Справа №489/1879/14-ц 10.07.2014 10.07.2014 10.07.2014
Провадження №22-ц/784/1969/14
Головуючий першої інстанції -
Суддя-доповідач апеляційного суду -
Ухвала

Іменем України

10 липня 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Локтіонової О.В.,
Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання
- Шпонарською О.Ю.,

з участю:

- позивача ОСОБА_2, його
представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 05 червня 2014 року,
ухвалене за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»
(далі - ПАТ «ПУМБ» або Банк) про визнання
неправомірними дій з розподілу коштів,
зобов'язання провести перерахунок
коштів та відшкодування моральної
шкоди,

встановила:

19 березня 2014 року ОСОБА_2
пред'явив до відповідача
вищезазначений позов, який
обґрунтовував наступним.

18 серпня 2008 року між ним та ПАТ
«ПУМБ» укладено кредитний договір
№ 6723666, відповідно до якого
Банк надав йому кредит в сумі 28 331,00
доларів США під 7,77 % річних з кінцевим
строком повернення до 18 серпня 2015 року.

Свої грошові зобов'язання він
виконував за графіком вчасно і в
повному обсязі, не допускаючи порушень
умов кредитного договору.

У січні 2012 року при проведенні
чергового платежу він дізнався, що
через збій в програмному забезпеченні
Банку, здійснена ним плата за кредит 18
січня 2012 року в сумі 1 940,89 доларів США
була розподілена банком з порушенням
умов кредитного договору.

Банк повідомив, що після внесення
чергового платежу 13 квітня 2012 року
розподіл коштів приведено у
відповідність до умов договору, але він
в цьому сумнівається.

Посилаючись на зазначені
обставини, позивач просив визнати
протиправними дії Банку із розподілу
сплачених сум по кредитному договору,
зобов'язати відповідача провести
перерахунок заборгованості згідно
умов кредитного договору та стягнути в
рахунок відшкодування моральної шкоди
20 000 грн.

Заперечуючи проти позову Банк
посилався на те, що після усунення збою
в програмному забезпеченні, достроково
погашені позивачем суми кредиту
розподілені згідно умов кредитного
договору, а тому просив відмовити в
позові.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 05 червня 2014 року
відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із вказаним
рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просив його
скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
визнання незаконними дій Банку із
розподілу сплачених сум по кредитному
договору та зобов'язання провести
перерахунок заборгованості та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким задовольнити позов.

-2-

Отже, з огляду на мотиви
апеляційної скарги оскаржується
рішення суду першої інстанції в
частині визнання неправомірними дій
Банку з розподілу коштів та
зобов'язанні провести перерахунок
коштів, в іншій - не оскаржується, а тому
відповідно до ст. 303 ЦПК
України в апеляційному порядку не
переглядається.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
відхиленню, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із статтею 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 11 ЦПК України визначено,
що суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

При ухваленні рішення суд оцінює
докази з урахуванням вимог статей 58 і 59
ЦПК України про їх належність та
допустимість. Обставини, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
вважатися встановленими в цивільній
справі, якщо такі засоби доказування
відсутні.

Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

При цьому, згідно із статтею 60 ЦПК
України, обов'язок доказування певних
обставин лежить на стороні, яка
посилається на них як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Недоведеність позову є підставою
для відмови у його задоволенні.

Судом встановлено, що 18 серпня 2008
року між закритим акціонерним
товариством «Перший Український
міжнародний банк», правонаступником
якого є ПАТ «ПУМБ», і ОСОБА_2
укладено кредитний договір № 6723666,
відповідно до умов якого позивач
отримав цільовий кредит на придбання
автотранспорту у розмірі 28331,00 доларів
США під 7,77 % річних з кінцевим строком
погашення до 18 серпня 2015 року (пункти
1.1, 1.2, 1.3, 1.4 договору).

Сторонами узгоджено графік
щомісячних платежів повернення
кредиту та сплати процентів за
користування кредитом (додаток № 1 до
кредитного договору).

Пунктом 3. 5. 3 договору сторони
визначили, що достроково надані Банку
кошти в день надходження на рахунок
обліку кредитів для погашення
заборгованості за цим договором,
спрямовуються у рахунок повернення
кредиту відповідно до умов договору,
при цьому пропорційно зменшуються всі
наступні частини кредиту, які
підлягають поверненню позичальником
відповідно до графіку наведеного в
Додатку № 1 до цього договору.

