Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник
А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О.,
Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за скаргою ОСОБА_3 на
неправомірні дії та бездіяльність
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Кремінського районного управління
юстиції в Луганській області

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Кремінського районного суду
Луганської області від 27 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 24 грудня 2013
року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду зі скаргою на дії та бездіяльність
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Кремінського районного управління
юстиції в Луганській області щодо
виконання виконавчого листа, виданого
Кремінським районним судом Луганської
області 6 березня 2007 року на
підставі рішення від 23 листопада 2006
року, яким за її позовом зобов'язано
ОСОБА_4 знести самовільно збудовані
господарські будівлі, а саме: літню
кухню, душ, сарай, курятник, каналізацію
та зливну яму.

Зазначала, що рішення суду виконано
державним виконавцем не повністю,
зокрема не знесено літню кухню та не
ліквідовано каналізаційні труби,
внаслідок чого затоплюється фундамент
її будинку та руйнується відмостка,
тому постанову про закінчення
виконавчого провадження від 12 серпня
2013 року винесено необґрунтовано.

Ухвалою Кремінського районного суду
Луганської області від
27 листопада 2013 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Луганської
області від 24 грудня 2013 року, скаргу
задоволено частково. Визнано
неправомірною постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 12 серпня 2013 року державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Кремінського
районного управління юстиції в
Луганській області Пунтус В.В.
Зобов'язано відділ державної
виконавчої служби Кремінського
районного управління юстиції в
Луганській області виконати рішення
Кремінського районного суду
Луганської області від 23 листопада 2006
року та ухвалу від 8 квітня
2009 року у частині знесення літньої
кухні. У іншій частині у задоволенні
скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати ухвалу суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду та
постановити нову про задоволення
скарги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

У справі встановлено, що рішенням
Кремінського районного суду
Луганської області від 23 листопада 2006
року за позовом ОСОБА_3 зобов'язано
ОСОБА_4 знести самовільно збудовані
господарські будівлі, а саме: літню
кухню, душ, сарай, курятник, каналізацію
та зливну яму.

12 серпня 2013 року закінчено провадження
із примусового виконання указаного
рішення суду.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_3 у частині
визнання неправомірною постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 12 серпня 2013 року та зобов'язання
відділу державної виконавчої служби
виконати рішення Кремінського
районного суду Луганської області від
23 листопада 2006 року та ухвалу від
8 квітня 2009 року у частині знесення
літньої кухні, суд першої інстанції, із
висновками якого погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
посилання державного виконавця на
неможливість виконання рішення у
частині знесення літньої кухні без
участі боржника є необґрунтованим,
оскільки відсутні докази щодо
залучення ОСОБА_4 до виконання рішення.
За таких обставин, постанову про
закінчення виконавчого провадження
винесено із порушенням закону.

Доводів щодо незаконності висновків
судів у цій частині касаційна скарга не
містить, тому колегія суддів залишає
оскаржувані ухвали суду першої та
апеляційної інстанції у вказаній
частині без змін.

За змістом п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні
скарги на дії державного виконання у
частині зобов'язання виконати рішення
суду про знесення каналізації та
зливної ями, суди виходили із того, що
рішення суду у цій частині є виконаним,
пославшись на підтвердження цієї
обставини на акти від 4 червня 2010 року,

20 липня 2010 року, 4 липня 2013 року.

Актом комісії із перевірки виконання
указаного рішення від 4 червня
2010 року (а. с. 42) встановлено, що вигрібна
яма зруйнована, бетонні стіни зламано,
підвідних та каналізаційних труб, які
підходять до вигрібної ями не виявлено.
Після зруйнування вигрібної ями її дно
поступово наповнилося водою, оскільки
у цій місцевості близько від поверхні
ґрунту знаходяться ґрунтові води, тому
при повторному зруйнуванні ями та
порушенні цілісності об'єму землі на
місці вигрібної ями знаходяться
канали ґрунтових вод, якими і
наповнюється яма.

При повторному виїзді на місце 20 липня
2010 року актом (а. с. 45) встановлено, що
стіни зливної ями зруйновано та
ліквідовано каналізаційні труби, які
були проведені до зливної ями, але яма
частково заповнена водою внаслідок
того, що АДРЕСА_1 (місце розташування
земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_3)
входить до зсувонебезпечного району м.
Кремінної та у цій місцевості
знаходиться плавун. Комісія
рекомендувала державній виконавчій
службі у зв'язку з цим негайно виконати
зворотну засипку траншеї від
ліквідованих каналізаційних труб та
вигрібної ями, тампонування
зруйнованої вигрібної ями провести
глиною.

В акті від 4 липня 2013 року (а. с. 72)
зазначено, що перед літньою кухнею з
правового боку на межі знаходиться не
закопана яма, у якій під час опадів та
сходженні талих вод накопичується
вода, що призводить до підмивання
відмостки та фундаменту житлового
будинку ОСОБА_3 При спробі засипати
траншею ОСОБА_3 було вчинено перешкоду.

На підтвердження своїх вимог у цій
частині, ОСОБА_3 посилалася на те, що
каналізацію та зливну яму повністю не
ліквідовано, каналізаційні стоки і
досі надходять до зливної ями , які не є
ґрунтовими водами. Внаслідок
наповнення зливної ями водою
руйнується фундамент її будинку та до
надходять неприємні каналізаційні
запахи.

З наведених актів вбачається, що
висновок членів комісії щодо того, що
до ями надходять не каналізаційні
стоки, а чиста вода через наявність
плавунів, зроблений оглядово та зі слів
сусідів позивачки, без офіційних
висновків відповідних спеціалістів.

Зазначене питання, з огляду на вимоги
ч. 4 ст. 10 ЦПК України, судом не
вирішувалося.

Роз»яснюючи рішення суду
Кремінського районного суду від

23 листопада 2006 року щодо
зобов»язання ОСОБА_4 знести на
земельній ділянці НОМЕР_1 каналізації
та зливної ями, суд в ухвалі від 8 квітня
2009 року зазначив про ліквідацію
каналізаційних труб, що перекриє
надходження до зливної ями
каналізаційних стоків. Звертаючись
до суду, ОСОБА_3 у скарзі зазначала,
що ОСОБА_4 продовжує користуватися
каналізацією і надходження
каналізаційних стоків від цього
користування на її подвір»я не
перекрите, що свідчить про неповне
виконання рішення суду. Зазначені
обставини судом не встановлювалися,
акти, на які суд послався, не містять
відповіді на це питання.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги, апеляційний суд не навів
мотивів на спростування доводів ОСОБА_3
у зазначеній частині.

Враховуючи те, що під час розгляду
справи судами допущено порушення норм
процесуального права, ухвалу суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду у відповідності до
ст.338 ЦПК України необхідно скасувати у
частині вимог, які стосуються вимог
щодо невиконання рішення суду про
знесення каналізації та зливної ями,
передати справу у цій частині на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Кремінського районного суду
Луганської області від 27 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 24 грудня 2013 року
скасувати у частині вирішення скарги
ОСОБА_3 на дії та бездіяльність
державного виконавця щодо невиконання
рішення суду про знесення каналізації
та зливної ями, справу у цій частині
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

В іншій частині ухвалу Кремінського
районного суду Луганської області від
27 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Луганської області
від 24 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О.Карпенко

В.О. Савченко