Справа №2/463/144/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Гирич С. В.

при секретарі судових засідань
Попович Х.І.

з участю позивача
Гнатишака О.В.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, суд -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся із позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за кредитним договором
приєднання від 19.12.2007 року б/н в сумі 29154
грн. 44 коп., що складається із
заборгованості за кредитом в сумі 4058
грн. 69 коп., заборгованості по процентах
за користування кредитом в сумі 13381 грн.
25 коп., заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 9850 грн. 00
коп., а також штрафів в сумі 500 грн. та 1364
грн. 50 коп.; судових витрат.

В судовому засіданні представник
позивача просить стягнути
заборгованість за кредитним договором
в межах строку позовної давності за
період з 21.05.2010 року по 21.05.2013 року в
розмірі 19 602 грн. 67 коп.

Позов мотивує тим, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 19.12.2007
року ОСОБА_3 19.12.2007 року отримав кредит у
розмірі 5000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Проте відповідач зобов'язання
за договором не виконав, в наслідок
чого станом на 21.05.2013 року перед
позивачем утворилась заборгованість в
розмірі 29 154,44 грн. Оскільки відповідач
заборгованість не погашає просить
позов задоволити.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, дав пояснення
аналогічні наведеним вище. Зазначив, що
дійсно із врахуванням строків позовної
давності розмір заборгованості станом
на травень 2013 року становить 19 602 грн. 67
коп., яка складається із заборгованості
за тілом кредиту в розмірі 2 871,41 грн.,
заборгованості по процентах за
користування кредитом в сумі 8 846 грн. 61
коп., заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 6 475 грн. 00
коп., а також штрафів в сумі 500 грн. та 909
грн. 65 коп. Просить позов задоволити.

Відповідач, його представник після
виходу суду з нарадчої кімнати та
відновлення з'ясування обставин справи
в частині строку позовної давності, в
останні судові засідання 27.05 та 17.06.2014
року не з'явилися, про дату, час та
місце розгляду справ були повідомлені
належним чином. В судовому засіданні
20.08.2014 року відповідач його представник
проти позову заперечили. Відповідач
зазначив, що він не підписував жодних
договорів із ПАТ «Приватбанк» та
заперечує, що підпис на договорі
належить йому. Представник відповідача
ОСОБА_4 вважає, що жодний договір між її
довірителем та банком не укладався,
наявна у матеріалах справи заявка на
отримання готівки не є за змістом
договором, іі відповідач стверджує, що
угоду не підписував, а частково погашав
борг внаслідок терору представників
банку. Окрім цього, вважає, що позивачем
пропущено строк позовної давності. А
тому просить в задоволенні позову
відмовити.

Тому суд вважає, що справу слід
розглянути у відсутності відповідача
та його представника з врахуванням
доказів, які є у матеріалах справи.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази у справі та
оцінивши їх у сукупності, суд позов
задовольняє частково з таких підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як вбачається із заяви від 19.12.2007 року
(а.с.), ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк», 19.12.2007 року ОСОБА_3 надано
кредит у вигляді встановленого
кредитного ліміту у сумі 5 000,00 грн. на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

В ході судового розгляду відвідач
заперечив факт підписання заяви про
отримання банківських послуг,
зазначивши, що підпис на заяві від
19.12.2007 року йому не належить.

У відповідності до положень ч.1
ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень

Ухвалою Личаківського районного суду
м. Львова від 21.11.2013 року по справі була
призначена судово-почеркознавчу
експертизу. Оплату вартості експертизи
було покладено на відповідача ОСОБА_3 У
зв'язку із відсутністю оплати вартості
проведення експертизи відповідачем
матеріали справи були повернуті суду
без виконання.

У відповідності до положень ч.1 ст.146 ЦПК
України, у разі ухилення особи, яка бере
участь у справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні.

Після повернення справи без виконання
ухвали про проведення почеркознавчої
експертизи представник відповідача
ОСОБА_4 суду ствердила, що оплачувати
вартість експертизи відповідач не буде
і не вбачає необхідності в проведенні
експертизи.

Таким чином, суд вважає що відповідач
належними допустимими доказами не
спростував свої заперечення про те, що
він не підписував заяву від 19.12.2007 року
про надання банківських послуг, а тому
цей факт вважається доведений
позивачем.

Відповідно до ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

Положеннями ст.599 ЦК України визначено,
що зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що свої обов'язки за
кредитним зобов'язанням відповідач в
повній мірі не виконав та кошти не
повертав, у наслідок чого перед
позивачем утворилась заборгованість.

