Справа № 441/253/14
Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/783/3681/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючий суддя:
Шумська Н.Л.

судді:
Монастирецький Д.І., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі:
представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на рішення Городоцького
районного суду Львівської області від
28 березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Городоцького районного суду
Львівської області від 28 березня 2014
року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики
задоволено; стягнуто з ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент. номер НОМЕР_1,
фізична особа - підприємець на користь
ОСОБА_4 борг за договором позики в
розмірі 9959 грн., 243 грн. 60 коп. судового
збору та 2000 грн. за надання правової
допомоги, а всього 12202 грн. 60 коп.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3. В
апеляційній скарзі покликається на
його незаконність, на порушення норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема зазначає, що суд першої
інстанції не взяв до уваги того, що
ніякого договору позики, а тим більше
отримання коштів між сторонами 13.06.2013
року не було. Крім того, що ж стосується
позовної вимоги щодо стягнення 2000 грн.
за правову допомогу то вважає надані на
підтвердження отримання даних коштів
та оформлення належним чином таким, що
не підтверджені і не відображені в
належних документах та звітностях
позивача. Просить рішення Городоцького
районного суду Львівської області від
28 березня 2014 року скасувати та
постановити нове рішення, яким у позові
відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які
беруть участь у справі, з"ясувавши
обставини справи та перевіривши доводи
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення скарги та
скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно з розпискою, датованою 13.06.2013
року, ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_4 1000
доларів США за посередницькі послуги
(а.с. 6). Відповідно до копії
попереднього договору купівлі-продажу
від 20.06.2013 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, «продавці» та ОСОБА_4,
«покупець» зобов»язалися належним
чином укласти і завірити договір
купівлі-продажу квартири.

Відповідно ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549-552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, задовольняючи позов суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що відповідно до розписки
відповідач, як позичальник позику не
повернув, однак зобов»язаний
повернути.

Доводи апелянта, щодо відсутності
договору позики, а тим більше отримання
коштів 13.06.2013 року колегія суддів
відкидає як необґрунтовані оскільки за
своєю суттю розписка про отримання
грошових коштів є документом, який
видається боржником кредитору за
договором позики, підтверджуючи як
його укладення, так і умови договору, а
також засвідчуючи отримання боржником
від кредитора певної грошової суми або
речей.

Письмова форма договору позики
внаслідок його реального характеру є
доказом не лише факту укладення
договору, але й факту передачі грошової
суми позичальнику.

Також небгрунтованими є доводи
апелянта щодо отримання коштів за
посередницькі послуги так як дані
обставини не були доведені ні суді
першої інстанції ні на стадії
апеляційного розгляду, свідчать про
наявність між сторонами інших
правовідносин, які безпосереднього
значення для вирішення даного спору не
мають.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ст. 309 ЦПК України,
апелянтам не представлено.

Таким чином, на підставі ст.308 ЦПК
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
визнаючи, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
ставлять під сумнів його законність.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 28 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення й
може бути оскаржена протягом 20-ти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя
Н.Л. Шумська

Судді:
Д.І. Монастирецький

М.М. Шандра