У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А., Лесько А.О.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на
дії державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції за касаційною скаргою відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції на ухвалу Заводського
районного суду м. Миколаєва від 4
березня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Миколаївської області від 26
грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаною скаргою, в якій просив
визнати протиправними дії державного
виконавця, а саме: щодо непередачі
виконавчого листа за місцем його
проживання та знаходження майна, а саме
до Заводського району м. Миколаєва;
щодо передачі на реалізацію належної
йому квартири, встановивши початкову
вартість у розмірі 196 500 грн.; щодо
ненаправлення на його адресу постанови
про відкриття виконавчого провадження;
щодо невстановлення його достовірного
місця проживання, щодо уцінки, опису і
арешту його квартири, а також скасувати
постанову про залучення суб'єкта
оціночної діяльності для проведення
оцінки майна та акт про проведення
прилюдних торгів з реалізації предмета
іпотеки.

Свої вимоги заявник мотивував тим, що
на виконанні у ВДВС Миколаївського РУЮ
знаходилось виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа по справі № 2-6360/10, виданого
Заводським районним судом м. Миколаєва
9 лютого 2011 року про стягнення з ОСОБА_4
на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
464 136 грн 40 коп., яке було відкрито та
здійснювалось з порушенням Закону
України «Про виконавче провадження».
Так, незважаючи на те, що місце
проживання та нерухоме майно, на яке
звернуто стягнення, знаходиться в
Заводському районі м. Миколаєва,
виконавче провадження було відкрито та
проводилось у ВДВС Миколаївського РУЮ.
Жодного із документів виконавчого
провадження, в тому числі і про
відкриття провадження, заявнику за
адресою, зазначеному у виконавчому
документі, не було направлено. Крім
того, звертаючи стягнення на нерухоме
майно, частка якого належала його
дружині ОСОБА_6, яка не є стороною
виконавчого провадження, державний
виконавець взагалі не повідомив ні про
оцінку майна, ні про його реалізацію, а
тому були порушені її права щодо житла.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Миколаєва від 4 березня 2013 року скаргу
ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії державного
виконавця ВДВС Миколаївського РУЮ
щодо: непередачі виконавчого листа до
Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ за
місцем проживання та знаходженням
майна боржника; ненаправлення на
адресу боржника постанови про
відкриття виконавчого провадження від
22 лютого 2011 р. та повідомлення про
оцінку майна, щодо переоцінки
арештованого майна від 8 серпня 2012 року
та 13 вересня 2012 року, а також дії щодо
опису й арешту майна.

Визнано протиправним та скасовано акт
державного виконавця про проведення
прилюдних торгів з реалізації предмета
іпотеки від 23 жовтня 2012 року, складений
старшим державним виконавцем Голокоз
О.М. та затверджений в.о. начальника
відділу ДВС Миколаївського РУЮ Макара
О.В.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 16 травня 2013
року ухвалу суду першої інстанції в
частині вирішення вимог про визнання
протиправним та скасування акту
державного виконавця про проведення
прилюдних торгів з реалізації предмета
іпотеки від 23 жовтня 2012 року скасовано,
а справу в цій частині передано на
новий розгляд до того ж суду.

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 26 грудня 2013
року ухвалу суду першої інстанції в
частині вирішення вимог про визнання
неправомірними дій державного
виконавця щодо: непередачі
виконавчого листа за місцем проживання
або знаходження майна боржника,
ненаправлення боржнику постанови про
відкриття виконавчого провадження,
повідомлення про оцінку майна, його
переоцінку та дій щодо опису й арешту
майна залишено без змін.

У касаційній скарзі відділ державної
виконавчої служби Миколаївського
районного управління юстиції,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати ухвали судів першої та
апеляційної інстанцій і вирішити
питання по суті.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість оскаржуваних ухвал
в межах касаційного оскарження,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, постановляючи
ухвалу в частині вирішення вимог про
визнання неправомірними дій
державного виконавця щодо: непередачі
виконавчого листа за місцем проживання
або знаходження майна боржника,
ненаправлення боржнику постанови про
відкриття виконавчого провадження,
повідомлення про оцінку майна, його
переоцінку та дій щодо опису й арешту
майна, з висновком якого погодився й
апеляційний суд, правильно встановив
характер спірних правовідносин сторін
у справі та застосував норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішив спір з
урахуванням конкретних обставин
справи з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних ухвал не дають підстав
для висновку про те, що судами при
розгляді справи були допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
районного управління юстиції
відхилити.

Ухвалу Заводського районного суду м.
Миколаєва від 4 березня 2013 року в
частині вирішення вимог скарги про
визнання неправомірними дій
державного виконавця щодо: непередачі
виконавчого листа за місцем проживання
або знаходження майна боржника,
ненаправлення боржнику постанови про
відкриття виконавчого провадження,
повідомлення про оцінку майна, його
переоцінку та дій щодо опису й арешту
майна та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 26 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

А.О. Лесько

М.Є. Червинська