Справа № 357/1656/14 Головуючий у І
інстанції Ярмола О.Я.Провадження №
22-ц/780/4324/14 Доповідач у 2
інстанції Сушко Л.П.Категорія 46
УХВАЛА

Іменем України

16 липня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді:
Сушко Л.П.,

суддів:
Лащенка В.Д., Кулішенка Ю,М.,

при секретарі:
Горошук І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 30 травня 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_2,
Реєстраційної служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Київської області про надання права
щодо отримання акту на право власності
на земельну ділянку та зобов'язання
видати свідоцтво на право власності на
земельну ділянку,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з вищезазначеним позовом до
відповідачів обґрунтовую його тим, що
20.06.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№ KIA3GK00830002, згідно якого відповідачу
були надані кредитні кошти у розмірі
117250,00 доларів США зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 10,08%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 20.06.2022року. В забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між ЗАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_2 21.06.2007року було укладено договір
іпотеки, згідно якого в іпотеку було
надано нерухоме майно - житловий
будинок з господарськими спорудами та
земельна ділянка. Відповідач свої
зобов'язання за договором належним
чином не виконує, у зв'язку з цим
позивач має намір за рахунок предмета
іпотеки задовольнити забезпечені нею
вимоги за основним зобов'язанням, але
так як право власності на земельну
ділянку іпотекодавець набуває з
моменту отримання державного акту,
який вона так і не отримала. У позивача,
як іпотекодержателя існують перешкоди,
щодо здійснення свого права на
забезпечення вимог за рахунок предмета
іпотеки, тобто існують перешкоди щодо
звернення стягнення на предмет іпотеки
- будинок та земельну ділянку на якій
знаходиться цей будинок. Просить суд
визнати за ПАТ КБ «Приватбанк» право на
отримання Державного акту на право
власності на земельну ділянку
загальною площею 0,0812га, що знаходиться
за адресою м. Біла Церква,вул. Чапаєва 113
та зобов'язати Реєстраційну службу
Білоцерківського МУЮ Київської
області видати позивачу на ім'я ОСОБА_2
свідоцтво про право власності на
земельну ділянку розміром 0,0812га, в
АДРЕСА_1.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 30 травня 2014 року в задоволені
позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на його незаконність,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Вважає, що договором іпотеки
передбачено, що іпотекодержатель має
право здійснювати всі необхідні дії
від імені іпотекодавця, а тому вважає,
що у нього є право на отримання від
імені відповідача державного акту на
право власності на земельну ділянку.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції обґрунтовував свої висновки
тим, що між ОСОБА_2 - іпотекодавцем та
позивачем - іпотекодержателем було
підписано договір іпотеки, предметом
якого є житловий будинок, за умовами
договору іпотеки відповідач взяла на
себе обов'язок укласти з
іпотекодержателем після отримання
державного акту на земельну ділянку,
Додаткову угоду відповідно до якої
земельна ділянка стане предметом
іпотеки, зазначену умову договору
відповідач не виконала. А тому вимога
банку про захист його порушеного права
шляхом визнання за ним права на
отримання на ім'я відповідача акту на
право власності на землю та
зобов'язання витати свідоцтво про
право власності на земельну ділянку,
без вимог щодо зобов'язання
відповідача виконати умови договору
іпотеки є безпідставними.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1ст.628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 373 ЦК України право
власності на землю гарантується
Конституцією України. Право власності
на землю (земельну ділянку) набувається
і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ч.2 ст. 14 ЦК України особа не може
бути примушена до дій, вчинення яких не
є обов'язковим для неї.

Встановлено, що 30.04.2009 року рішенням
загальних зборів акціонерів було
змінено найменування позивача ЗАТ КБ
"Приватбанк" на Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк».

20.06.2007 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № KIA3GK00830002, згідно
якого відповідачу були надані кредитні
кошти у розмірі 117250, 00 доларів США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 10,08% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення
20.06.2022року. В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2
21.06.2007року було укладено договір
іпотеки, пердметом якого є нерухоме
майно - житловий будинок з
господарськими будівлями загальною
площею 67,40 кв.м., який розташований за
адресою АДРЕСА_1.

Право власності ОСОБА_2 на житловий
будинок з надвірними будівлями та
земельну ділянку підтверджується
договором купівлі-продажу від
19.06.2007року.

Відповідно до п.35.3 Іпотечного
договорузазаначено, що у відповідності
до Закону України «Про іпотеку»
іпотека за цим договором поширюється і
на земельну ділянку, на якій
розташоване майно. Іпотекодавець
зобов'язується після отримання
державного акту на право власності на
землю укласти з іпотекодержателем
Додаткову Угоду про обтяження
земельної ділянки іпотекою.

Встановлено, що в період з 21.06.2007 року і
на даний час між позивачем та ОСОБА_2 не
було укладено Додаткової угоди
стосовно обтяження земельної ділянки
іпотекою. Відповідач ОСОБА_2 не
зареєструвала своє право власності на
земельну ділянку, не подала позивачу
оригінали документів, що посвідчують
таку реєстрацію,.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів, вважає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог, оскільки
вимога банку про захист його
порушеного права шляхом визнання за
ним права на отримання на ім'я
відповідача акту на право власності на
землю та зобов'язання витати свідоцтво
про право власності на земельну
ділянку, без вимог щодо зобов'язання
відповідача виконати умови договору
іпотеки є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідачем порушуються умови
договору іпотеки, у зв'язку з цим
порушено право банку на реалізацію
майна що перебуває в іпотеці, та
зазначені обстави є підставою для
надання баку прав на отримання
державного акту на земельну ділянку, не
заслуговують на увагу, оскільки
позивач не ставить вимоги про
зобов'язання виконати умови договору
іпотеки, а порушення прав
іпотекодавцем не породжує обов'язку
реєстраційної служби видавати
свідоцтво про права власності на
земельну ділянку, а у іпотекодержателя
не виникає права на отримання на ім'я
відповідача акту на право власності на
землю.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції
викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду,
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права і не може бути скасовано з
підстав, викладених у апеляційній
скарзі.
На підставі викладеного та
керуючись ст.. ст.. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 30 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду по розгляду
цивільних та кримінальних справ шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: