Справа № 170/351/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Сушик Н.В. Провадження №
22-ц/773/1171/14 Категорія: 30 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

при секретарі - Янко О.А.,

з участю:

представника позивача -
ОСОБА_2,

представника відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
- приватне акціонерне товариства (далі -
ПрАТ) «Шацьке РТП» про стягнення шкоди,
завданої невиконанням рішення суду, за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 на рішення
Шацького районного суду Волинської
області від 05 червня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шацького районного суду
Волинської області від 05 червня 2014 року
в задоволені позову представника
позивача ОСОБА_4- ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим
судовим рішенням, представник позивача
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій,
покликаючись на неповне з'ясування
судом обставин, які мають значення для
справи, порушення норм матеріального
права, просив його скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем обрано невірний спосіб
захисту своїх порушених прав, оскільки
Законом України «Про виконавче
провадження» передбачено, що посадова
особа за умисне невиконання рішення
суду може бути притягнена до
кримінальної та адміністративної
відповідальності. Крім цього,
примусове виконання рішень у
передбаченому законом порядку
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

В судовому засіданні представник
позивача апеляційну скаргу підтримав,
просив її задовольнити, представник
відповідача апеляційну скаргу
заперечив, просив її відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які брали
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу представника позивача слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено і
це відповідає наявним в матеріалах
справи доказам, яким суд дав правильну
юридичну оцінку, що рішеннями Шацького
районного суду Волинської області, які
набрали законної сили, від 07 грудня 2012
року у справі №0317/1082/2012, від 25 червня 2013
року у справі №170/241/13-ц, від 03 липня 2013
року у справі №170/485/13-ц, від 30 липня 2013
року у справі №170626/13-ц та 01 листопада 2013
року у справі № 170/965/13-ц із приватного
акціонерного товариства «Шацьке РТП»
на користь ОСОБА_4 стягнуто борг та
судові витрати на загальну суму 777311,36
грн. (а.с. 3-11)

Також в судовому засіданні
встановлено, що відділом державної
виконавчої служби Шацького РУЮ
Волинської області з метою примусового
стягнення вищезазначеної
заборгованості відкрито виконавче
провадження №36659766 (а.с.13).

04 березня 2013 року постановою
начальника відділу ДВС Шацького РУЮ у
Волинській області накладено арешт на
майно ПрАТ «Шацьке РТП», а 17 грудня 2014
року винесено постанову про арешт
коштів, що перебувають у касі боржника
та надходять до неї (а.с. 14,15).

Із довідки відділу державної
виконавчої служби Шацького РУЮ
Волинської області від 24 квітня 2014 року
№03-20/1/938 вбачається, що станом на 24
квітня 2014 року заборгованість ПрАТ
«Шацьке РТП» перед ОСОБА_4 частково
погашена та становить 691554,41 грн.(а.с. 17).

Також із матеріалів справи убачається,
що відповідно до реєстру видатків та
надходжень ПрАТ «Шацьке РТП» за період
з лютого по листопад 2013 року до
товариства надійшло 1128223 грн., однак,
витрати підприємства, пов'язані з
виплатою заробітної плати, орендою
землі, податками, юридичними і судовими
витрати та інше, за даний період
становить - 1098937 грн. (а.с. 18-28).

Частиною 5 статті 124 Конституції
України та статтею 13 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів»
визначено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Судові рішення, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, установлену
законом.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно i в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до стаття 65 Закону України
«Про виконавче провадження» готівка в
національній та іноземній валюті, що
перебуває в касах або інших сховищах
боржника - юридичної особи, підлягає
невідкладному вилученню після її
виявлення та складання відповідного
акта державним виконавцем. Копія акта
вручається представнику боржника -
юридичної особи. Вилучена готівка
зараховується на відповідний рахунок
органу державної виконавчої служби не
пізніше наступного робочого дня з
моменту вилучення. Державний
виконавець звертає стягнення на кошти
боржника - юридичної особи, що
перебувають у банках або інших
фінансових установах, у порядку,
встановленому цим Законом. Інформацію
про наявні у боржника рахунки і вклади
державний виконавець отримує в органах
доходів і зборів, інших органах
державної влади, підприємствах,
установах та організаціях, які
зобов'язані надати йому інформацію у
триденний строк, а також за
повідомленнями стягувача. Державний
виконавець може звернути стягнення на
кошти боржника - юридичної особи, що
знаходяться на його рахунках, а також
на рахунках, відкритих боржником -
юридичною особою через свої філії,
представництва та інші відокремлені
підрозділи. У разі, якщо після
накладення державним виконавцем
арешту на кошти боржника - юридичної
особи у банках чи інших фінансових
установах боржник умисно не виконує
судове рішення і відкриває нові
рахунки у банках чи інших фінансових
установах, державний виконавець
надсилає відповідним правоохоронним
органам матеріали для притягнення
винних осіб до кримінальної
відповідальності.

В силу положень статті 89 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Статтею 90 цього ж закону визначено, що
за порушення вимог цього Закону,
невиконання законних вимог державного
виконавця фізичними, юридичними чи
посадовими особами, несвоєчасне
подання або неподання звітів про
відрахування із заробітної плати та
інших доходів боржника, неподання або
подання неправдивих відомостей про
доходи і майновий стан боржника, а
також неповідомлення боржником про
зміну місця проживання чи
місцезнаходження або місця роботи
(отримання доходів), а також за неявку
без поважних причин за викликом
державного виконавця винні особи
несуть відповідальність у
встановленому законом порядку. За
наявності ознак кримінального
правопорушення в діях особи, яка умисно
перешкоджає виконанню рішення чи іншим
чином порушує вимоги закону про
виконавче провадження, державний
виконавець складає акт про порушення і
звертається до правоохоронних органів
з поданням (повідомленням) про
притягнення особи до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, існує механізм
притягнення до відповідальності
посадових осіб юридичних осіб -
боржників, який полягає у вчиненні
конкретних дій органами, на які законом
покладено обов'язок примусового
виконання судових рішень.

Судом першої інстанції встановлено і
дані обставини знайшли своє
підтвердження в даному судовому
засіданні, що доказів того, що
відповідач ОСОБА_5, як посадова особа
юридичної особи - боржника,
притягувався до відповідальності в
порядку встановленому Законом України
«Про виконавче провадження» позивачем
всупереч вимогам статті 60 ЦПК України
подано не було.

Відтак, вина відповідача ОСОБА_5 у
невиконанні судових рішень не
встановлена, а тому підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_4 не
має.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачу було завдано збитки в
розумінні положень статті 22 ЦК України
не приймаються колегією суддів з
огляду на таке.

Відповідно до вимог статті 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Отже, умовами відповідальності у
вигляді відшкодування збитків є
встановлення факту їх наявності,
порушення стороною зобов'язання та
причинний зв'язок між порушенням
зобов'язання і завданими збитками. При
цьому на кредитора покладається
обов'язок доведення факту порушення
зобов'язання, наявності збитків і їх
розміру та причинно-наслідкового
зв'язку між порушенням зобов'язання й
понесеними збитками.

В даному випадку позивач не надав
жодних доказів того, що діями
відповідача ОСОБА_5 йому було заподіяно
збитки в розумінні статті 22 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги є
власним тлумаченням представником
позивача норм чинного законодавства та
встановлених обставин справи, які були
предметом дослідження суду першої
інстанції і їм суд в сукупності з
іншими доказами по справі дав
правильну юридичну оцінку.

На підставі наведеного суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
постановлене з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його зміни чи скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319
ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шацького районного суду
Волинської області від 05 червня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: