Справа № 456/6518/13-ц
Провадження № 2/456/438/2014
РІШЕННЯ

іменем України

29 травня 2014 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді Янко Б.
Я.

секретаря Стасів
О.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Стрию цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Стрийської
міської ради Львівської області, третя
особа ОСОБА_3 про визнання права
власності на гараж у порядку
спадкування ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовною заявою в якій просить визнати
за ним право власності у порядку
спадкування за законом на цегляний
гараж площею 32 м. кв., який розташований
за адресою: АДРЕСА_3.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
після смерті його дідуся відкрилась
спадщина на спадкове майно,
спадкоємцем якого він являється. Так,
йому належить 4/5 частини квартири
АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування, посвідченого приватним
нотаріусом Стрийського районного
нотаріального округу 07.06.2000 року за
реєстровим № 1488. Також його померлому
дідусеві належав побудований ним у 2000
році гараж за адресою: АДРЕСА_3. Однак
останній за життя не встиг оформити
право власності на гараж, тому
відсутній правовстановлюючий документ
на нього, а тому він змушений
звернутись з даним позовом до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, однак надіслав на адресу суду
заяву про те, що позовні вимоги
підтримує, але у зв'язку з неможливістю
взяти участь у справі, просить розгляд
справи провести без його участі.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, просив суд
їх задоволити, оскільки для цього є всі
підстави. Зокрема на побудову даного
гаражу міською радою було надано
дозвіл, а згодом присвоєно адресний
номер. Побудувавши даний гараж, будь
які права та законні інтереси сусідів
жителів будинку АДРЕСА_1 порушені не
були, даний гараж згідно висновку
відповідає всім вимогам та може
експлуатуватись.

Представник відповідача Стрийської
міської ради Львівської області Темник
Н.С. в судовому засіданні не
заперечувала проти задоволення
позовних вимог, зазначила, що даному
гаражу присвоєно адресний номер та
позивач давно користується даним
гаражом.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
просила суд задоволити їх у повному
обсязі так як на належну частку у
даному майні не претендує та
відмовляється від неї у користь свого
сина ОСОБА_1.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
третю особу, давши належну оцінку
зібраним доказам по справі, суд вважає,
що позов є підставним та підлягає до
задоволення.

Так у судовому засіданні встановлено
що згідно наявної в матеріалах справи
копії виписки із рішення виконавчого
комітету № 289 від 19 жовтня 1995 року про
надання дозволу на будівництво
житлових будинків, господарських
будівель і виготовлення будівельних
паспортів на побудовані будівлі
громадянами міста, дідусю позивача а
саме ОСОБА_6 було надано дозвіл на
встановлення тимчасово
збірно-розбірного гаражу по АДРЕСА_1 в
м. Стрий Львівської області.

Дідусь позивача ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується
свідоцтвом про смерть, видане відділом
реєстрації актів громадянського стану
Стрийського міського управління
юстиції серії № НОМЕР_1, актовий запис
№ 68.

На ім'я позивача 13 березня 2013 року
Стрийським МБТІ було виготовлено
технічний паспорт на гараж, що
знаходиться по АДРЕСА_3, загальною
площею 25,2 кв. м., дійсна вартість якого 38
009 грн.

Крім того, за заявою позивача від 14
листопада 2013 року було виготовлено
технічний висновок про проведення
технічного обстеження будівельних
конструкцій та інженерних мереж гаража
(літ. А-1) на АДРЕСА_3 в м. Стрий
Львівської області, з якого чітко
вбачається, що основні конструктивні
елементи приміщення гаражу
знаходяться в доброму стані та
відносяться до І категорії технічного
стану, а саме приміщення придатне для
експлуатації.

Також судом встановлено, що позивач вже
являється власником певного майна,
зокрема як вбачається з матеріалів
справи, а саме договору дарування
частини квартири від 25 січня 2008 року
громадянка ОСОБА_7 подарувала, а
позивач прийняв у дар 1/5 (одну п'яту)
частину квартири АДРЕСА_2, яка
складається в цілому з однієї кухні та
двох житлових кімнат площею 32, 9 кв. м.,
загальною площею 47,7 кв. м..

Крім того, відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом від 22
березня 2008 року, посвідченого
державним нотаріусом Стрийської
державної нотаріальної контори Костур
У.Т., з якого вбачається, що спадкоємцем
майна, зокрема 3/10 (трьох десятих) частин
квартири АДРЕСА_1 в місті Стрию, яка
складається в цілому з однієї кухні та
двох житлових кімнат площею 32,9 кв.м.,
загальною площею 47,7 кв.м., громадянина
ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року є
його брат ОСОБА_1.

Чинний Цивільний кодекс України
вступив в дію 01.01.2004 року. Відповідно до
п. п. 4 та 5 Прикінцевих і перехідних
положень вказаний Цивільний кодекс
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності. Правила книги шостої
«Спадкове право» Цивільного кодексу
України застосовуються також до
спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим кодексом.
Спадкове майно, що є предметом спору,
було прийняте позивачем до набрання
чинності Цивільним кодексом України,
оскільки на час смерті матері проживав
у спірному будинку та вступив в
управління ним. Таким чином, позивач
ОСОБА_1 прийняв спадщину за правилами
Цивільного кодексу Української РСР в
редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу
Української РСР в редакції 1963 року для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Відповідно до
ст. 549 зазначеного кодексу визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину, якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном, або якщо
він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.
Зазначені дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

В судовому засіданні беззаперечно
встановлено той факт, що позивач ОСОБА_1
фактично вступив в управління та
володіння спадковим майном після
смерті діда ОСОБА_6, оскільки
продовжував там проживати,
користувався разом з матір'ю даним
гаражом.

Крім того, судом встановлено. що
позивач є єдиним спадкоємцем майна -
гаража, розташованого по АДРЕСА_3,
оскільки його мати ОСОБА_3 відмовилась
від належної їй частки в спадщині по
закону в користь свого сина, тобто
позивача по справі ОСОБА_1, про що
свідчить написана нею заява, яка
знаходиться в матеріалах справи.
Позивач вступив у користування
спадковим майном після смерті свого
дідуся, оскільки на день його смерті
проживав з ним разом по АДРЕСА_1 в м.
Стрий Львівської області, а тому
фактично прийняв спадщину. Права та
інтереси мешканців будинку АДРЕСА_1 у
м. Стрию не порушені та вони не
заперечують проти успадкування даного
гаражу позивачем ОСОБА_1, що
підтверджується наявною у матеріалах
справи колективною заявою.

Також як вбачається з інформаційної
довідки зі Спадкового реєстру на
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
спадкова справа після його смерті не
заводились.

На підставі вище наведеного, повно та
всебічно проаналізувавши матеріали
справи, оцінивши докази в їх
сукупності, суд приходить до
переконання, що позовні вимоги є
обґрунтованими, підтвердженими
належними доказами у справі, а тому
підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст.10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, ст. 549 ЦК УРСР, п.5 Прикінцевих
та Перехідних положень ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у
порядку спадкування за законом на
цегляний гараж площею 32 м.кв., який
розташований за адресою: АДРЕСА_3.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення або десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення особами, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час його проголошення.

Головуючий-суддя Б. Я. Янко