АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4443/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Боженко Л. В. Доповідач - Городнича
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Городничої В.С.,

суддів - Варенко
О.П., Григорченка Е.І.,

при секретарі - Косенко
І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 23 грудня 2013 року по справі
за позовом відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Павлограді
Дніпропетровської області до ОСОБА_2,
третя особа - Державна фінансова
інспекція в Дніпропетровській області
про стягнення коштів за незаконно
отриману санаторно-курортну путівку, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у
відділенні ВД Фонду ССНВ та ПЗ України
в м. Павлограді перебуває на обліку з
01.05.2001року ОСОБА_2 Висновком МСЕК від
15.05.1993 року, згідно з актом огляду №80,
йому встановлено ступінь втрати
професійної працездатності 70%,
інвалідність 2 групи про
профзахворюванню, визначено види
соціальної допомоги:
санаторно-курортне лікування та
медикаментозне лікування, з строком
перегляду - безстроково. Оскільки
ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, відповідно
санаторно-курортну путівку за рахунок
Фонду має право отримувати один раз на
два роки. Але відділенням на підставі
того, що у довідці МСЕК 08.08.2007 року було
дописано, що він «нуждается в ежегодном
санаторно курортном лечении»
відповідачу було надано
санаторно-курортну путівку у 2009 та 2010
роках, але відповідно до постанови
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28.03.2013року
цей запис не свідчить про те, що таке
лікування повинно проводитись щороку
за рахунок коштів Фонду. Відповідно до
постанови суду рішення МСЕК носить
рекомендаційний характер, а не
обов'язковий, а тому вважають підстав
для надання щорічного
санаторно-курортного лікування ОСОБА_2
у відділення не має.

Враховуючи зазначене, позивач просив
суд стягнути з відповідача на рахунок
позивача кошти в сумі 11 380,67 грн. в
рахунок незаконно отриманої
санаторно-курортної путівки та судові
витрати по справі віднести на рахунок
держави.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 23 грудня 2013 року позовні
вимоги позивача задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь Відділення ВД Фонду
ССНВ та ПЗ України в м. Павлограді
Дніпропетровської області кошти в сумі
11 380 ( одинадцять тисяч триста
вісімдесят )грн. 67 коп. Вирішено
питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду та
постановити нове рішення, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що
Контрольно-ревізійним управлінням в
Дніпропетровської області було
проведено ревізію цільового та
законного використання коштів Фонду
ССНВ та ПЗ України в м. Павлограді і за
результатами складений акт №04.1-21/35 від
18.11.2011року. (а.с.12-19). Ревізією з
дотримання періодичності забезпечення
інвалідів санаторно-курортними
путівками встановлено, що у порушення
абз.1 п.5 ст.34, абз.2 ст.50 Базового Закону,
п.2.6 Положення №49, відділенням надано
санаторно-курортну путівку на
лікування вартістю 11 214 грн. та
відшкодовано витрати на проїзд на суму
166,67 грн. інваліду 2 групи ОСОБА_2, який не
мав права на її отримання у 2010 році, чим
завдано матеріальної шкоди на загальну
суму 11380 грн. 67 коп.

Зазначені обставини також були
встановлені постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28.03.2013 року.
(а.с.5)

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з положень
частини 3 статті 61 ЦПК України, яка
передбачає, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини та дійшов до висновку, що
обставини незаконного отримання
путівки доказуванню не підлягають та
стягнув з відповідача незаконно
отримані кошти на санаторно-курортне
лікування.

Однак, з такими висновками суду
погодитися не можна, враховуючи
наступне.

Так, згідно постанови
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28.03.2013 року
по справі № 2а-0470/42/12 судом доведена
неправомірність дій Відділення ВД
Фонду ССНВ та ПЗ України в м. Павлограді
при видачі путівки, а не ОСОБА_2 при її
отриманні.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим права фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, а також шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Отже шкода у розмірі 11 380 грн. 67 коп.
завдана не з вини відповідача, а тому не
може бути відшкодована за його рахунок.

Крім того, згідно з правовою позицією,
яка висловлена Верховним Судом України
в Постанові від 22 січня 2014 року(справа
№6-151це13) відповідно до ст. 1215 ЦК України
не підлягають поверненню безпідставно
набуті заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача.

Оскільки факту недобросовісного
набуття відповідачем отриманих коштів
у розмірі 11 380 грн. 67 коп., призначеною
йому Відділенням ВД Фонду ССНВ та ПЗ
України в м. Павлограді, не встановлено,
як не встановлено й наявності
рахункової помилки, а також виплата
коштів проведена Відділенням ВД Фонду
ССНВ та ПЗ України в м. Павлограді
добровільно, тому відповідно до ст. 1215
ЦК України зазначена сума поверненню
не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду
постановлене без додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, а рішення суду скасувати.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 23 грудня 2013 року -
скасувати.

Відмовити відділенню виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Павлограді
Дніпропетровської області в
задоволенні його позовних вимог до
ОСОБА_2, третя особа - Державна
фінансова інспекція в
Дніпропетровській області про
стягнення коштів за незаконно отриману
санаторно-курортну путівку

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: