Ухвала

іменем україни

04 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,
Парінової І.К., Савченко В.О.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до
Мукачівської пересувної механізованої
колони Закарпатської облспоживспілки
про стягнення заборгованості із
заробітної плати, середнього заробітку
за час затримки виплати заробітної
плати при звільненні, відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 27 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Мукачівської
пересувної механізованої колони
Закарпатської облспоживспілки (далі -
Мукачівська ПМК Закарпатської ОСС) про
стягнення заборгованості із
заробітної плати, середнього заробітку
за час затримки виплати заробітної
плати при звільненні, відшкодування
моральної шкоди.

Зазначав, що перебував з відповідачем у
трудових відносинах, починаючи з 2011
року заробітна плата виплачувалася
йому нерегулярно, унаслідок чого
утворилася заборгованість.

27 грудня 2012 року він звільнився за
власним бажанням, проте вказана
заборгованість йому не була виплачена
через відсутність грошових коштів.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1
просив стягнути з Мукачівської ПМК
Закарпатської ОСС заборгованість із
заробітної плати в сумі 9 006
грн 82 коп., середній заробіток за весь
час затримки розрахунку в розмірі 5 740
грн та 5 000 грн на відшкодування
моральної шкоди.

Заочним рішенням Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 11 вересня 2011 року позов
задоволено. Стягнуто з Мукачівської
ПМК Закарпатської ОСС на користь
ОСОБА_1 заборгованість по заробітній
платі в сумі 9 006 грн 82 коп., середній
заробіток за час затримки виплати
заробітної плати при звільненні за
період з 27 грудня 2012 року до 02 серпня 2013
року в розмірі 5 740 грн та 5 000 грн на
відшкодування моральної шкоди;
вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 27 лютого 2014
року, зазначене рішення міськрайонного
суду змінено, а саме стягнуто з
Мукачівської ПМК Закарпатської ОСС на
користь позивача 4 957 грн 80 коп.
заборгованості із заробітної плати; у
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення апеляційного суду скасувати,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, і залишити в силі рішення суду
першої інстанції, що було помилково
скасовано.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами для
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи
позов, суд першої інстанції, виходив з
того, що при звільнені позивача з ним не
було проведено повного розрахунку, а
також не було виплачено заборгованість
із заробітної плати, що дає підстави
відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України
стягнути на його користь середній
заробіток за час затримки розрахунку, а
також для відшкодування моральної
шкоди.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
та задовольняючи частково позовні
вимоги у частині стягнення
заборгованості із заробітної плати,
апеляційний суд зазначив, що спірні
правовідносини регулюються Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» й виходив з
того, що з початку ліквідаційної
процедури відносно Мукачівської ПМК
Закарпатської ОСС, відповідачем не
було допущено порушень закону щодо
розрахунку з позивачем, оскільки
банкрутство виключає вину відповідача
у не проведенні розрахунку при
звільненні.

При цьому суд апеляційної інстанції
зазначив про відсутність факту
вимушеного прогулу, а відтак
відсутність правових підстав для
стягнення на користь ОСОБА_1 5 740 грн
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з 27 грудня 2012 року до
03 серпня 2013 року та підстав для
відшкодування моральної шкоди.

Проте, погодитися з такими висновками
суду не можна виходячи з наступного.

Судом установлено, що у період з 23 липня
1991 року до 27 грудня 2012 року ОСОБА_1
працював у Мукачівській ПМК
Закарпатської ОСС на посаді
автокрановщика та водія, що
підтверджується відповідними записами
у трудовій книжці.

На час звільнення позивача за власним
бажанням підприємство мало перед ним
заборгованість із заробітної плати,
яка не була виплачена при звільненні й
станом на 01 липня 2013 року складає 9 006
грн 82 коп.

На час звернення позивача до суду,
Мукачівську ПМК Закарпатської ОСС,
згідно постанови господарського суду
Закарпатської області від 13
грудня 2012 року, визнано банкрутом та
відкрито ліквідаційну процедуру.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» визначено, що заробітна
плата це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до вимог ст. 28 Закону
України «Про оплату праці» у разі
банкрутства підприємства чи
ліквідації його у судовому порядку
зобов'язання перед працівниками такого
підприємства щодо заробітної плати,
яку вони повинні одержати за працю
(роботу, послуги), виконану у період, що
передував банкрутству чи ліквідації
підприємства, виконуються відповідно
до http://pravo.ligazakon.ua/document/view/T234300?edition=2013_06_16"
t "_topЗакону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

За правилами ч. 4 ст. 10 цього Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».визначено, що
суд, у провадженні якого перебуває
справа про банкрутство, вирішує усі
майнові спори з вимогами до боржника, у
тому числі спори про визнання
недійсними будь-яких правочинів
(договорів), укладених боржником;
стягнення заробітної плати; поновлення
на роботі посадових та службових осіб
боржника, за винятком спорів,
пов'язаних із визначенням та сплатою
(стягненням) грошових зобов'язань
(податкового боргу), визначених
відповідно до Податкового кодексу
України, а також справ у спорах про
визнання недійсними правочинів
(договорів), якщо з відповідним позовом
звертається на виконання своїх
повноважень контролюючий орган,
визначений Податковим кодексом
України.

Аналогічні вимоги містить ч. 7 ст. 12 ГПК
України, відповідно до якої
господарським судам підвідомчі справи
у спорах з майновими вимогами до
боржника, стосовно якого порушено
справу про банкрутство, у тому числі
стягнення заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України та
роз'яснень, викладених в абз. 1 п. 4
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12 червня 2009 року №2 «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції», вирішуючи питання про
відкриття провадження у справі, суд
повинен виходити з того, що згідно зі
ст. 124 Конституції України юрисдикція
загальних судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі,
а за частинами першою і другою ст. 15 ЦПК
України у порядку цивільного
судочинства суди розглядають справи
про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ за
Кодексом адміністративного
судочинства України (ст. 17) або
Господарським процесуальним кодексом
України (ст. ст. 1, 12) віднесено до
компетенції адміністративних чи
господарських судів.

З огляду на викладене, спір, який виник
між сторонами підлягає розгляду в
порядку господарського судочинства, а
суди дійшли помилкового висновку про
розгляд указаного спору за правилами
ЦПК України.

Таким чином, ураховуючи, що порушення
норм процесуального права, яке
призвело до неправильного вирішення
справи, допустили як суд першої
інстанції, так і суд апеляційної
інстанції, то судові рішення
підлягають скасуванню із закриттям
провадження у справі на підставі
п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,
оскільки відповідно до ст. 15 ЦПК
України зазначена справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 205, п. 4. ч. 1 ст. 336, ч. 1
ст. 340, ч. 3 ст. 344 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Заочне рішення Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 11 вересня 2011 року та
рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 27 лютого 2014
року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до Мукачівської пересувної
механізованої колони Закарпатської
облспоживспілки про стягнення
заборгованості із заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки
виплати заробітної плати при
звільненні, відшкодування моральної
шкоди - закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

В.П.Гончар

І.К. Парінова

В.О. Савченко