Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Дербенцевої Т.П., Олійник А.С.,
Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
державного підприємства
«Великобичківське лісопромислове
господарство» про визнання
протиправним та скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу

за касаційною скаргою державного
підприємства «Великобичківське
лісопромислове господарство» на
рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 24 лютого 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із позовом до державного
підприємства «Великобичківське
лісопромислове господарство» (далі -
ДП «Великобичківське лісопромислове
господарство») із позовом про визнання
протиправним та скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Вимоги обґрунтовував тим, що він із 2005
року працював на ДП
«Великобичківське лісопромислове
господарство» на посаді лісничого
Щербіловського лісництва. Наказом №
157/к від 14 серпня 2013 року у зв'язку із
відстороненням від роботи на посаді
лісничого та перебуванням інженера із
реалізації продукції у черговій
відпустці, на нього було покладено
обов'язки інженера із реалізації
продукції. На підставі наказу № 189/к від
27 вересня 2013 року його
звільнено з роботи як лісничого на
підставі п. 4
ст. 40 КЗпП України за прогули.

Посилаючись на те, що згоди на
переведення на іншу роботу для
виконання обов'язків інженера із
реалізації продукції він не давав, тому
не зобов'язувався виконувати указані
трудові функції, а від виконання
посадових обов'язків лісничого був
відсторонений, тому не може бути
звільнений на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП
України, ОСОБА_4 просив поновити строк
звернення до суду; визнати
протиправними та скасувати наказ від 27
вересня 2013 року № 191 про
застосування до нього дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення та
наказ № 189/к про звільнення із роботи за
прогули; поновити на посаді лісничого
Щербіловського лісництва; стягнути із
відповідача на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Рахівського районного суду
Закарпатської області від
29 листопада 2013 року у задоволенні
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 24 лютого
2014 року скасовано рішення суду
першої інстанції та ухвалено нове
рішення про задоволення позову.
Поновлено ОСОБА_4 строк звернення до
суду. Визнано незаконним та скасовано
наказ № 189/к від 27 вересня 2013 року про
звільнення ОСОБА_4 Ухвалено поновити
ОСОБА_4 на роботі у ДП
«Великобичківське лісопромислове
господарство» на посаді лісничого
Щербіловського лісництва. Стягнуто із
ДП «Великобичківське лісопромислове
господарство» на користь ОСОБА_4 15 410, 70
грн середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

У касаційній скарзі ДП
«Великобичківське лісопромислове
господарство», посилаючись на
порушення апеляційним судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, апеляційний суд
на підставі доказів, поданих сторонами,
які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), з урахуванням повно та
всебічно з'ясованих обставин, щодо яких
у сторін виник спір, дійшов
обгрунтованого висновку про
відсутність підстав, із якими закон
пов'язує застосування п. 4 ст. 40 КЗпП
України при звільненні із роботи та
правильно обрав спосіб захисту
порушеного права позивача. При
розрахунках правильно застосовано
Порядок обчислення середньої
заробітної плати, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
№ 100 від 8 лютого 1995 року, та положення
ст. 235 КЗпП України.

Доводами касаційної скарги
оскаржуване рішення апеляційного суду
не спростовується.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного
підприємства «Великобичківське
лісопромислове господарство»
відхилити.

Рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 24 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
Т.П. Дербенцева
А.С.
Олійник
І.К. Парінова