражене та виконане у гривнях; сторони
можуть визначати грошовий еквівалент
зобов'язання в іноземній валюті, а якщо
у зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті в гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом;
використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, визначених законом.

Таким чином, закон дозволяє
використовувати іноземну валюту при
виконанні грошових зобов'язань
відповідно до закону, при цьому права
позичальника не порушуються, оскільки
виконуючи свої обов'язки щодо сплати
зобов'язань він вправі сплачувати в
національній валюті за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу.

Так, загальна сума заборгованості
відповідача ОСОБА_2 перед позивачем
складає: 13 750 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ на день прийняття
рішення складає 162 800 грн.; 5 000 Євро, за
офіційним курсом НБУ на день прийняття
рішення складає 80 850 грн.. А від так,
загальна сума заборгованості складає
Відповідача по розписках складає 243 650
грн.

А тому, суд прийшов до переконання про
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в
частині стягнення з Відповідача
ОСОБА_2 грошових коштів.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав,
яка відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб.

Позивач вказує, що внаслідок порушення
Відповідачем взятого на себе
зобов'язання, ним завдано йму і
немайнової (моральної шкоди), яку Він
оцінює в розмірі 50 000 гривень. Завдана
йому моральна шкода полягає в тому, що
Він, будучи інвалідом ІІ-ої групи, який
важко пересувається, на протязі майже
двох років переносить від Відповідача
завдані душевні страждання,
хвилювання, пов'язані з постійним
переживанням за долю значної суми
грошей, яку він позичив йому та не може
повернути. Відчуває глузування з нього,
як літньої людини з боку Відповідача,
який його обманює, змінюючи дати та
строки повернення йому позики.
Відчуває, що внаслідок неправомірних
дій Відповідача, з нього глузують і
близькі родичі, з якими в нього через
вказані обставини склались складні
стосунки в родині

Так, розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до положень статті 1167 ЦК
України компенсація моральної шкоди
здійснюється за наявності всіх
загальних умов відповідальності за
завдання шкоди, а саме: протиправної
поведінки, моральної шкоди, причинного
зв'язку між протиправною поведінкою та
завданою моральною шкодою та вини
заподіювача.

Судова практика при цьому виходить із
положення, що "відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору" (п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року N 4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди").

Так, відповідно до чинного
законодавства моральна (немайнова)
шкода відшкодовується в грошовій або
іншій матеріальній формі. При цьому,
якщо дії винної особи заподіяли як
майнову, так і моральну (немайнову)
шкоду, то відшкодування майнової шкоди
не звільняє таку особу від обов'язку
відшкодувати моральну шкоду.

При вирішенні спорів, пов'язаних з
відшкодуванням моральної шкоди, слід
мати на увазі, що винна у заподіянні
цієї шкоди особа може бути звільнена
від обов'язку відшкодування тільки за
умови, якщо вона доведе відсутність
своєї вини (умислу або необережності).
Таким чином, позивач повинен довести
лише факт заподіяння йому моральної
шкоди відповідачем, а не наявність у
цьому вини останнього.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
передбачено, що у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджено.

Враховуючи зазначені положення, судом
не встановлено факту доведеності
заподіяння моральної шкоди позивачеві,
а сама позовна заява, окрім вимоги про
стягнення суми моральної шкоди, не
містить факту наявності та
обґрунтування заподіяння такої шкоди.

А від так, щодо стягнення моральної
шкоди Позивачем суду не надано жодних
доказів, щоб підтверджували дані
позовні вимоги, тому вони не підлягають
задоволенню.

За таких обставин суд прийшов до
переконання що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають до часткового задоволення.

Зібрані по справі докази, оцінені судом
належним чином кожен окремо на їх
достовірність та допустимість, а також
їх достатність та взаємний зв'язок у
сукупності, встановлені судом
обставини свідчать про те, що у суду є
всі підстави для часткового
задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209 ч. 3,
212-215, 224-229 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, проживає АДРЕСА_1,
паспорт НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_2, народився с. Радоцина, РП,
проживає та зареєстрований АДРЕСА_2,
паспорт НОМЕР_5, ІПН НОМЕР_3, грошові
кошти в розмірі 13750 Доларів США та 5000
Євро, що по курсу Національного Банку
України станом на день прийняття
рішення складає 243650 грн..

В решті частині позову відмовити за
недоведеністю.

Стягнути з ОСОБА_2, проживає АДРЕСА_1,
паспорт НОМЕР_4, в користь держави
судові витрати в розмірі 2436,5 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення суду, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду Львівської області
через Жовківський районний суд
Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Одночасно роз'яснити відповідачу, що
заочне рішення може бути переглянуто
судом який його ухвалив за письмовою
заявою. Заяву про перегляд заочного
рішення має бути подано протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
Ясиновський Р. Б.

Повний текст рішення складено 08.07.2014
року.