У Х В А Л А іменем україни29 жовтня 2014
рокум. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: головуючого Луспеника
Д.Д., суддів: Гулька Б.І.,
Закропивного О.В., Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, що діє в своїх
інтересах та інтересах
неповнолітнього
ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_5, до
ОСОБА_6, приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» про відшкодування
майнової та моральної шкоди, завданої
внаслідок кримінального
правопорушення, за касаційною скаргою
ОСОБА_3, що діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 та
малолітнього ОСОБА_5, на рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 25 червня 2014 року, в с т а н о в и л а: У
вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом в своїх
інтересах, в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_5,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3
приблизно о 21.00 год. ОСОБА_6, керуючи
автомобілем марки «ВАЗ-21102»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по
пр. Б. Хмельницького у м. Мелітополі
Запорізької області у південному
напрямку. На шляху прямування ОСОБА_6,
маючи об'єктивну можливість своєчасно
виявити автомобіль марки «Volvo
FН-12», реєстраційний номер НОМЕР_3, з
напівпричепом «Lambret», реєстраційний
номер НОМЕР_4, який стояв біля правого
краю проїзної частини
пр. Б. Хмельницького по ходу руху на
південь, і маючи технічну можливість
запобігти на нього наїзд, своєчасно не
знизив швидкість і не вжив заходів до
безпечного об'їзду перешкоди, у
результаті чого у районі АЗС
«Укрнафта» по пр.
Б.Хмельницького № 113, скоїв на нього
наїзд. У результаті ДТП пасажир
автомобіля «ВАЗ-21102», реєстраційний
номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 (чоловік
позивачки), який сидів на передньому
сидінні отримав тілесні ушкодження,
від яких помер на місці ДТП. Вироком
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 26
березня 2013 року ОСОБА_6 визнано винним у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України. Позивачка зазначала, що від
шлюбу з ОСОБА_8 вона має двох
неповнолітніх дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_6 застрахована на підставі полісу
від 04 жовтня 2012 року АТ «СК «АХА
Страхування». Про настання страхового
випадку страхова компанія повідомлена
своєчасно, яка здійснила страхові
виплати на суму 12 728 грн. 99 коп.
Позивачка зазначала, що на момент
загибелі чоловік не був офіційно
працевлаштований, у зв'язку з чим
допомога у зв'язку із втратою
годувальника не нараховується, а
виплачується соціальна допомога у
зв'язку з втратою годувальника розмірі
по 300 грн. на кожну дитину. З ІНФОРМАЦІЯ_2
по ІНФОРМАЦІЯ_6 вона
знаходиться у декретній відпустці та
отримує допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
розмірі 917 грн. 33 коп.
щомісячно. Посилаючись на вказані
обставини, просила суд стягнути з
ОСОБА_6 на її користь майнову шкоду
у загальному розмірі 10 968 грн. 70 коп.;
стягнути з ОСОБА_6 на її користь на
утримання неповнолітніх синів ОСОБА_4
та ОСОБА_5 шкоду, спричинену смертю їх
батька у розмірі 1/3 частки з усіх видів
заробітку, але не менше ніж прожитковий
мінімум для дитини відповідного віку
щомісячно і до досягнення дітьми
повноліття; стягнути з ПАТ «Страхова
компанія «АХА Страхування» на їх
користь моральну шкоду у сумі 5 тис.
грн.; стягнути з ОСОБА_6 на її користь
моральну шкоду, завдану неповнолітнім
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 внаслідок втрати
батька, по 100 тис. грн. кожному; стягнути
з відповідачів на її користь судові
витрати, що складаються з витрат на
правову допомогу у сумі 4 тис. грн.
Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 26 лютого 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 в якості
відшкодування майнової шкоди 10 968 грн. 70
коп., яка складається з оплати
поминального обіду - 2 257 грн., оплати
утримання на кладовищі, одноразового
прибирання - 538 грн. 70 коп., оплати
облаштування місця поховання, а саме:
стіл гранітний - 2 736 грн., лавка гранітна
- 2 686 грн., плитка гранітна - 1 536 грн.,
кладка плитки - 930 грн., встановлення та
доставка - 285 грн.). Стягнуто з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_3 на утримання
неповнолітніх дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
шкоду, спричинену смертю їх батька
ОСОБА_8, у розмірі 1/3 частини з усіх
видів заробітку, але не менше
30% прожиткового мінімуму на кожну
дитину відповідного віку, щомісячно і
до досягнення старшою дитиною
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5, а
потім - за вирахуванням тієї рівної
частки, що припадала на дитину, яка
досягла повноліття, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно і до
досягнення молодшою дитиною
повноліття, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_4. Стягнуто з ПрАТ «Страхова
компанія «АХА Страхування» на користь
ОСОБА_3 моральну шкоду у сумі 5 тис. грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 в
якості відшкодування моральної шкоди
грошову суму у розмірі 50 тис. грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 в
якості відшкодування моральної шкоди,
завданої неповнолітньому ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, спричинену смертю його
батька ОСОБА_8, грошову суму
у розмірі 50 тис. грн.. Стягнуто з ОСОБА_6,
в якості відшкодування моральної
шкоди, завданої неповнолітньому
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, спричинену смертю
його батька ОСОБА_8 грошову суму у
розмірі 50 тис. грн.. Стягнуто солідарно
з ОСОБА_6 та ПрАТ «Страхова компанія
«АХА страхування» на користь ОСОБА_3
витрати на правову допомогу у сумі 4
тис. грн. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат. Рішенням
апеляційного суду Запорізької області
від 25 червня 2014 рішення суду першої
інстанції у частині стягнення з ОСОБА_6
на користь ОСОБА_3 в якості
відшкодування майнової шкоди 10 968 грн. 10
коп., витрат на утримання неповнолітніх
дітей, витрат на правову допомогу
скасовано та у цій частині ухвалено
нове рішення про відмову у задоволенні
позову. В іншій частині судове рішення
залишено без змін. У касаційній скарзі
ОСОБА_3 посилаючись, на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить рішення апеляційного
суду скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.
Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив із того, що
оскільки ОСОБА_6 визнано винним у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України, заподіяна злочином шкода
підлягає відшкодуванню. Скасовуючи
рішення суду першої інстанції в
частині стягнення з ОСОБА_6 майнової
шкоди, пов'язаної з похованням ОСОБА_8
та в частині стягнення на утримання
неповнолітніх дітей до досягнення ними
18-ти річного віку, суд апеляційної
інстанції виходив із того, що ОСОБА_3
скористалась своїм правом на отримання
відшкодування, шляхом пред'явлення
відповідної вимоги страховику та
погодилась з відповідними виплатами;
оскільки за життя померлий не працював,
неможливо вирахувати його
середньомісячний заробіток, тому у
виплаті страхового відшкодування у
зв'язку із смертю годувальника слід
відмовити. У частині стягнення витрат
на правову допомогу суд виходив з того,
що витрати з оплати послуг адвоката не
входять до витрат передбачених ст. 79
ЦПК України і не підлягають стягненню.
Проте, повністю погодитися з
такими висновками суду апеляційної
інстанції не можна виходячи з
наступного.Статтею 213 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим. Згідно
зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.
Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 о
21.00 год. ОСОБА_6, керуючи
автомобілем марки «ВАЗ-21102»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись
по пр. Б.Хмельницького м. Мелітополі
Запорізької області здійснив наїзд на
автомобіль марки «Volvo FН-12»,
реєстраційний номер НОМЕР_3, з
напівпричепом «Lambret»,реєстраційний
номер НОМЕР_4, який стояв біля правого
краю проїзної частини, у результаті
чого пасажир автомобіля «ВАЗ-21102»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8,
який сидів на передньому сидінні
отримав тілесні ушкодження від яких
помер на місці ДТП. Вироком
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 26
березня 2013 року ОСОБА_6 визнано винним у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України (а. с. 12). На момент ДТП ОСОБА_8
знаходився у шлюбі з позивачем ОСОБА_3
Від шлюбу мають двох неповнолітніх
дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с.
13-15).Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, заподіяна джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або зміст
якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1200 ЦК України у
разі смерті потерпілого право на
відшкодування шкоди мають
непрацездатні особи, які були на його
утриманні або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина потерпілого, народжена
після його смерті. Шкода
відшкодовується: 1) дитині - до
досягнення нею вісімнадцяти років
(учню, студенту - до закінчення
навчання, але не більш як до досягнення
ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові,
дружині, батькам (усиновлювачам), які
досягли пенсійного віку, встановленого
законом, - довічно; 3) інвалідам - на
строк їх інвалідності; 4) одному з
батьків (усиновлювачів) або другому з
подружжя чи іншому членові сім'ї
незалежно від віку і працездатності,
якщо вони не працюють і здійснюють
догляд за: дітьми, братами, сестрами,
внуками померлого, - до досягнення ними
чотирнадцяти років; 5) іншим
непрацездатним особам, які були на
утриманні потерпілого, - протягом п'яти
років після його смерті. Особам,
визначеним у пунктах 1-5 частини першої
цієї статті, шкода відшкодовується у
розмірі середньомісячного заробітку
(доходу) потерпілого з вирахуванням
частки, яка припадала на нього самого
та працездатних осіб, які перебували на
його утриманні, але не мають права на
відшкодування шкоди. До складу доходів
потерпілого також включаються пенсія,
суми, що належали йому за договором
довічного утримання (догляду), та інші
аналогічні виплати, які він одержував.
Апеляційний суд, посилаючись на те,
що ОСОБА_8 за життя не працював,
вирахувати його середньомісячний
заробіток неможливо, дійшов висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог про виплату страхового
відшкодування у зв'язку із
смертю годувальника. При цьому не
звернув уваги, що для визначення суми
відшкодування, яку мають право
вимагати кожна із непрацездатних осіб,
треба визначити середньомісячний
дохід померлого. Середньомісячний
дохід визначається за правилами ст. 1197
ЦК України. До складу доходів
потерпілого також включаються пенсія,
суми, що належали йому за договором
довічного утримання (догляду), та інші
аналогічні виплати, які він одержував.
Крім того, ст. 1201 ЦК України
передбачено, що особа, яка завдала
шкоди смертю потерпілого, зобов'язана
відшкодувати особі, яка зробила
необхідні витрати на поховання та на
спорудження надгробного пам'ятника, ці
витрати. Відповідно до ст. 2 Закону
України «Про поховання та похоронну
справу» поховання померлого - комплекс
заходів та обрядових дій, які
здійснюються з моменту смерті людини
до поміщення труни з тілом або урни з
прахом у могилу або колумбарну нішу,
облаштування та утримання місця
поховання відповідно до звичаїв та
традицій, що не суперечать
законодавству. Під комплексом заходів
та обрядових дій розуміється, зокрема,
організація поховання померлого і
проведення у зв'язку з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов. У п.
24 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня
1992 року ( з наступними змінами і
доповненнями) роз'яснено, що витрати на
спорудження надгробного пам'ятника
визначаються виходячи із його
фактичної вартості, але не вище
граничної вартості стандартних
пам'ятників у даній місцевості Тобто,
суд апеляційної інстанції помилково
відмовив у задоволенні позовних вимог
про відшкодування майнової шкоди,
пов'язаної з похованням ОСОБА_8 Крім
того, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог про стягнення витрат на
правову допомогу, апеляційний суд
також не звернув уваги, що представник
позивачки ОСОБА_10 була присутня у
судовому засіданні 24 лютого 2014 року
(а. с. 95). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84
ЦПК України витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвоката або
іншого фахівця в галузі права, несуть
сторони, крім випадків надання
безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом. Згідно з ч. 2 ст. 56 ЦПК України
особа, яка має право на надання
правової допомоги, допускається до
участі у справі ухвалою суду за заявою
особи, яка бере участь у справі.
Постановою Кабінету Міністрів України
«Про граничні розміри компенсації
витрат, пов'язаних з розглядом
цивільних та адміністративних справ, і
порядок їх компенсації за рахунок
держави» від 27 квітня 2006 року № 590
затверджено граничні розміри
компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних та
адміністративних справ, відповідно до
яких в цивільних справах граничний
розмір компенсації витрат, пов'язаних з
правовою допомогою сторін, на користь
якої ухвалено судове рішення, якщо
компенсація сплачується іншою
стороною, не перевищує суму, що
обчислюється, виходячи з того, що
зазначеній особі, виплачується 40
відсотків розміру мінімальної
заробітної плати за годину її роботи.
Склад та розмір витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги, входить до
предмета доказування у справі. На
підтвердження цих обставин суду
повинні бути надані договір про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг та ін.), документи, що
свідчать про оплату гонорару та інших
витрат, пов'язаних із надання правової
допомоги, оформлені у встановленому
законом порядку (квитанція до
прибуткового касового ордеру, платіжне
доручення з відміткою банку або інший
банківський документ, касові чеки,
посвідчення про відрядження).Висновки
апеляційного суду щодо відшкодування
моральної шкоди ґрунтуються на
матеріалах справи, прийняті з
урахуванням вимог справедливості та
розумності. Оскільки апеляційний суд
на вищевикладені обставини не звернув,
у порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК
України не врахував норми
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
не встановив обставин, які мають
значення для правильного вирішення
справи, відповідно до ст. 338 ЦПК України
рішення апеляційного суду у частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про стягнення з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_3 в якості відшкодування майнової
шкоди 10 968 грн. 10 коп., витрат на
утримання неповнолітніх дітей, витрат
на правову допомогу, підлягає
скасуванню з передачею справи у цій
частині на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у х в а л и л а :Касаційну скаргу
ОСОБА_3, що діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 та
малолітнього ОСОБА_5, задовольнити
частково. Рішення апеляційного суду
Запорізької області від 25 червня 2014
року у частині стягнення з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_3 майнової шкоди, витрат
на утримання неповнолітніх дітей,
витрат на правову допомогу, скасувати,
справу у цій частині направити на новий
розгляд до суду апеляційної
інстанції.В іншій частині рішення
апеляційного суду залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий:
Д.Д. Луспеник
Судді:
Б.І. Гулько
О.В.
Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта