АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 509/545/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Олійник Т.М. Провадження №
22-ц/789/705/14 Доповідач - Парандюк
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Храпак Н. М., Сташків Б. І.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1;
представника банку - Гнатишака О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Шумського районного суду
від 30 квітня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" до
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
третьої особи на стороні відповідача,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору служби в справах дітей
Шумської райдержадміністрації про
виселення, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ПАТ КБ
"ПриватБанк" звернувся в суд із позовом
до ОСОБА_1 про виселення.

В обгрунтування своїх вимог
посилаються на те, що рішенням
Шумського районного суду від 24.12.2009
року було звернено стягнення на
предмет іпотеки по кредитному договору
від 18.03.2008 року №10/07/46 МШ, яким є
житловий будинок, що в АДРЕСА_2 в
рахунок погашення заборгованості
шляхом продажу вказаного нерухомого
майна позивачем. Із часу винесення
судового рішення і по даний час ОСОБА_1
заборгованість по кредитному договору
не погашалася. На день передачі
житлового приміщення в іпотеку
зареєстрованих осіб не було, а ОСОБА_1,
який був власником будинковолодіння,
після укладення договору іпотеки без
згоди банку вселив і прописав туди
своїх дружину та трьох дітей.
Добровільно звільнити спірне
приміщення після попередження
письмового 30.09.2013 р. відповідачі не
бажають.

Рішенням Шумського районного суду від
30 квітня 2014 року позов задоволено
частково.

Виселено гр.ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_6 із приміщення житлового
будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 без
надання іншого житлового приміщення.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1, ОСОБА_3 в користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" судові
витрати в сумі 114 грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк"
про виселення, посилаючись на те, що
судом порушено норми матеріального та
процесуального права, неповно
з"ясовано обставини справи, що мають
значення для справи.

У судовому засіданні апелянта
підтримав вимоги апеляційної скарги,
зіславшись на доводи, викладені у ній.

Представник позивача вимоги
апеляційної скарги заперечив, а
рішення суду вважає законним та
обгрунтованим.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги за матеріалами справи,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає,
виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону
України «Про іпотеку» передбачено, що
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом.
ОСОБА_1 є власником даного
будинковолодіння з 14.02.2006 року на
підставі договору купівлі-продажу від
13.12.2005 року.

26 жовтня 2007 року ОСОБА_1 уклав
кредитний та іпотечний договори.

В спірному будинку ОСОБА_1 був
зареєстрований 17.03.2011 року, його
дружина ОСОБА_3 та їх діти ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 - 24.03.2009 року, а малолітня ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 - 01.04.2010 року. ОСОБА_5 знятий
з реєстрації 28.08.2012 року.

Судом встановлено, що рішенням
Шумського районного суду від 24 грудня
2009 року було стягнуто із ОСОБА_1 в
користь ПАТ КБ "ПриватБанк"
заборгованість за кредитним договорои
№10/07/46 МШ від 26 жовтня 2007 року, що
склалася станом на 08 грудня 2009 року в
сумі 196 737 грн. 96 коп., що складає 24 653.88
доларів США, з яких 168170.36 грн., що
складає 21073.98 доларів США -
заборгованість за основним тілом
кредиту, 25063.19 грн., що складає 3140.75
доларів США- заборгованість по
відсотках, 3504.42 грн., що складає 439.15
доларів США - заборгованість по пені
шляхом звернення стягнення на житловий
будинок із надвірними будівлями, що в
АДРЕСА_2 належний гр. ОСОБА_1 на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
Шумською державною нотаріальною
конторою 13.12.2005 року по реєстру №2101,
зареєстрованого в Шумському БТІ 14.02.2006
року за №0354, реєстраційний номер 10458644.

Звернення стягнення на
будинковолодіння, що в АДРЕСА_2
провести шляхом його продажу ПАТ КБ
"ПриватБанк" з укладенням від імені
гр.ОСОБА_1 договору купівлі-продажу з
іншою особою - покупцем, з отриманням
витягу із Державного реєстру прав
нерухомості та наданням ПАТ КБ
"ПриватБанк" усіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу з
початковою ціною продажу 260 000 (двісті
шістдесят тисяч) грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ПАТ
КБ "ПриватБанк", штраф в сумі 8 665грн. 07
коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ПАТ
КБ "ПриватБанк" судові витрати в сумі
1958.50 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід
держави судові витрати в сумі
345грн.53коп.

