УХВАЛА

іменем україни

16 липня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Оболонської районної в м. Києві
державної адміністрації, треті особи:
комунальне підприємство «Житлосервіс
«Куренівка» Оболонського району м.
Києва, дочірнє підприємство «Екос»,
публічне акціонерне товариство
«Холдингова компанія «Київміськбуд»,
про визнання права користування та
видачу ордера на жиле приміщення за
касаційною скаргою Оболонської
районної в м. Києві державної
адміністрації на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 4 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 13 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулись до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що вона, ОСОБА_3,
разом з сином проживає у кімнаті
АДРЕСА_1. Вказану квартиру вона
отримала на підставі ордера від 27 липня
2004 року № 589, виданого житловим
управлінням «Західне державне
підприємство «Екос», оскільки з 1990 року
перебувала у трудових відносинах з
акціонерним товариством холдингова
компанія «Київміськбуд», з яким
надання житла було погоджено згідно
листа від 13 червня 2004 року № 3286.
Рішенням Київської міської ради від 15
травня 1995 року № 142 будинок АДРЕСА_1
переданий у повне господарське відання
ДК БК «Київміськбуд».
Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 20 жовтня
2004 року № 1915 та від 10 грудня 2004 року №
2240 статус будинку змінено з гуртожитку
на житловий будинок для малосімейних.
Згідно вказаних розпоряджень
зобов'язано АТ ХК «Київміськбуд»
надати житлові приміщення сім'ям, які
проживають та перебувають на
квартирному обліку у житлових будинках
та видати ордери у встановленому
порядку. Відповідно до розпорядження
Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації від
9 жовтня 2012 року № 4 вказаний будинок
передано на баланс КП «Житлосервіс
«Куренівка» Оболонського району м.
Києва. Із проханням видати їй ордер на
займане житлове приміщення вона
звернулась до Оболонської районної у м.
Києві державної адміністрації, проте
їй було відмовлено.

Ураховуючи наведене та з урахуванням
уточнень, позивачі просили визнати за
ними право постійного користування
спірною кімнатою та видати їм ордер.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 4 березня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 13 травня 2014 року, позов
ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково.
Зобов'язано Оболонську районну в м.
Києві державну адміністрацію видати
ОСОБА_3 ордер серії Б на жиле приміщення
- кімнату АДРЕСА_1 на сім'ю із двох осіб:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 У задоволенні решти
позовних вимог

ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі Оболонська районна
в м. Києві державна адміністрація,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК
України підставами для касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов,
суд першої інстанції, з яким погодився
й апеляційний суд, виходив із того, що у
позивачів наявні правові підстави для
отримання ордеру на спірне житлове
приміщення, оскільки ОСОБА_3 разом з
сином у спірну кімнату вселилась з
дозволу балансоутримувача за
погодженням з адміністрацією АТ ХК
«Київміськбуд», з яким перебувала у
трудових відносинах та який
зобов'язався забезпечити житлом своїх
працівників. Крім того,
ОСОБА_3 разом з сином перебувала на
квартирному обліку як одинока матір, з
першочерговим порядком забезпечення
житлом.

Проте повністю погодитись із
такими висновками судів не можна, тому
що суди дійшли їх з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема, такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 5) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; 6)
як розподілити між сторонами судові
витрати.

Таким вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судами встановлено, що на підставі
розпорядження Київської міської
адміністрації від 10 жовтня 2004 року № 1915
та внесеними до нього розпорядженням
від 10 грудня 2004 року № 2240 змінами
статус гуртожитку АДРЕСА_1 з 1 січня 2005
року змінено на житловий будинок для
малосімейних та зобов'язано
адміністрацію та профспілковий
комітет АТ ХК
«Київміськбуд» надати житлові
приміщення сім'ям які постійно
проживають, зареєстровані та
перебувають на квартирному обліку у
житлових будівлях, районним
адміністраціям видати ордери у
встановленому порядку.

Пунктом 3 зазначеного розпорядження
від 10 грудня 2004 року було доручено
адміністрації та профспілковому
комітету АТ ХК «Київміськбуд» надати
житлові приміщення сім'ям, які постійно
проживають, зареєстровані та
перебувають на квартирному обліку у
житлових будинках, зазначених у п. 1
цього розпорядження.

Пунктом 4 цього розпорядження було
зобов'язано Голосіївську, Деснянську,
Оболонську, Подільську районні у м.
Києві державні адміністрації
затвердити відповідні спільні рішення
адміністрації та профспілкового
комітету АТ ХК
«Київміськбуд» про надання житлових
приміщень мешканцям будинків,
зазначених у п. 1 цього розпорядження,
які в них постійно проживають,
зареєстровані та перебувають на черзі
квартирного обліку, та видати ордери у
встановленому порядку протягом 2005
року.

Тобто, даним пунктом АТ ХК
«Київміськбуд» протягом 2005 року
зобов'язано провести заходи по
забезпеченню житлом працівників
АТ ХК «Київміськбуд» при
наявності трьох основних вимог для
отримання ордеру серії Б. Всі інші
мешканці, які проживали за договорами
про компенсаційні витрати та не
перебували в трудових відносинах з
підприємствами холдингової компанії
не мали законного права на подальше
проживання в даних житлових
приміщеннях.

Згідно зі ст. 52 ЖК УРСР жилі приміщення
в будинках відомчого житлового фонду
надаються громадянам за спільним
рішенням адміністрації і
профспілкового комітету підприємства,
установи, організації, затвердженим
виконавчим комітетом районної,
міської, районної в місті, селищної,
сільської ради народних депутатів, а у
випадках, передбачених Радою Міністрів
СРСР, - за спільним рішенням
адміністрації і профспілкового
комітету з наступним повідомленням
виконавчому комітету відповідної ради
народних депутатів про надання жилих
приміщень для заселення.

Суди у порушення ст. ст. 212-214, 315 ЦПК
України вказане не врахували, не
з'ясували, чи приймалось
адміністрацією та профспілковим
комітетом спільне рішення про надання
ОСОБА_3 жилого приміщення, а саме
кімнати АДРЕСА_1, чи видався позивачці
ордер на це приміщення.

Також суди вважали підставою визнання
за позивачами права користування
спірною кімнатою і те, що вона
своєчасно та в повному обсязі здійснює
оплату комунальних послуг. Однак не
можна погодитись з такими висновками
судів, оскільки законодавством не
передбачена така підстава набуття
права користування житлом як оплата
комунальних послуг, оскільки це є
обов'язком позивача, як особи, яка
фактично користується наданими
комунальними послугами.

Крім того, позивач з 17 липня 2012 року
перебуває на квартирному обліку
Оболонської районної в м. Києві
державної адміністрації у складі сім'ї
з двох осіб у загальному списку, що
пройшли перереєстрацію за № 4517. У
першочерговому списку за категорією
одинокі матері перебуває з 26 грудня 2013
року черга 229.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЖК України
громадянам, які перебувають на обліку
потребуючих поліпшення житлових умов,
жилі приміщення надаються в порядку
черговості.

Таким чином, надання позивачу кімнати
поза чергою є порушенням житлового
законодавства.

Відповідно до ст. 58 ЖК УРСР єдиною
підставою для вселення у житлове
приміщення є ордер, який видається
виконавчим органом місцевої ради на
підставі рішення про надання житлового
приміщення у будинках громадського чи
державного житлового фонду. Ордер на
жиле приміщення є адміністративним
актом, що видається виконавчим органом
місцевого самоврядування до
компетенції якого входить вирішення
питань, пов'язаних з наданням житлових
приміщень.

За таких обставин, суди зобов'язали
районну адміністрацію видати ордер на
спірне жиле приміщення, що не входить
до компетенції суду.

Крім того, суди не врахували, що
позивачкою розпорядження від 10 жовтня
2004 року не оскаржувалось, як і не
визнавалось незаконним розпорядження
Оболонської районної ум. Києві
адміністрації про відмову у видачі
ордера на спірне житло.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення не можуть вважатись
законними й обґрунтованими, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК України вони
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Оболонської районної
в місті Києві державної адміністрації
задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 4 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 13 травня
2014 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська