АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у І інстанції Зінченко С.В.
Доповідач Котула Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М.,Слюсар Т.А.

За участі секретаря Круглика В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 18 листопада 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "Мостобуд" про
виплату середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася
до суду із зазначеним позовом ,
посилаючись на те , що працювала у ПАТ "
Мостобуд" на посаді прибиральниці.

Наказом ПАТ " Мостобуд" від 17 червня
2013 року № 32-ВК її було звільнено з
займаної посади на підставі п.1 ст. 40
КЗпП України , у зв'язку з скороченням
штату працівників.

Оскільки в порушенням вимог ст. 116
КЗпП України при звільненні їй не
були виплачені всі належні суми при
звільненні і лише 16 липня 2014 року вона
отримала остаточний розрахунок ,
просила стягнути з ПАТ " Мостобуд" на
її користь середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні з
20 червня 2013 року по 16 липня 2014 року в
сумі 32 709, 40 грн.

Рішенням Солом'янського районного
суду м. Києва від 18 листопада 2014 року
позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "Мостобуд" про
виплату середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні
задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "Мостобуд"на користь ОСОБА_1
385 гривень 80 копійок в рахунок
відшкодування середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільнені.

В решті вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1
просила рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача ОСОБА_2, який
підтримав апеляційну скаргу та просив
її задовольнити з підстав, викладених
у ній, представника відповідача
Лиманець Є.О., який заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
вказуючи на законність рішення суду,
перевіривши та обговоривши доводи
апеляційної скарги , колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Статтею 116 КЗпП України встановлено
, що при звільненні працівника виплата
всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок. Про
нараховані суми, належні працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

За наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій
статті відшкодування в тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника.
Якщо спір вирішено на користь
працівника частково, то розмір
відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті
спору.

Задовольняючи позов частково та
встановивши наявність факту порушення
відповідачем законодавства про працю,
суд виходив з суми заборгованості із
заробітної плати , частки , яку вона
становить в заявлених вимогах ,
істотність цієї частки порівняно з
середнім заробітком , часу звернення
до суду з моменту звільнення , а тому
стягнув з відповідача на користь
позивача 385 грн. 80 коп.

Однак , з такими висновками суду
погодитися не можна, оскільки вони не
ґрунтуються на вимогах закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 працювала у ПАТ " Мостобуд" на
посаді прибиральниці і наказом від 17
червня 2013 року № 32-ВК звільнена з
займаної посади з 20 червня 2013 року , у
зв'язку з скороченням штату
працівників на підставі п.1 статті 40
КЗпП України ( а.с.8 ).

При її звільненні відповідач не
виплатив їй компенсацію втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
затримкою термінів її виплати в сумі
19,29 грн., яка була виплачена позивачу
згідно видаткового касового ордеру 16
липня 2014 року( а.с. 4) .

Встановивши, що між позивачем та
відповідачем відсутній спір про розмір
належної їй компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
затримкою термінів її виплати, суд
дійшов помилкового висновку про
наявність правових підстав для
зменшення розміру відшкодування за час
затримки розрахунку після її
звільнення.

Зменшення судом середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні відповідно до ч.2 ст. 117
КЗпП України можливе лише у разі
наявності спору між сторонами про
розмір належних до виплати сум при
звільненні працівника( ч.2 ст. 117 КЗпП
України ).

Посилання представника
відповідача в письмових запереченнях
на апеляційну скаргу, що в даному
випадку відповідач не виплатив
позивачу компенсацію втрати частини
заробітної плати у зв'язку з затримкою
термінів її виплати, що не є заробітною
платою, в розумінні статті 1 Закону
України "Про оплату праці", а тому
відсутні підстави до стягнення з
відповідача середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні, не заслуговує на увагу ,
оскільки за змістом статті 116 КЗпП
України при звільненні працівника
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний виплатити працівнику в
день звільнення всі суми, що належать
йому від підприємства, установи,
організації, в тому числі і
компенсацію втрати частини заробітної
плати у зв'язку з затримкою термінів
її виплати.

У разі невиконання цієї вимоги
власником або уповноваженим ним
органом наступають наслідки
передбачені ч.1 ст. 117 КЗпП України.

За таких обставин, рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
позову, виходячи з наведених обставин.

Середньоденний заробіток позивача за
два останні місяці роботи перед
звільнення становив :122,05 грн. (2500,000
+1527,78 : 33 дн.).

Таким чином, з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні в розмірі 32
709,40 грн.( 122,05 х 268 дн.).

Керуючись ст.ст.303,304,307,309, 316 ЦПК
України , колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 18 листопада 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства " Мостобуд " ( Київ , вул.
Панківська, 5) на користь ОСОБА_1 32 709 ,40
грн.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства " Мостобуд" ( Київ, вул.
Панківська, 5) в дохід держави 327, 09 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий

Судді: