Справа № 136/1661/14-ц
У Х В А Л А

10.12.2014 Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Мочульської Л. Т.

за участю секретаря Белінської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІЛЛІНЕЦЬКОГО РВ УМВС УКРАЇНИ У ВІННИЦЬКІЙ ОБЛАСТІ, ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ, УМВС УКРАЇНИ У ВІННИЦЬКІЙ ОБЛАСТІ про відшкодування майнової шкоди, заподіяної незаконними діями та рішеннями органів дізнання та досудового слідства

В с т а н о в и в :

23.12.2013 року до Іллінецького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІЛЛІНЕЦЬКОГО РВ УМВС УКРАЇНИ У ВІННИЦЬКІЙ ОБЛАСТІ, ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ, УМВС УКРАЇНИ У ВІННИЦЬКІЙ ОБЛАСТІ про відшкодування майнової шкоди, заподіяної незаконними діями та рішеннями органів дізнання та досудового слідства.

Згідно з позовною заявою позивач просив стягнути із Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку України на його користь 266 078,87 грн., з яких: 262478,87 грн. вартість втраченого заробітку та інших грошових доходів, 3600 грн. витрати на правову допомогу адвоката; стягнути з Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області, УМВС України у Вінницькій області , Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку України на його користь вартість вилученого та втраченого майна у загальній сумі 134 695,36 грн., з яких: 25 290,36 грн. вартість 9 системних блоків комп'ютерів, 9405 грн. вартість 9 примірників програмного забезпечення «Windows 98 Russian», 100 000 грн. - вартість розробленого ним та встановленого на комп'ютерах іншого програмного забезпечення.

Вказував, що 31 серпня 2006 року слідчо-оперативною групою Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області був проведений огляд його приватного житлового приміщення у АДРЕСА_1, під час якого вилучено 9 системних блоків комп'ютерів, фінансову документацію та 3 компактдиски.

19 жовтня 2006 року слідчим СВ Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області відносно нього порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 176 КК України, 11 квітня 2007 року йому обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 25 грудня 2007 року дії працівників Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по проведенню 31 серпня 2006 року перевірки та огляду приміщення комп'ютерного класу у м. Іллінці Вінницької області по вул. Леніна, 3, що належить ОСОБА_1, а також щодо вилучення з цього приміщення 9 системних блоків комп'ютерів, фінансової документації та 3 компактдисків - визнано протиправними.

Постановою слідчого СВ Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області від 2 грудня 2011 року кримінальна справа про його обвинувачення за ч. 2 ст. 176 КК України закрита за відсутністю у його діях складу злочину.

Після задоволення відводів та самовідводів, 21.11.2014 року цивільна справа надійшла в провадження судді Мочульської Л.Т..

Судом встановлено, що позивач уже звертався до судових органів про стягнення матеріальної шкоди (вартості 9 системних блоків комп'ютерів, вартості системного забезпечення «Windows 98», вартості розроблених та встановлених програм, вартості юридичних послуг адвоката, вартості втраченого заробітку та інших грошових доходів) та моральної шкоди заподіяної незаконними діями та рішеннями органів дізнання та досудового слідства.

Рішенням Липовецького районного суду від 19.08.2013 року позов був задоволений частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 30 000 гривень та витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 2867, 5 грн.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 30.09.2013 року вищевказане рішення Липовецького районного суду в частині відшкодування моральної шкоди змінено, збільшено суму стягнення моральної шкоди до 80 000 гривень . ( а.с.155-157), які уже одержані позивачем.

В частині відшкодування матеріальної шкоди та сум, сплачених ОСОБА_1 у зв»язку з наданням йому юридичної допомоги, ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 30.09.2013 року рішення Липовецького районного суду від 19.08.2013 року скасовано та залишено вказані вимоги без розгляду. Підставою для залишення без розгляду вказаних позовних вимог стало те, що вказані вимоги розглянуті без врахування порядку, встановленого ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадяниновінезаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування , прокуратури і суду», ( далі Закон № 266/94-ВР) ( а.с.158-160)

В матеріалах справи також міститься ухвала апеляційного суду Вінницької області від 04.06.2014 року ( а.с.196-197), якою скасована ухвала Іллінецького районного суду від 30.04.2014 року про залишення позову без розгляду через неусунення недоліків. Підставою для скасування зазначено те, що суд, маючи достовірні дані про те, що постанова органу досудового розслідування про визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 незаконними діями органів дізнання та досудового слідства, у встановленому ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» порядку не виносилась, не визначився із характером спірних правовідносин, зокрема, не з'ясував чи підлягає ця справа розглядові у порядку цивільного судочинства.

Згідно з правовою позицією, висловленою в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 29.06.2011 року , в силу положень ст.1176 ЦК України, ч.1 ст 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування , прокуратури і суду», шкода , завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службовій органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Згідно зі ст. З Закону у наведених в ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються(повертаються):

1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій;

2) майно ( в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери і відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи досудового слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт;

3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином;

4) суми, сплачені громадянином у звязку з наданням йому юридичної допомоги;

5) моральна шкода.

Розмір відшкодування шкоди, зазначеної в п.п. 1, 3, 4 ст. З Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі дії чи розглядав справу, в місячний термін з дня звернення громадянина, визначають відповідні .органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо справу закрито судом при розгляді її в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, ухвалу суду до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Оскарження до суду не позбавляє громадянина права звернутись із скаргою до відповідного прокурора (ст. 12 Закону).

Тобто, аналізуючи вказані норми, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що безпосередньо судом відповідно до ст. 12 Закону вирішуються лише вимоги громадянина щодо відшкодування моральної шкоди (п. 5 ст.3 Закону), інші вимоги (п.п. 1, 3 і 4 ст. З Закону) розглядаються органом, який провадив слідчі дії чи розглядав справу і який в свою чергу визначає розмір відшкодування шкоди шляхом винесення постанови (ухвали). Така постанова (ухвала) може бути оскаржена громадянином до суду в порядку, визначеному ст.ст. 12 і 14 Закону. Повернення майна, зазначеного в п. 2 ст. З Закону, або відшкодування його вартості здійснюється в порядку, визначеному ч. 2 ст. 4 Закону. ( а.с.173-175)

Тобто, оскільки слідчі дії стосовно закриття провадження у кримінальній справі щодо позивача проводив органдосудового розслідування, то саме цей орган у встановлений термін з дня звернення громадянина витребовує всі необхідні документи, що мають значення для визначення розміру завданої шкоди, і виносить відповідну постанову, яка може бути оскаржена до суду або прокуратури.

З матеріалів справи вбачається, що постановою начальника СВ Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 від 12.05.2014 року постановлено відшкодувати позивачеві 650 грн., сплачених ним за надання юридичної допомоги у кримінальній справі, а у задоволенні інших його вимог відмовлено. ( а.с.229,230)

Позивач оскаржив вказану постанову до Іллінецького районного суду.

Ухвалою Іллінецького районного суду від 12.06.2014 року постанову начальника СВ Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 від 12.05.2014 року скасовано, як таку, що винесена з порушенням визначеного законом порядку та на підставі неповно зібраних та досліджених матеріалів. ( а.с.233,234)

Дана ухвала позивачем не оскаржена.

Інша постанова про відшкодування матеріальної шкоди органом досудового розслідування не виносилась.

Таким чином судом встановлено, що дана справа розглядові у порядку цивільного судочинства не підлягає , а підлягає розгляду з дотриманням порядку визначеного ст 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадяниновінезаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування , прокуратури і суду». Тобто, спочатку позивач має звернутись до Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області, який зобов»язаний визначити розмір відшкодування шкоди шляхом винесення постанови . Така постанова , у разі незгоди з нею, може бути оскаржена громадянином до суду в порядку, визначеному ст.ст. 12 і 14 Закону.

Оскільки позивач звернувся до суду не в порядку оскарження постанови органу досудового розслідування, згідно із Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадяниновінезаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування , прокуратури і суду», суд, відповідності з п.1ч.1 ст. 205 ЦПК України, своєю ухвалою закриває провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, зазначені обставини, суд закриває провадження у справі.

Керуючись п.1ч.1ст. 205 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ІЛЛІНЕЦЬКОГО РВ УМВС УКРАЇНИ У ВІННИЦЬКІЙ ОБЛАСТІ, ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ, УМВС УКРАЇНИ У ВІННИЦЬКІЙ ОБЛАСТІ про відшкодування майнової шкоди, заподіяної незаконними діями та рішеннями органів дізнання та досудового слідства - закрити..

Розяснити позивачеві його право на звернутись до Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області, який зобов»язаний визначити розмір відшкодування матеріальної шкоди шляхом винесення постанови , у відповідності до вимог ст 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадяниновінезаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування , прокуратури і суду».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом пяти днів. Після закінчення цього строку ухвала набирає законної сили, якщо не надійде апеляційної скарги.

Суддя:ОСОБА_6