Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в приміщенні
Дніпровського районного суду м. Києва,
цивільну справу за позовною заявою:
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом, в якому просить суд: шлюб між
нею та відповідачем, ОСОБА_2,
зареєстрований 07 березня 2009 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Дніпровського районного
управління юстиції м. Києва, про що в
книзі реєстрації актів про одруження
вчинено запис за № 349 - розірвати;
стягнути із ОСОБА_2 на ї користь на
утримання неповнолітньої дочки,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій
сумі у розмірі 800 гривень щомісячно з
моменту звернення до суду з цим позовом
до досягнення нею повноліття; стягнути
з відповідача на її користь судові
витрати.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 07 березня 2009 року
між нею та відповідачем, ОСОБА_2 був
укладений шлюб. За час перебування в
шлюбі, вони мають спільну дитину -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але і поза шлюбом
вони мають ще одну дитину - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають разом з
нею та перебувають на її утриманні.
Вона та відповідач прожили у спільному
шлюбі 4 роки, вели спільне господарство
та намагались будувати міцні сімейні
відносини. На жаль, все вище вказане
більше стосується перших років
спільного життя, але останній час вони
не можуть як сім'я проживати разом,
виконувати сімейні обов'язки, спокійно
вирішувати, навіть, нескладні поточні
проблеми. Постійні сварки та скандали
неодноразово відбувались в
присутності їхніх дітей. Оскільки, як
вона вважає, їхні спільні діти є ще
маленькими і багато речей не розуміють,
але в подальшому це може суттєво
вплинути на їх психіку, погляди на
життя, в тому числі на життя в шлюбі та
формування їх світогляду, особливо,
щодо відносин в родині між чоловіком та
жінкою, які є основою в будь-якій сім'ї.
Вона неодноразово звертала увагу на це
свого чоловіка, але відповідач
постійно ігнорував та ніяк не реагував
на її зауваження. Починаючи з осені 2013
року, відповідач почав зустрічатися з
іншою жінкою, не ночував вдома,
ігнорував як подружні відносини так і
батьківські, внаслідок чого їхнє
подальше спільне життя і збереження
шлюбу стало суперечити її інтересам. У
зв'язку з цим вона припинила з ним
шлюбні стосунки і перестала вести
будь-яке спільне господарство. Вона
неодноразово намагалася говорити з
відповідачем про їхні особисті сімейні
проблеми, спокійно вирішувати їх та
ніяких результатів це не дало. В
сімейних стосунках нічого не
змінювалося останнім часом, їхні
відносини переросли в ще більш ворожі.
В результаті їхніх розмов вона прийшла
до висновку, що розлучення це єдиний
вихід для них побудувати нове щасливе
життя та зберегти нормальне бачення
про сім'ю їхніх спільних дітей, тим
більше відповідач особисто вирішив сам
розірвати з нею будь-які стосунки,
пішов з помешкання, де вони спільно
проживали, матеріально не забезпечує
та не приймає участі у вихованні дітей.
З підстав наведених вище, примирення
між ними, збереження їхньої сім'ї і
подальше спільне проживання з
відповідачем є неможливим, оскільки
відповідач виявляє намір залишитися в
іншій сім'ї. ОСОБА_2, матеріально їй та
їхнім спільним дітям не допомагає,
участі у їх вихованні не приймає,
внаслідок чого вона не має можливості
сама утримувати малолітній дітей.
Відповідач не має іншої родини та інших
неповнолітніх чи малолітніх дітей, не
має на утриманні інших осіб, зокрема
батьків чи осіб, які потребуються
обов'язкового утримання з його боку. В
той же час, вона змушена сама
утримувати та виховувати малолітніх
дітей, на допомогу, яку виплачує
держава по догляду за дітьми, якої
недостатньо для належного, необхідного
та достатнього забезпечення і
утримання як неповнолітніх дітей так і
її особисто проживання. Зараз вона не
може працювати, так як знаходиться у
відпустці по догляду за малолітньою
дитиною.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
просила позов задовольнити. Пояснила
суду, що вони з відповідачем проживають
окремо з вересня 2013 року, відповідач
пішов з сім'ї та проживає з іншою
жінкою, спільно він проживати не бажає.
Зазначила, що вона перебуває у
декретній відпустці по догляду за
дитиною та коштів, які виділяються
державою на утримання дитини не
вистачає їй для утримання двох
малолітніх дітей. Також просила
відновити її дошлюбне прізвище.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав, проти його задоволення не
заперечував. Пояснив суду, що в їхній з
позивачем родині відсутнє
взаємопорозуміння. Просив також
відновити його дошлюбне прізвище.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані у справі докази в їх
сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи, 07 березня 2009 року ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 зареєстрували шлюб (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають малолітню
доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Як встановлено судом та не
заперечувалось сторонами в судовому
засіданні, позивач та відповідач не
проживають разом, не ведуть спільного
господарства з вересня 2013 року,
спільного бюджету не мають.

Відповідно до положень частини
четвертої статті 174 Цивільного
процесуального кодексу України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

За правилом частини 2 статті 104
Сімейного кодексу України, шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105
Сімейного кодексу України, шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України
суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу
України передбачено, що у разі
розірвання шлюбу судом шлюб
припиняється у день набрання чинності
рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу
України, особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що причини з яких позивач
наполягає на розірванні шлюбу є
обґрунтованими, подальше спільне життя
подружжя і збереження сім'ї стали не
можливим, оскільки тривалий час
сторони не підтримують сімейно-шлюбних
стосунків, спільного господарства не
ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні
відносини наміру не мають, тому позовні
вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 51
Конституції України та ст. 180 Сімейного
кодексу України, батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про
охорону дитинства», кожна дитина має
право на рівень життя достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного та
соціального розвитку.

Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного
кодексу України, способи виконання
батьками обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини
той із них, хто проживає окремо від
дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій або натуральній
формі. За рішенням суду кошти на
утримання дитини присуджуються у
частці від доходу її матері, батька або
у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу
України, частка заробітку (доходу)
матері, батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного
кодексу України, при визначенні
розміру аліментів суд враховує: стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини; стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного
кодексу України, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в
натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі

Статтею 7 Закону України «Про державний
бюджет на 2013 рік» установлено
прожитковий мінімум для дітей віком до
6 років: з 1 січня - 972 гривні, з 1 грудня -
1032 гривні.

Таким чином, враховуючи, що відповідач
є особою працездатного віку, будь-яких
захворювань та протипоказань до
працевлаштування не має, стягнень за
виконавчими документами з останнього
не проводиться, інших утриманців не має
та з урахуванням положення ст. 182 СК
України суд вважає, що розмір аліментів
який повинен стягуватись з відповідача
на користь позивача на утримання
дитини, повинен бути встановлений в
розмірі 800 гривень, щомісячно з дня
подання позовної заяви.

Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу
України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
допускає негайне виконання рішень у
справах про стягнення аліментів у
межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до вимог ст. 88
Цивільного процесуального кодексу
України, з відповідача на користь
позивача підлягає до стягненню судовий
збір у розмірі 229 гривень 40 копійок, що
був сплачений позивачем за подання
позову в частині розірвання шлюбу.

Крім того, з відповідача на користь
держави підлягає стягненню судовий
збір за аліментами, від сплати якого
була звільнена позивач при зверненні
до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.
51 Конституції України, ст.ст. 104, 105, 112, 113,
114, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу
України, ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства», ст. 7 Закону України
«Про державний бюджет на 2013 рік», ст.
ст.10, 58, 60, 88, 174, 193, 208, 209, 212-215, 218, 294, 367
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу та стягнення аліментів на дитину
- задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 07 березня 2009 року у
відділі реєстрації актів цивільного
стану Дніпровського районного
управління юстиції у м. Києві, актовий
запис №348 - розірвати.

Після розірвання шлюбу відновити
дошлюбне прізвище чоловіка, змінивши
його з «Швед-Савенков» на «Швед».

Після розірвання шлюбу відновити
дошлюбне прізвище дружини, змінивши
його з «Швед-Савенкова» на «Савенкова».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м. Києва, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, проживаючого та
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
проживаючої та зареєстрованої за
адресою: АДРЕСА_2, на утримання доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі
800 (вісімсот) гривень, щомісячно,
починаючи з 20 листопада 2013 року і до
досягнення дитиною повноліття, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішення підлягає негайному виконанню в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір (мито) в розмірі 229 (двісті
двадцять дев`ять) гривень 40 (сорок)
копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір (мито) в розмірі 229 (двісті
двадцять дев`ять) гривень 40 (сорок)
копійок

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: