АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1283/2014
Головуючий в І інстанції
Бугрименко В.В. Категорія: 27
Доповідач: Цуканова І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року травня місяця «19» дня
колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Херсонської області в складі:

Головуючого Цуканової І.В.

Суддів: Склярської І.В.

Радченка С.В.

при секретарі Благовещенській
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
заочне рішення Новотроїцького
районного суду Херсонської області від
27 лютого 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитом,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2013 року публічне
акціонерне товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (далі Банк)
звернулося до суду із позовом до
ОСОБА_2, в якому просило стягнути
заборгованість за кредитним договором
в сумі 17 858,92 грн. При цьому позивач
покликався, що за укладеним між ними
кредитним договором від 12 грудня 2006
року відповідач отримав кредит в сумі
2000,00 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, проте зобов'язання по
погашенню кредиту не виконує, через що,
станом на 31 жовтня 2013 року утворилася
заборгованість у сумі 17 858,92 грн., з яких:
заборгованість за кредитом - 5155,74 грн.;
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 8643,88 грн.;
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 2732,68 грн.; штраф
(фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф
(процентна складова) - 862, 62 грн.

Заочним рішенням Новотроїцького
районного суду Херсонської області від
27 лютого 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове,
яким задовольнити позов повним
обсягом, покликаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права.

В судове засідання апеляційного суду
відповідач не з'явився.

Заслухавши доповідача, представника
Банку, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором Банк зобов'язується надати
кредит позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що 12
грудня 2006 року між Банком та
відповідачкою було укладено кредитний
договір, за умовами якого Банк видав
відповідачу кредит у розмірі 2 000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом.
Позичальник відповідно до п.6.5 Умов та
правил надання банківських послуг
(далі Умов) зобов'язувалась погашати
заборгованість, яка складається із
заборгованості за кредитом, відсотків
та комісії згідно договору.

Пунктом 8.6 Умов передбачено, що у
випадку при порушенні позичальником
строків платежів по будь-якому з
грошових зобов'язань, передбачених
договором більше ніж 120 днів, останній
зобов'язаний сплатити банку штраф в
розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та Банком Договір, що
підтверджується підписом у заяві /а.с.
6,7-10/.

Пунктом 3.2 Умов Правил надання
банківських послуг, затверджених
наказом Банку №с-205 від 09.10.2006 року, які
є невід'ємною частиною кредитного
договору, передбачено, що клієнт дає
свою згоду, що кредитний ліміт
встановлюється за рішенням Банку і
клієнт дає право Банку в будь-який
момент змінити (зменшити або збільшити)
кредитний ліміт.

Із наданої Банком інформації про
картку ОСОБА_2 вбачається, що кредитний
ліміт становить 5 160,00 грн., строк дії
картки до 07.2011 року.

З дослідженого розрахунку
заборгованості вбачається, що
відповідач належним чином взятих на
себе зобов'язань не виконала, у зв'язку
з чим станом на 31 жовтня 2013 року виникла
заборгованість в сумі 17 858 грн. 92 коп.,
яка складається із: заборгованості за
кредитом - 5155,74 грн., заборгованості по
сплаті процентів за користування
кредитом - 8643,88 грн., заборгованості по
комісіям за користування кредитом -
2732,68 грн. а також штрафу відповідно до
п.8.6 Умов та правил надання банківських
послуг - 500 грн. - штрафу (фіксована
складова), 862,62 грн. - штраф (процентна
складова).

Факт порушення відповідачем
зобов'язань за кредитним договором в
сумі, визначеній позивачем, суд вважав
доведеним.

Відмову в задоволенні позову суд
обґрунтував пропуском позивачем
строку позовної давності, початок
якого, за думкою суду, припадає на дату
останнього платежу відповідачем
кредитної заборгованості - квітень 2009
року.

При цьому суд послався на п.31 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" від 30 березня
2012 року, в якому зазначено, що
враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону
України "Про захист прав споживачів"
від 12 травня 1991 року, у спорах щодо
споживчого кредитування, кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Проте з таким висновком суду
погодитися неможливо, оскільки судом
неправильно застосовано норми
матеріального права.

Відповідно до ст. 258 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно ст. 259 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Спеціальна позовна давність в 1 рік
передбачена для неустойки п. 1 ч.2 ст. 258
ЦК України.

Згідно ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Постановою №1 від 07.02.2014 року Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
«Про внесення змін і доповнень до
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
п.31 постанови Пленуму №5 від 30.03.2012 року
викладено в новій редакції: «При
застосуванні положення пункту 7
частини одинадцятої статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув,
суди мають виходити з того, що у
системному зв'язку з частиною
одинадцятою статті 11 зазначеного
Закону ця вимога стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямована на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

У зв'язку з цим та враховуючи, що ЦК не
передбачає заборони пред'явлення
окремих вимог у зв'язку з пропущенням
строку позовної давності, при
вирішенні таких спорів, суди повинні
враховувати положення ЦК про позовну
давність».

Оскільки відповідач участі у справі не
приймала, заяву про застосування
строку позовної давності не робила, то
відсутні підстави для її застосування.

Так як обставини справи встановлено
судом правильно, проте неправильно
застосовано норми матеріального права,
то рішення суду слід скасувати,
ухвалити нове, яким позовні вимоги як
законні та обґрунтовані задовольнити.

На підставі ч.1 ст. 1054 ЦК України,
керуючись ст.ст.303,316, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1
ст.309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Новотроїцького
районного суду Херсонської області від
27 лютого 2014 року скасувати, ухвалити
нове.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором в сумі 17 858,92 грн. та
витрати на

сплату судового збору в сумі 351,20 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно:

Копія рішення оформлена 26 травня 2014
року

Рішення набрала законної сили19 травня
2014 року

Суддя:
І.В. Цуканова

Секретар судового засідання:
О.О.Благовещенська