В решті позовних вимог
відмовлено.

В позові ОСОБА_1 до ПАТ КБ
"ПриватБанк" про визнання недійсним
кредитного договору №10/07/46 МШ від 26
жовтня 2007 року та іпотечного договору
від 26 жовтня 2007 року, укладених між
ОСОБА_1 та ЗАТ КБ "ПриватБанк" -
відмовлено.

Відповідно до ч.3 ст.109 ЖК України -
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

При цьому можливість виселення не
ставиться в залежність від надання їм
жилих приміщень з фондів житла для
тимчасового проживання відповідно до
ст.132-2 цього Кодексу, навіть у тому
випадку, коли громадяни підлягають
виселенню з житлових приміщень, що були
придбані ними за рахунок кредиту і його
повернення забезпечувалось іпотекою
відповідного житлового приміщення (ч.4
ст.109 ЖК України).

Крім того, примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або і інший погоджений сторонами строк.

Роз"яснення щодо виселення
мешканців об"єкта іпотеки за умови
дотримання письмової вимоги про
виселення та звільнення житлового
приміщення протягом одного місяця з
дати одержання цієї вимоги, наведені
також у п.43 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин".

З матеріалів справи вбачається, що
банком на адресу відповідача ОСОБА_1
було направлено письмову вимогу - лист
№30.1.0.0/2-WКО від 30.09.2013 року про
добровільне виселення з житлового
приміщення, що в АДРЕСА_2, яке є
предметом іпотеки і на яке звернуто
стягнення шляхом продажу. Ці вимоги
були отриманні ОСОБА_1 08.10.2013 року, про
що свідчить поштове повідомлення про
вручення і що не заперечує апелянт в
апеляційній інстанції. Натомість, у
встановлений законом місячний строк
відповідачі добровільно з житлового
приміщення не виселились.

За таких обставнин суд обгрунтовано
задовольнив вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк"
про виселення відповідачів з
будинковолодіння, що в АДРЕСА_2, яке є
предметом іпотеки і на яку звернуто
стягнення на підставі продажу з
початковою ціною продажу 260 000 (двісті
шістдесят тисяч) грн., оскільки на
момент укладення договору іпотеки в
спірному будинку не були зареєстровані
та не проживали відповідачі, а
проживали у с. Жолобки цього ж району.
Також відсутні право власності у
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (дітей) у даному
будинку на момент укладення договору
іпотеки.

Проаналізувавши матеріали справи та
вимоги ст.17 ЗУ "Про охорону дитинства",
суд першої інстанції вірно прийшов до
висновку щодо виселення подружжя та їх
неповнолітніх дітей із спірного
будинку, оскільки на час укладення
договорів ОСОБА_1 вони не були
зареєстровані в ньому, не мали права
власності, а тому згода органу опіки та
піклування не потрібна.

Посилання апелянта на невиконання
судом вимог ч.2 ст.109 ЖК України, щодо
виселення з наданням іншого постійного
житлового приміщення є безпідставним,
оскільки особи, що виселяються з жилих
приміщень, які є предметом іпотеки і на
які звернуто стягнення, відповідно до
ч.4 ст.109 ЖК України мають право лише на
отримання тимчасового житлового
приміщення у порядку, передбаченому
ст.132-2 ЖК України.

Те, що будинковолодіння, з якого їх
виселяють, було придбане не за рахунок
кредитних коштів, не дає підстав для
надання її мешканцям при виселенні
іншого постійного жилого приміщення із
зазначенням його адреси у рішенні суду,
як це передбачено ч.2 ст.109 ЖК України,
оскільки спірні правовідносини
регулюються Законом України "Про
іпотеку" і до них відповідно до ч.1 ст.8
ЦК України також має застосовуватися
ч.4ст.109 ЖК України.

З огляду на зазначене, відповідно до ч.1
ст. 308 ЦПК України, колегія суддів
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 324, 325
ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шумського районного суду від 30
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Т.С. Парандюк