Єдиний унікальний номер 247/1496/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4594/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року
м.
Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого Мальованого Ю.М.,

суддів Новосьолової Г.Г., Новосядлої
В.М.,

при секретарі Козаку І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Відділу
державної виконавчої служби
Торезького міського управління
юстиції на ухвалу Торезького міського
суду від 16 квітня 2014 року по справі за
скаргою ОСОБА_3 за участю
заінтересованих осіб Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра», Відділу державної
виконавчої служби Торезького міського
управління юстиції, ОСОБА_2 про
визнання дій державного виконавця
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Торезького міськрайонного
суду від 16 квітня 2014 року скаргу
ОСОБА_3 на дії державного виконавця
ВДВС Торезького міського управління
юстиції задоволено.

Зобов'язано зняти арешт з коштів, які
містяться на рахунку № НОМЕР_1 у
Територіальному відокремленому
безбалансовому відділенні № 10004/0257
філії Донецького обласного управління
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України".

Зазначена ухвала оскаржена ВДВС
Торезького міського управління
юстиції. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги ВДВС вважає, що
заявником був пропущений строк на
звернення до суду зі скаргою,
клопотання щодо поновлення строку
заявник не заявляв. Заявником до суду
не надано ніякого підтвердження тому
факту, що він звертався до державного
виконавця, та який йому відмовив у
знятті арешту, а судом цей факт не
встановлено, що свідчить про неповне
з'ясування обставин справи судом
першої інстанції. Вважає, що всі дії
примусового стягнення передбачені
чинним законодавством проведені в
повному обсязі, в результаті чого була
винесена постанова про арешт грошових
коштів боржника, та по незавершеному
виконавчому провадженню не має підстав
для зняття цього арешту.

Сторони належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, однак в судове засідання не
з'явилися, що у відповідності до ч. 2 ст.
305 ЦПК України не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України,
апеляційний суд, розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції відхиляє
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції встановив, 24 січня 2011 року
заочним рішенням Торезького міського
суду позовні вимоги ВАТ КБ «Надра»
задоволено повністю: у солідарному
порядку стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на
користь Відкритого Акціонерного
Товариства Комерційний банк «Надра»
заборгованість за кредитним договором
на загальну суму в гривневому
еквіваленті 1 871 306 грн. грн. 48 коп.
(а.с.59-61).

04 лютого 2011 року на виконання рішення
суду видано виконавчий лист, строк
пред'явлення виконавчого листа до
виконання визначено до 03 лютого 2014 року
(а.с.86-86зв.).

31 січня 2011 року постановою
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Торезького міського управління
юстиції відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа (а.с.101).

18 лютого 2014 року постановою
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Торезького міського управління
юстиції про арешт коштів боржника
накладено арешт на кошти, що містяться
на рахунку № НОМЕР_1 в ТВБВ № 10004/0257
(а.с.102).

Заявник звернувся зі скаргою на
зазначену постанову державного
виконавця ВДВС Торезького міського
управління юстиції. На підтвердження
заявлених вимог надав довідку
управління Пенсійного Фонду України в
м. Торезі, в якій зазначено, що пенсія
заявника перераховується на рахунок №
НОМЕР_1 у Територіальному
відокремленому безбалансовому
відділенні № 10004/0257 ВАТ «Ощадбанк
України» (а.с.105).

Задовольняючи скаргу, суд першої
інстанції виходив з того, що дії
державного виконавця не ґрунтуються на
законі.

Згідно із частиною 2 статті 308 ЦПК
України не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 Закону
України «Про виконавче провадження»
(далі: Закон), заходами примусового
виконання рішень є звернення стягнення
на кошти та інше майно (майнові права)
боржника, у тому числі якщо вони
перебувають в інших осіб або
належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 52 Закону,
звернення стягнення на майно
боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації;
стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на
кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і
вкладах боржника у банках та інших
фінансових установах, на рахунки в
цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів; готівкові кошти, виявлені у
боржника, вилучаються; на кошти та інші
цінності боржника, що знаходяться
на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті
після винесення постанови про
накладення арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону
стягнення на заробітну плату, пенсію,
стипендію та інші доходи боржника
звертається у разі відсутності в
боржника коштів на рахунках у банках чи
інших фінансових установах,
відсутності чи недостатності майна
боржника для покриття в повному обсязі
належних до стягнення сум, а також у
разі виконання рішень про стягнення
періодичних платежів та стягнення на
суму, що не перевищує трьох мінімальних
розмірів заробітної плати.

Частиною 6 ст. 70 Закону передбачено,
звернення стягнення на пенсію
здійснюється відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Статтею 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що
відрахування з пенсії провадяться в
установленому законом порядку на
підставі судових рішень, ухвал,
постанов і вироків (щодо майнових
стягнень), виконавчих написів
нотаріусів та інших рішень і постанов,
виконання яких відповідно до закону
провадиться в порядку, встановленому
для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії
обчислюється з суми, що належить
пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не
більш як 50 відсотків її розміру: на
утримання членів сім'ї (аліменти), на
відшкодування збитків від розкрадання
майна підприємств і організацій, на
відшкодування пенсіонером шкоди,
заподіяної каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку
зі смертю потерпілого, на повернення
переплачених сум заробітної плати в
передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може
бути відраховано не більш як 20
відсотків пенсії.

Із контексту наведених норм
вбачається, що звернення стягнення на
пенсію здійснюється за умови
відсутності в боржника коштів на
рахунках у банках чи інших фінансових
установах, відсутності чи
недостатності майна боржника для
покриття в повному обсязі належних до
стягнення сум, та провадиться в
обмеженому розмірі.

Із матеріалів справи вбачається, що
державний виконавець наклав арешт на
розрахунковий рахунок, на який ОСОБА_3
в Ощадбанк управлінням Пенсійного
фонду в м. Торезі щомісячно
перераховується пенсія, чим вчинив
дію, не передбачену спеціальним
Законом.

Наклавши арешт на розрахунковий
рахунок, державний виконавець порушив
матеріальний закон щодо розміру
відрахувань, що дозволяється накладати
на пенсію, та позбавив заявника
можливості розпоряджатися залишком
пенсії.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд
відзначає, що рішення суду відповідає
вимогам закону і підстав для його
скасування не має. Доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального
законодавства, що призвело або могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення без змін.

Керуючись п.1.ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Торезького міського
управління юстиції відхилити .

Ухвалу Торезького міського суду
Донецької області від 16 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: