22-ц/775/717/2014(м)
Головуючий у 1-ій інстанції
Суддя-доповідач
У Х В А Л А

І м
е н е м У к р а ї н и

01 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого
Мироненко І.П.

суддів
Ігнатоля Т.Г., Кочегарової Л.М.,

при секретарі
Костомановій А.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства «Тельманівський кар'єр» на
рішення Тельманівського районного
суду Донецької області від 17 грудня 2013
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства
«Тельманівський кар'єр» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, третя особа - відділ в Донецькій
області національної служби
посередництва і примирення, про
визнання страйку незаконним, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року позивач ПАТ
«Тельманівський кар'єр» звернувся до
суду, з урахуванням уточнень, з позовом
до ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання
страйку незаконним.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 01
липня 2013 року найманими працівниками
ПАТ «Тельманівський кар'єр» проводився
страйк у формі невиконання своїх
трудових обов'язків в період робочого
часу з 08-00 до 10-00 години без
попередження адміністрації кар'єру про
початок страйку. 02 липня 2013 року ПАТ
«Тельманівський кар'єр» отримав
протокол загальних зборів працівників
підприємства від 01 липня 2013 року,
згідно до якого на зборах розглядалися
питання стосовно невиплати заробітної
плати найманим працівникам, а також
було прийнято рішення щодо проведення
страйку. 02 серпня 2013 року найманими
працівниками був проведений повторний
страйк у формі невиконання своїх
трудових обов'язків в період робочого
часу з 08-00 до 10-00 години. По факту
проведеного страйку 02 серпня 2013 року на
адресу ПАТ «Тельманівський кар'єр» 08
серпня 2013 року надійшов лист від
Національної служби посередництва і
примирення відділення в Донецькій
області, в якому зазначено, що страйк
проведено без додержання вимог Закону
України «Про порядок вирішення
колективних трудових спорів
(конфліктів)». Позивач вважає дії
працівників кар'єру 01 липня 2013 року та 02
серпня 2013 року такими, що направлені на
порушення прав підприємства, а
протокол загальних зборів працівників
ПАТ «Тельманівський кар'єр» від 01 липня
2013 року таким, що порушує норми діючого
законодавства. Просив визнати страйки,
проведені найманими працівниками ПАТ
«Тельманівський кар'єр» 01 липня 2013 року
та 02 серпня 2013 року, незаконними.

Рішенням Тельманівського районного
суду Донецької області від 17 грудня 2013
року у задоволенні позовних вимог ПАТ
«Тельманівський кар'єр» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 про визнання страйку недійсним,
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ
«Тельманівський кар'єр», посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати, ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги.

З письмових пояснень до апеляційної
скарги вбачається, що порушення судом
норм процесуального права полягає: у
неправомірній зміні предмету позову,
оскільки позов було пред'явлено про
визнання страйків незаконними, а суд
розглянув справу, предметом якої було
визнання страйків недійсними; не було
прийнято процесуального рішення про
заміну первісного відповідача
профспілкового комітету у складі
заявлених відповідачів на належного
відповідача - заявлених відповідачів,
не вмотивовано це питання і в рішенні
суду; судом необґрунтовано залучення
за клопотанням відповідачів до участі
у справі третьої особи, якою мірою
рішення може вплинути на її прав і
обов'язки; порушено строки розгляду,
встановлені для трудових спорів,
справа розглянута через три місці 12
днів.

Порушення норм матеріального права
полягає у невірному розтлумачені судом
положень ст. 17 Закону України щодо
змісту страйку. Суд встановив
наявність трудового спору (конфлікту)
на підставі невчасної виплати
заробітної плати, але не дав належної
оцінки доказам у справі.

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК
України справа розглянута за
відсутності сторін, які про час та
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином, що підтверджується
поштовими повідомленнями. Третя особа
відділ в Донецькій області
національної служби посередництва і
примирення надала заяву про розгляд
справи за відсутності їх представника.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи скарги в межах
доводів апеляційного оскарження,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
збори працівників ПАТ «Тельманівський
кар'єр» які відбулися 01 липня та 02
серпня 2013 року не є страйком в
розумінні положень ч.1 ст. 17 Закону
України «Про порядок вирішення
колективних трудових спорів
(конфліктів)». Тимчасове припинення
роботи працівниками, а також участь у
цих зборах працівників підприємства у
вільний від роботи час, мало на меті
з'ясування питання про час виплати
адміністрацією підприємства
заборгованості по заробітній платі,
без мотивів вирішення колективного
трудового спору (конфлікту), через
невиконання своїх трудових обов'язків.
Заявлені у справі відповідачі не є
належними, оскільки позивачем не була
доведена їх причетність до організації
стихійно виниклих зборів працівників з
адміністрацією.

З такими висновками суду не можна не
погодитися, вони є законними та
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи, наданим доказам та
нормам матеріального права.

Правові і організаційні засади
функціонування системи заходів по
вирішенню колективних трудових спорів
(конфліктів) визначено Законом України
«Про порядок вирішення колективних
трудових спорів (конфліктів)». Зокрема,
ст. 17 Закону визначено, що тимчасове
колективне добровільне припинення
роботи працівниками (невихід на роботу,
невиконання своїх трудових обов'язків)
підприємства, установи, організації
(структурного підрозділу) з метою
вирішення колективного трудового
спору (конфлікту) є страйком. Страйк
застосовується як крайній засіб (коли
всі інші можливості вичерпано)
вирішення колективного трудового
спору (конфлікту) у зв'язку з відмовою
власника або уповноваженого ним органу
(представника) задовольнити вимоги
найманих працівників або
уповноваженого ними органу,
профспілки, об'єднання профспілок чи
уповноваженого нею (ними) органу, про
які зазначено, зокрема, у статтях 2 та 4
Закону.

Слід зауважити, що орган (особа), який
очолює страйк, зобов'язаний письмово
попередити власника або уповноважений
ним орган (представника) не пізніш як за
сім днів до початку страйку, а у разі
прийняття рішення про страйк на
безперервно діючому виробництві - за
п'ятнадцять днів.

Страйки, оголошені без додержання
найманими працівниками, профспілкою,
об'єднанням профспілок чи
уповноваженими ними органами положень
статей 2, 4, 6, частин першої і п'ятої
статті 12, частин першої, третьої і
шостої статті 19 цього Закону,
визнаються незаконними.

При цьому положення чинного
законодавства України не містять
заборони на проведення сторонами
колективних трудових спорів
(конфліктів) переговорів та укладання
обов'язкових для виконання угод з
визначенням шляхів вирішення
колективних трудових спорів
(конфліктів), а ч.2 ст. 13 Закону України
«Про порядок вирішення колективних
трудових спорів (конфліктів)»
визначено, що сторони колективного
трудового спору (конфлікту), примірна
комісія і трудовий арбітраж
зобов'язанні використати для
врегулювання колективного трудового
спору (конфлікту) всі можливості, не
заборонені законодавством.

Суд першої інстанції всебічно та
об'єктивно розглянув справу, наданим
доказам дав належну оцінку і дійшов
обґрунтованого висновку, що 01 липня 2013
року та 02 серпня 2013 року працівники
підприємства самостійно зібралися на
території підприємства з метою
отримання інформації щодо строків
виплати заборгованості по заробітній
платі. Само по собі отримання
інформації не є підставою вважати
колективні дії як страйк.

Доводи апеляційної скарги, наведених
висновків суду не спростовують.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду про те, що заявлені
позивачем відповідачі не є тими
особами, які мають відповідати за
пред'явленим позовом.

Так, за змістом ст. 23 Закону України
«Про порядок вирішення колективних
трудових спорів (конфліктів)» рішення
суду про визнання страйку незаконним
зобов'язує учасників страйку прийняти
рішення про припинення або відміну
оголошеного страйку, а працівників
розпочати роботу не пізніше наступної
доби після вручення копії рішення суду
органові (особі), що очолює страйк.

В процесу розгляду справи, позивач,
скориставшись своїм правом, замінив
неналежного відповідача профспілковий
комітет, пред'явивши позов до заявлених
відповідачів як фізичних осіб. Однак
при цьому, будь-яких доказів на
підтвердження участі відповідачів в
організації та проведені зборів
працівників 01 липня та 02 серпня 2013 року
суду не надав. З матеріалів, які були
долучені до позовної заяви вбачається,
що у зборах брали участь більше ста
працівників.

Інші доводи апелянта щодо порушення
норм процесуального права на
правильність висновків суду не
впливають і не є тими підставами, з
якими процесуальне законодавство
пов'язує обов'язкове скасування чи
зміну рішення.

Таким чином, переглядаючи справу
відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів не вбачає
апеляційних підстав для скасування чи
зміни рішення суду першої інстанції, у
зв'язку з чим апеляційна скарга ПАТ
«Тельманівський кар'єр» підлягає
відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Тельманівський кар'єр» відхилити.

Рішення Тельманівського районного
суду Донецької області від 17 грудня 2013
року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді: І.П. Мироненко Т.Г. Ігнатоля
Л.М. Кочегарова