У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 17 липня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Євграфової Є.П., Ситнік
О.М.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,
за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 25 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 13 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду із
позовом, у якому просило стягнути з
ОСОБА_4 заборгованість за кредитним
договором у розмірі 42 526,12 грн.

В обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що відповідно до
укладеного між банком та відповідачем
договору № ZPL0R042382561 від 21 квітня
2003 року останній отримав кредит у
розмірі 3 852 грн зі сплатою 27,00 % та
терміном повернення до 21 квітня 2004 року
.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_4 зобов'язань за зазначеним вище
договором станом на 31 грудня 2013 виникла
заборгованість в розмірі 42 526,12 грн, яка
складається з заборгованості за
кредитом - 3 238,38 грн, заборгованості за
відсотками - 8 786,81 грн, пені - 30 500,93 грн,
яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 25
березня 2014 року, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 13 травня 2014 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення та ухвалу судів попередніх
інстанцій, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк», суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, виходив з того, що
позивач пропустив строк позовної
давності, встановлений ст. 257 ЦК
України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів.

Так, для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до частин третьої і
четвертої статті 267 ЦК України позовна
давність застосовується лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.

У разі якщо відповідач подав
заперечення проти позову, пославшись
на сплив позовної давності, то
зазначена заява є підтвердженням того,
що відповідач зробив заяву про
застосування позовної давності.

З матеріалів справи, що ОСОБА_4 заявив
про застосування строку позовної
давності у запереченнях на позов від 18
лютого 2014 року (а.с.22).

За таких обставин, установивши, що банк
пропустив строк позовної давності на
звернення до суду, суди, давши згідно з
вимогами ст. 212 ЦПК України належну
правову оцінку доказам у їх сукупності
та правильно застосувавши норми
матеріального права у спірних
правовідносинах, дійшли
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судами при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк»відхилити, рішення
Шевченківського районного суду
м. Запоріжжя від 25 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 13 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Є.П. Євграфова

О.М. Ситнік