У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

18 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В.,
Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті
особи: міське комунальне підприємство
бюро технічної інвентаризації м.
Луганська, відділ державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
реєстраційної служби головного
управління юстиції Луганської області
Луганського міського управління
юстиції, публічне акціонерне
товариство «Ерсте Банк», про визнання
договору купівлі-продажу недійсним,
визнання права власності на нерухоме
майно та витребування майна, за
касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення
Ленінського районного суду м.
Луганська від 30 грудня 2013 року та
рішення апеляційного суду Луганської
області від 07 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2008 року ОСОБА_4 ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним, визнання
права власності на нерухоме майно та
витребування майна, обґрунтовуючи
вимоги тим, що

вони є власниками квартири АДРЕСА_1.

18 березня 1993 року ОСОБА_5 надала
розписку ОСОБА_6 про отримання нею
завдатку за продаж вказаної квартири
ОСОБА_6

Рішенням Ленінського районного суду
м. Луганська від 30 листопада 2007
року визнано таким, що відбувся
договір купівлі-продажу квартири за
вказаною адресою, укладений 18 березня
1999 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ОСОБА_5,
визнано за ОСОБА_6 право власності на
вказану квартиру.

На підставі рішення Ленінського
районного суду м. Луганська від
30 листопада 2007 року, ОСОБА_6 07.03.2008 року
зареєстрував за собою право власності
на квартиру.

22.03.2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було
укладено договір купівлі-продажу
спірної квартири.

09.04.2008 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було
укладено договір купівлі-продажу, за
яким ОСОБА_7 продав ОСОБА_8 зазначену
квартиру.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Луганська від 11 серпня 2008 року, рішення
Ленінського районного суду м.
Луганська від 30.11.2007 року було
скасовано.

Враховуючи вказане, позивачі просили
визнати недійсним договір
купівлі-продажу спірної квартири від 22
березня 2008 року, укладений між ОСОБА_6
та ОСОБА_7, визнати недійсним договір
купівлі-продажу спірної квартири від 09
квітня 2008 року, укладений між ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, визнати за позивачами право
власності на зазначену квартиру за
ОСОБА_4 на 2/3 частини, за ОСОБА_5 на 1/3
частину квартири, витребувати у ОСОБА_8
у власність ОСОБА_4, ОСОБА_5 вказану
квартиру.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Луганська від 30 грудня 2013 року в
задоволенні позову було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 07 квітня 2014 року,
рішення суду першої інстанції було
змінено, скасовано в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання права власності та
витребування майна.

Ухвалено в цій частині нове рішення,
яким позов було задоволено.

Визнано право власності за ОСОБА_4 на 2/3
частини, за ОСОБА_5 на 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1.

Витребувано у ОСОБА_8 у власність
ОСОБА_4, ОСОБА_5 вищевказану квартиру.

В іншій частині рішення суду залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить
скасувати ухвалені судові рішення та
справу передати на новий розгляд,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права й
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема, докази та обставини, на які
посилається заявник, були предметом
дослідження апеляційного суду і при їх
дослідженні та встановленні судом
дотримані норми процесуального та
матеріального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Луганської
області від 07 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов С.П. Штелик