Ухвала іменем україни 16 липня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючогоМакарчука М.А. суддів:
Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної
Т.О., Юровської Г.В., розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до фермерського господарства
«Савченко О.В.» в особі Савченко Оксани
Василівни про розірвання договору
оренди землі, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Компаніївського
районного суду Кіровоградської
області від 13 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської
області від 26 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із вказаним позовом, на
обґрунтування якого зазначив, що є
власником земельної ділянки площею 7,59
га, розташованої на території
Гарманівської сільської ради
Компаніївського району
Кіровоградської області, яку
відповідно до договору оренди від 01
липня 2006 року передав у користування
відповідачу строком на сім років.

Відповідач на час укладання договору
та у подальшому не підготував та не
надав позивачеві як орендодавцю проект
землеустрою, а відповідно до листа
відділу Держземагенства у
Компаніївському районі від 19 вересня
2013 року № 1429/02/01-11 ФГ «Савченко О.В.» не
мало і не має проекту землеустрою, що
унеможливлює дотримання у цьому
фермерському господарстві ротації
основної сівозміни. Доказом цього є те,
що упродовж всіх семи років
користування ФГ «Савченко О.В.»
земельною ділянкою позивача, під пар
вона не виводилась, органічні добрива
не вносились та засівалась культурами,
які активно виснажують родючий шар
ґрунту та призводять до загального
виснаження землі та відповідно
суттєвого зниження родючості належної
позивачу на праві приватної власності
земельної ділянки.

За таких обставин просив суд розірвати
договір оренди землі, укладений 01 липня
2006 року та зареєстрований у
Компаніївському відділі ДП
«Кіровоградська регіональна філія
Центру державного земельного кадастру
при Держкомземі України» 01 липня 2009
року за № 04.

Рішенням Компаніївського районного
суду Кіровоградської області від 13
лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 26 березня
2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено за безпідставністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
ухвалити у справі нове рішення, яким
позов задовольнити, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився і апеляційний суд,
відмовляючи в задоволенні позову,
виходив із того, що позивачем не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що відповідач
порушує умови договору оренди та
внаслідок його дій буде різко
знижуватись якість родючості ґрунту
орендованої земельної ділянки,
оскільки це припущення.

Такі висновки є обґрунтованими та
відповідають матеріалам справи.

Судами встановлено, що
ОСОБА_4 на підставі державного акта на
право приватної власності на землю від
10 жовтня 2001 року є власником земельної
ділянки розміром 7,59 га, яка розташована
на території Гарманівської сільської
ради Компаніївського району
Кіровградської області. Землю передано
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва (а.
с. 6).

01 липня 2006 року ОСОБА_4
передав ФГ «Савченко О.В.» в оренду
земельну ділянку загальною площею 7,59
га строком на 7 років.

Пунктом 9 вказаного
договору визначено, що орендна плата
вносить орендарем у формі та розмірі 1,5
% від грошової оцінки земельної
ділянки, що становить 1264 грн. Того ж дня
було підписано акт про передачу та
прийом земельної ділянки в натурі (а. с.
11).

Додатковою угодою до
договору оренди земельної частки (паю)
від 10 жовтня 2010 року змінено п. п. 8, 9
договору, зокрема орендну плату
визначено у розмірі 3 % від вартості
земельної ділянки в грошовій,
натуральній, відробітковій формі,
змінено строк дії договору, визначено,
що він укладений строком на 10 років (а.
с. 55).

Відповідно до листа
відділу Держземагенства у
Компаніївському районі від 19 вересня
2013 року № 1429/02/01-11 ФГ «Савченко О.В.» до
відділу Держкомзему не подавала проект
землеустрою щодо охорони земель,
підвищення родючості, поліпшення інших
корисних властивостей земель (а.
с. 15).

З довідки, виданої
Гарманівською сільською радою
Компаніївського району
Кіровоградської області від 11 вересня
2013 року № 02.23/310, вбачається, що в період
з 01 липня 2006 року по 01 липня 2009 року
належна позивачеві земельна ділянка
використовувалась ФГ «Савченко О.В.»,
на ній вирощувались
сільськогосподарські культури,
зокрема: в 2007 році - соняшник; в 2008 році -
колосові культури; в 2009 році - соняшник
(а. с. 18).

Звернувшись до суду з
позовом ОСОБА_4 як на підставу вимог про
розірвання договору оренди зазначав,
що відповідач, не виконуючи обов'язок
по розробленню та затвердженню проекту
землеустрою, позбавляє його можливості
перевіряти виконання умов договору та
закону щодо збереження об'єкта оренди
на належному якісному рівні, також
посилався на неналежне використання
відповідачем земельної ділянки, яке
призвело до зниження якісних
показників ґрунтів, порушення правил
застосування сівозмін, створення
загрози пошкодження переданої в оренду
земельної ділянки.

Відповідно до ст. 36
Закону України «Про оренду землі» у
разі невиконання зобов'язань за
договором оренди землі сторони несуть
відповідальність згідно із законом та
договором.

На підставі ст. 24
вказаного Закону орендодавець має
право вимагати від орендаря:
використання земельної ділянки за
цільовим призначенням згідно з
договором оренди; дотримання
екологічної безпеки землекористування
та збереження родючості ґрунтів,
додержання державних стандартів, норм
і правил.

Відповідно до вимог ч. 1
ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи
вбачається, що агрохімічне обстеження
ґрунту не проводилося, тому суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про те, що
доводи позивача щодо того, що у зв'язку
з порушенням відповідачем правил
сівозміни, знижуються якісні показники
родючості ґрунтів, є припущенням.

Із матеріалів справи та змісту судових
рішень не вбачається, що судами при
вирішенні спору допущено порушення
норм матеріального чи процесуального
права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК
України як підстави для скасування
рішення.

Доводи касаційної
скарги висновків суду першої
інстанції, з якими погодився й
апеляційний суд, не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК
України визначено, що суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки судом повно
та всебічно з'ясовано дійсні обставини
справи, надано належну оцінку зібраним
у ній доказам, ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, подану касаційну
скаргу слід відхилити, а оскаржувані
судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення
Компаніївського районного суду
Кіровоградської області від 13 лютого
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 26 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук Судді: А.О.
Леванчук В.А. Нагорняк Т.О. Писана
Г.В. Юровська