Справа № 489/3067/14-ц
Номер провадження 2/489/1498/14
РІШЕННЯ

Іменем України

04 липня 2014 року
місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
банк Аваль", треті особи - Реєстраційна
служба Миколаївського міського
управління юстиції, Відділ примусового
виконання рішень Департаменту
державної виконавчої служби, Державної
виконавчої служби України про зняття
арешту з частки нерухомого майна,

встановив

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2, ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" мотивуючи свої
вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
чоловік ОСОБА_3 і після його смерті
відкрилась спадщина на 1/3 частку в
праві спільної часткової власності на
квартиру АДРЕСА_1, яка належала
померлому на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 31.01.2000,
виданого управлінням майном
комунальної власності ММР.
Співвласниками зазначеної квартири
були вона, померлий та відповідач
ОСОБА_2 по 1/3 частці.

25.03.2014 нею до приватного нотаріуса
Миколаївського міського нотаріального
округу подано заяву про прийняття
спадщини, а відповідач подав заяву,
якою відмовився від прийняття
спадщини, після смерті ОСОБА_3

08.04.2014 нею отримано витяг № 20169975,
відповідно до якого 24.01.2012 на всю
квартиру № АДРЕСА_1 постановою відділу
примусового виконання рішень
Департаменту ДВС накладено арешт та
оголошено заборону на її відчуження, в
рамках виконавчого провадження № 24505962.

Посилаючись на те, що зазначене майно
не вибуло з її володіння, але
розпорядитись ним вона не має
можливості, позивач просила суд зняти
арешт з належної їй 1/3 частки
зазначеної квартири та з 1/3 частки
зазначеної квартири, яка належала її
померлому чоловіку ОСОБА_3

Ухвалою про відкриття провадження у
справі судом залучено Реєстраційну
службу Миколаївського міського
управління юстиції в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору.

Ухвалою суду в судовому засіданні від
12.06.2014 до участі у справі у якості
третіх осіб залучено Державну
виконавчу службу України.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 вважав
вимоги такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідач Публічне акціонерне
товариство "Райффайзен банк Аваль" в
судове засідання свого представника не
направило, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, про
причини неявки суду невідомо.

Представник Реєстраційної служби
Миколаївського міського управління
юстиції вказала, що технічно не можливо
зняти арешт з частки.

Представник Відділу примусового
виконання рішень Департаменту
державної виконавчої служби в судове
засідання не з"явився.

Представник третьої особи Державної
виконавчої служби України просив
прийняти рішення на розсуд суду
відповідно до чинного законодавства.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

На підставі свідоцтва про право
власності на житло від 31.01.2000, виданого
Управлінням майном комунальної
власності Миколаївської міської ради.
Зареєстрованого в ММБТІ за № 17264 від
18.02.2000, квартира АДРЕСА_1 на праві
спільної часткової власності належить:
ОСОБА_1 - 1/3, ОСОБА_3 - 1/3 та ОСОБА_2 - 1/3 (а. с.
6).

Згідно з свідоцтвом про смерть серії
НОМЕР_1, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а/з 4535
(а. с. 5).

Спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_3, відповідно до положень ст. 1261 ЦК
України, є його дружина - ОСОБА_1 (а. с. 7)
та його син - ОСОБА_2 (а. с. 8).

08.04.2014 позивачем отримано витяг № 20169975,
відповідно до якого 24.01.2012 на всю
квартиру АДРЕСА_1 постановою відділу
примусового виконання рішень
Департаменту ДВС накладено арешт та
оголошено заборону на її відчуження, в
рамках виконавчого провадження № 24505962.

Зазначені обставини підтверджуються
матеріалами справи, копіями заяв
ОСОБА_1 (а. с. 36), ОСОБА_2 (а. с. 13) та витягом
№ 24505962 (а. с. 11).

Також, в матеріалах справи наявна копія
постанови державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Мазуром Г. В. від 24.01.2014 ВП № 24505962, про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження,
відповідно до якої за виконавчим
листом № 2-1872 від 25.01.2011, виданим
Ленінським районним судом м. Миколаєва
про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ
"Перший Український міжнародний банк"
заборгованості за договором поруки 35 487
197,74 грн., накладено арешт на квартиру
АДРЕСА_1 (а. с. 50).

Позивач зазначає, що зазначене майно не
вибуло з її володіння, але
розпорядитись ним вона не має
можливості, а тому змушена звернутись з
даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження майном.

В силу ст. 319 ЦК України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України визначено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійснені ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Статтею 60 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Частина 2 статті 60 Закону України "Про
виконавче провадження" визначає, що у
разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини.

Як вбачається з матеріалів спадкової
справи відповідач ОСОБА_2 відмовився
від прийняття спадщини після смерті
батька ОСОБА_3

Оскільки право власності позивача
ніким не оспорюється, підстав для
накладення арешту на 1/3 частки позивача
та на 1/3 частки померлого ОСОБА_3 на
даний час немає, тому суд приходить до
висновку про необхідність зняття
арешту з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, що
належить на праві спільної часткової
власності ОСОБА_1 та з 1/3 частки
квартири АДРЕСА_1, що належить на праві
спільної часткової власності ОСОБА_3.

Посилання представника третьої особи
на відсутність технічної можливості
зняти арешт з часток квартири не є
підставою для відмови у захисті
порушеного права позивача.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази долучені до
матеріалів справи щодо їх належності і
допустимості, оцінивши їх в сукупності,
суд дійшов висновку про те, що позов
обґрунтований, а відтак підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Виходячи з принципу диспозитивності,
закріпленого ст. 11 ЦПК України, яка
зазначає, що позивач на власний розсуд
розпоряджається своїми правами щодо
предмету спору, суд вважає за можливе
врахувати заяву від 04.07.2014 та не
вирішувати питання про стягнення з
відповідачів на користь позивача
судового збору.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
банк Аваль", треті особи - Реєстраційна
служба Миколаївського міського
управління юстиції, Відділ примусового
виконання рішень Департаменту
державної виконавчої служби, Державної
виконавчої служби України про зняття
арешту з частки нерухомого майна -
задовольнити.

Зняти арешт з 1/3 частки квартири
АДРЕСА_1, що належить на праві спільної
часткової власності ОСОБА_1, накладений
постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України від 24.01.2012 у виконавчому
провадженні № 24505962.

Зняти арешт з 1/3 частки квартири
АДРЕСА_1, що належить на праві спільної
часткової власності ОСОБА_3, накладений
постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України від 24.01.2012 у виконавчому
провадженні № 24505962.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особою, яка не була
присутня під час проголошення рішення -
з моменту отримання копії рішення.

Суддя
В. В.
Кокорєв