Протягом дії кредитного договору
позивач, як допускав не значне
прострочення заборгованості, так і
погашав заборгованість достроково, що
впливало на перерозподіл місячного
мінімального платежу по кредиту.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що станом на 18 січня 2012 року
утворилась заборгованість за основною
сумою кредиту в сумі 11 801,66 доларів США,
з якої: поточна заборгованість 11 401,69
доларів США, прострочена - 399,97 доларів
США.

-3-

Заборгованість за нарахованими
процентами на вказану дату складала
245,95 доларів США, з яких: поточна
заборгованість 79,04 долари США,
прострочена -166,91 долар США.

18 січня 2012 року ОСОБА_2 вніс на
рахунок Банку 1940,89 доларів США, що
перевищувало суму, необхідну для
погашення простроченої та поточної
заборгованості за кредитом і
процентами на дату платежу.

В цей же день в програмному
забезпеченні Банку відбувся збій, що
вплинуло на достовірність показників,
відображених в довідці про стан і
історію заборгованості за кредитним
договором, яка була надана позивачу.

Через сумніви в правомірності
розподілу коштів ОСОБА_2 звернувся до
керівництва ПАТ «ПУМБ» із відповідною
заявою та за отриманням виписок за
рахунками, а також до Управління
Національного банку України в
Миколаївській області, яким проведена
перевірка банку.

Внаслідок цієї перевірки
встановлено, що після відновлення
програмного забезпечення і внесення
позивачем наступного платежу 13 квітня
2012 року графік погашення
заборгованості було відкориговано, а
достроково внесені суми рівномірно
розподілені на всі майбутні періоди до
закінчення строку дії кредитного
договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги
позивач, посилаючись на довідки банку і
власний розрахунок, вказував, що
сумнівається в правомірності Банку
щодо розподілу цих коштів у
відповідності до умов кредитного
договору.

Із змісту зворотно-сальдовими
відомостей за період з 19 серпня 2008 року
по 17 квітня 2014 року, які
узгоджуються з даними за 18 січня 2012
року виписок операцій і оборотів по
транзитному рахунку НОМЕР_1 (НОМЕР_2) та
випискам по рахункам НОМЕР_3 (НОМЕР_5) і
НОМЕР_4 (НОМЕР_6) вбачається, що внесені
позивачем кошти в сумі 1940,89 доларів США
розподілені Банком наступним чином:

- 166,91 доларів США на погашення
простроченої заборгованості по
процентам;

- 399,97 доларів США на погашення
простроченої заборгованості по
кредиту;

- 79,04 долари США на погашення
поточної заборгованості по відсоткам;

- 1294,97 доларів США на погашення
поточної заборгованості по кредиту, з
якої: 263,97 долари США на погашення
заборгованості з 18 грудня 2011 року по 17
січня 2012 року та 1031,00 долари
США на дострокове погашення.

У зв'язку із цим, після погашення,
заборгованість за основною сумою
кредиту склала 10106,72 долари США, а за
нарахованими процентами (поточна
заборгованість) - 2,18 долари США.

Отже, Банк розподілив достроково
повернені позичальником грошові кошти
в сумі 1940,89 доларів США відповідно до
пункту 3.5.3 кредитного договору.

Інших доказів про те, що після
відкерегування графіку погашення
заборгованості банком внесені
позивачем достроково платежі
розподілялися з порушенням умов
кредитного договору, позивач суду не
надав, хоче згідно вимог ст. 60 ЦПК
України, це є його обов'язком.

За такого, суд першої інстанції
повно та всебічно дослідив обставини
справи, встановив правовідносини між
сторонами та, виходячи з положень п. 3. 5.
3 кредитного договору, які визначають
умови дострокового повернення кредиту
щодо пропорційно зменшення наступних
частин кредиту, дійшов висновку про
відсутність підстав для визнання
неправомірними дій Банку з розподілу
достроково отриманих коштів в сумі 1940,89
доларів США та покладення обов'язку на
відповідача щодо проведення їх
перерахунку. У зв'язку з чим,
обґрунтовано ухвалив рішення про
відмову в задоволенні цих позовних
вимог.

-4-

При встановлені зазначених
фактів судом першої інстанції не було
порушено норм процесуального права, а
при ухваленні судового рішення
правильно застосовано норми
матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі
доводи про наявність сумнівів щодо
правомірності розподілу коштів є
припущеннями та висновків суду не
спростовують.

Рішення суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди не
оскаржувалося, тому в апеляційному
порядку не переглядалося.

За таких обставин, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
рішення суду, тому апеляційну скаргу
слід відхилити.

У відповідності до ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача не підлягає стягненню судовий
збір за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити, а рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 05
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: