Провадження 4-с/127/145/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р. В.

при секретарі Мартинюк Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області скаргу Міського комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційна
контора №5" на дії державного виконавця
Староміського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції
Гордійчука А.О. про визнання дій
незаконними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Міське комунальне підприємство
"Житлово-експлуатаційна контора №5"
звернулося до суду зі скаргою на дії
державного виконавця Староміського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Гордійчука А.О. про визнання
дій незаконними та скасування
постанови, мотивуючи свої вимоги тим,
що 05.06.2014 року державним виконавцем
Староміського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції
Гордійчуком А.О. винесено постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 127/30845/13-ц виданого
11.03.2014 року Вінницьким міським судом
Вінницької області за позовом Міського
комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна контора №5" про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2
Державний виконавець виніс постанову
про відмову у відкриті виконавчого
провадження на тій підставі, що поданий
виконавчий документ не відповідає
вимогам ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження", а саме, у
виконавчому документі не зазначено
ідентифікаційний номер боржника.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження" при
здійсненні виконавчого провадження
державний виконавець з метою захисту
інтересів стягувача може одержувати
безоплатно від органів, установ,
організацій, посадових осіб, сторін та
учасників виконавчого провадження
необхідні для проведення виконавчих
дій пояснення, довідки та іншу
інформацію, у тому числі конфіденційну.
Вважає, що відсутність
ідентифікаційного номеру у
виконавчому документі не є підставою
для відмови у відкриті виконавчого
провадження. Такий висновок викладено
у постановах Верховного Суду України
від 21.05.2014 року у справі № 6-45цс14 та від
25.06.2014 року у справі № 6-62цс14, який є
обов'язковим для виконання в силу ст.
360-7 ЦПК України. Просить визнати
незаконними дії державного виконавця
при винесенні постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
05.06.2014 року та скасувати постанову
державного виконавця про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
05.06.2014 року.

У судове засідання представник
скаржника не з'явився, хоча
повідомлявся про час та місце розгляду
скарги, про причини неявки суд не
повідомив. Оскільки особа, чиї дії
оскаржуються не заперечує проти
розгляду скарги у відсутності
представника скаржника, суд приходить
до висновку про можливість розгляду
скарги у відсутності представника
скаржника.

Державний виконавець Староміського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Гордійчука А.О. в судовому
засіданні просить відмовити в
задоволенні скарги. Зазначив, що при
винесенні постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження
керувався ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження" відповідно до
якої у виконавчому документі
зазначається індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника.
Вважає, що не міг відкрити виконавче
провадження за відсутності таких даних
у виконавчому документі, оскільки
зазначення таких даних у виконавчому
документі є обов'язковим і за їх
відсутності можливість виконання буде
ускладнена. Що стосується положень п. 3
ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче
провадження" одержання безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб необхідної для
проведення виконавчих дій інформації,
вважає, що дані положення можливо
застосовувати лише після відкриття
виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення державного
виконавця, суд вважає, що скарга
обґрунтована та підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
11.03.2014 року Вінницьким міським судом
Вінницької області видано виконавчий
лист у справі №127/30845/13-ц за позовом
Міського комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна контора №5" про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2 У
виконавчому листі, зокрема зазначено,
що відомості про ідентифікаційний
номер в матеріалах справи відсутні.
Стягувач звернувся із відповідною
заявою про примусове виконання
виконавчого листа до Староміського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції. 05.06.2014 року державним
виконавцем Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Гордійчуком А.О. винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) на тій підставі, що поданий
виконавчий документ не відповідає
вимогам ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження", а саме, у
виконавчому документі не зазначений
ідентифікаційний номер боржника
ОСОБА_2

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону
України "Про виконавче провадження" (в
редакції, чинній на час винесення
виконавчого документа) у виконавчому
документі зазначаються: 1) назва і
дата видачі документа, найменування
органу, прізвище та ініціали посадової
особи, що його видали; 2) дата прийняття
і номер рішення, згідно з яким
видано документ; 3) повне
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків,
крім випадку ухвалення постанови про
накладення на особу адміністративного
стягнення за неповагу до суду) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які
ідентифікують стягувача та боржника
чи можуть сприяти примусовому
виконанню, зокрема, дата народження
боржника та його місце роботи (для
фізичних осіб), місцезнаходження майна
боржника, рахунки стягувача та
боржника тощо; 4) резолютивна частина
рішення; 5) дата набрання законної
(юридичної) сили рішенням; 6) строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання. У виконавчому документі,
виданому за результатами розгляду
адміністративної справи в порядку
статті 182 Кодексу адміністративного
судочинства України, як боржник
зазначаються лише особи, які можуть
бути ідентифіковані. Під час виконання
такого виконавчого документа
державний виконавець вживає заходів до
доведення змісту судового рішення та
його виконання боржником, а також
іншими особами, які мають намір
реалізувати право на мирні зібрання.
У разі якщо рішення ухвалено на
користь кількох позивачів або проти
кількох відповідачів, а також якщо
належить передати майно, що перебуває
в кількох місцях, у виконавчому
документі зазначаються один боржник та
один стягувач, а також визначається, в
якій частині необхідно виконати таке
рішення, або зазначається, що обов'язок
чи право стягнення є солідарним.
Виконавчий документ повинен бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою із зазначенням її прізвища та
ініціалів і скріплений печаткою.
Скріплення виконавчого документа
гербовою печаткою є обов'язковим у
разі, якщо орган (посадова особа), який
видав виконавчий документ, за законом
зобов'язаний мати печатку із
зображенням Державного Герба України.
Законом можуть бути встановлені також
інші додаткові вимоги до виконавчих
документів.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 11
Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення, у спосіб та в
порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом. Державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право,
зокрема з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 25 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих
днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 26 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі: 1) пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання; 2)
неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом; 3) якщо
рішення, на підставі якого видано
виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання; 4) пред'явлення виконавчого
документа до органу державної
виконавчої служби не за місцем або не
за підвідомчістю виконання рішення; 5)
якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення; 6)
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону; 6-1) офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури; 7) якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів; 8) наявності
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження. Про відмову у відкритті
виконавчого провадження державний
виконавець виносить постанову
протягом трьох робочих днів, а за
рішенням, що підлягає негайному
виконанню, - не пізніше наступного
робочого дня з дня надходження
виконавчого документа і не пізніше
наступного дня надсилає її заявникові
разом з виконавчим документом. У разі
відмови у відкритті виконавчого
провадження на підставі пункту 6
частини першої цієї статті державний
виконавець роз'яснює заявникові право
на звернення до суду чи іншого органу
(посадової особи), які видали
виконавчий документ, щодо приведення
його у відповідність з вимогами статті
18 цього Закону. Постанова державного
виконавця про відмову у відкритті
виконавчого провадження може бути
оскаржена заявником у десятиденний
строк з дня її надходження у порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції
України й ч. 1 ст. 302 ЦК України не
допускається збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом.

Офіційне тлумачення вказаного
положення Конституції України
міститься в Рішенні Конституційного
Суду України від 20 січня 2012 року №
2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди державою,
органами місцевого самоврядування,
юридичними або фізичними особами є
втручанням в її особисте та сімейне
життя, таке втручання допускається
винятково у випадках, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Суд зазначає, що у правовій позиції,
висловленій Верховним Судом України у
постанові від 25 червня 2014 року у справі
№ 6-62цс14, яка є обов'язковою для
виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України,
вказано, що частина 1 ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження»
містить вимоги до виконавчого
документа, у якому зокрема має бути
зазначено й індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника
(фізичної особи). Відповідно до п. 6 ч. 1
ст. 26 цього Закону у разі
невідповідності змісту виконавчого
листа вимогам ст. 18 державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження. Разом із тим
п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право
державному виконавцю при здійсненні
виконавчого провадження з метою
захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі й
конфіденційну. Тому відсутність у
виконавчому листі ідентифікаційного
номера боржника не є підставою для
відмови державним виконавцем у
відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

На підставі викладеного, враховуючи
правову позицію, висловлену Верховним
Судом України у постанові від 25 червня
2014 року у справі № 6-62цс14, суд приходить
до висновку, що відсутність у
виконавчому листі ідентифікаційного
номера боржника не є підставою для
відмови у відкритті виконавчого
провадження, державним виконавцем не
використані в повному обсязі надані
йому права та обов'язки, передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження», а тому скарга є
обгрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України, у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
права стягувача можливо захистити
шляхом визнання дій державного
виконавця Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Гордійчука А.О. при винесені
постанови від 05.06.2014 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) з примусового
виконання виконавчого листа виданого
Вінницьким міським судом Вінницької
області у справі №127/30845/13-ц за позовом
Міського комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна контора №5" про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2 -
неправомірними та шляхом скасування
постанови державного виконавця від
05.06.2014 року про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа).

Керуючись ст. ст. 209, 210, 387 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Міського комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційна
контора №5" на дії державного виконавця
Староміського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції
Гордійчука А.О. про визнання дій
незаконними та скасування постанови -
задовольнити.

Визнати дії державного виконавця
Староміського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції
Гордійчука А.О. при винесені постанови
від 05.06.2014 року про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) з примусового виконання
виконавчого листа виданого 11.03.2014 року
Вінницьким міським судом Вінницької
області у справі №127/30845/13-ц за позовом
Міського комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна контора №5" про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2 -
неправомірними.

Скасувати постанову державного
виконавця Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Гордійчука А.О. від 05.06.2014 року
про відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) з
примусового виконання виконавчого
листа виданого 11.03.2014 року Вінницьким
міським судом Вінницької області у
справі №127/30845/13-ц за позовом Міського
комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна контора №5" про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути
подано протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали. Апеляційна скарга
подається до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області.

СУДДЯ