У відповідності до положень ч.ч.1, 2 ст.546
ЦК України, виконання зобов'язання може
забезпечуватись неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, при триманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Виходячи з положень ч.1,3 ст.549 ЦК
України, у разі порушення зобов'язання,
боржник повинен передати кредиторові
пеню, що обчислюється у відсотках від
суми несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Судом встановлено, що між позивачем та
відповідачем укладено договір
приєднання, який у відповідності до
вимог ст.634 ч.1 ЦК України є договором,
умови якого встановлені однією із
сторін у формулярах або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

Крім цього, судом безспірно
встановлено, що приєднавшись до
договору своєю заявою від 19.12.2007 року
(а.с.12) відповідач отримав готівкою на
банківську картку 5000грн. За умовами
договору приєднання від взяв на себе
зобов'язання сплачувати базову
проценту ставку за кредитом 2% на місяць
на залишок заборгованості, з
щомісячною комісією 3.5%.Погашення
заборгованості він міг здійснювати
шляхом внесення готівки на картку
клієнта, яку отримав.

Як вбачається із розрахунку
заборгованості (а.с.5-8), станом на 21.05.2013
року заборгованість становить 29 154 грн.
44 коп., що складається із
заборгованості за кредитом в сумі 4058
грн. 69 коп., заборгованості по процентах
за користування кредитом в сумі 13381 грн.
25 коп., заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 9850 грн. 00
коп., а також штрафів в сумі 500 грн. та 1364
грн. 50 коп.

При цьому суд враховує, що отримавши
вказані кошти, відповідач частково
виконував зобов'язання та погашав
заборгованість, що визнав він та його
представник. При цьому доводи про те, що
це було зроблено під тиском
працівників банку не приймається до
уваги, оскільки він вправі був
звернутися у правоохоронні органи з
приводу незаконних дій працівників
банку, якщо б не отримував кошти у
кредит і законний спосіб захистити
свої права. Також відповідач та його
представник не скористалися належним
судовим захистом і не заявили
зустрічний позов про визнання цього
договору недійсним, хоч суд роз'яснив
їм таке право і навіть оголошував
перерву для представлення такого
позову.

Таким чином, оскільки відповідач взяті
на себе зобов'язання за кредитним
договором не виконував належним чином,
у зв'язку з чим допустив утворення
заборгованості по сплаті тіла кредиту
та нарахованих відсотків, комісії та
штрафних санкцій, а тому суд вважає, що
позовні вимоги про стягнення
заборгованості з відповідача є
підставними.

Проте, як вбачається із
представленого суду розрахунку
заборгованості (а.с.5-8), така
розраховується із 2008 року.

Відповідно до положень ст.257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, суд частково погоджується
із доводами відповідача про пропуск
строку позовної давності в частині
заборгованості, яка була нарахована до
21.05.2010 року. Зазначені обставини було
також визнані представником позивача в
судовому засіданні та зазначив, що із
врахуванням строків позовної давності
з розрахунку заборгованості (а.с.5-8)
розмір заборгованості починаючи з
травня 2010 року по травень 2013 року
становить 19 602 грн. 67 коп., та
складається із: заборгованості за
тілом кредиту в розмірі 2 871,41 грн.,
заборгованості по процентах за
користування кредитом в сумі 8 846 грн. 61
коп., заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 6 475 грн. 00
коп., а також штрафів в сумі 500 грн. та 909
грн. 65 коп.

З врахуванням наведеного вище, суд
вважає, що позов в цій частині слід
задоволити, а в частині стягнення
заборгованості за період з початку
розрахунку по травень 2010 року слід
відмовити у зв'язку із пропуском
строків позовної давності.

При цьому, задовольняючи позов, у
відповідності до ст.88 ЦПК України, з
відповідачів на користь позивача слід
стягнути понесені останнім і
документально підтверджені судові
витрати в розмірі 291 грн. 54 коп. (а.с.19)

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 146, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 11, 15, 16, 257, 526, 530, 546, 599 ЦК
України, суд -

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, персональний
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк", ,
заборгованість за кредитним договором
приєднання від 19.12.2007 року б/н за період
з 21.05.2010 року по 21.05.2013 року в розмірі 19602
грн. 67 коп., яка складається з:
заборгованості за кредитом в розмірі
2871 грн. 41 коп., заборгованості по сплаті
відсотків в сумі 8846 грн. 61 коп.,
заборгованості за комісією в розмірі
6475 грн. 00 коп., штрафу (фіксована
частина) в розмірі 500 грн., штрафу
(процентна складова) в розмірі 909 грн. 65
коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити за спливом позовної
давності.

Стягнути з ОСОБА_3, персональний
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк", , понесені
позивачем судові витрати - судовий збір
в розмірі 291 грн. 54 коп.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга в строки і порядок
передбачені ст. 294 ЦПК України до
апеляційного суду Львівської області
через місцевий суд.

Суддя:
Гирич С. В.