АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1919/2014
інстанції: Корецький Д.Б.
Доповідач: Борко А.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 03 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області у складі:

Головуючого: Борка А.Л.

Суддів: Бездрабко В.О.

Кузнецової О.А.

За участю прокурора: Рашевської О.Ю.

при секретарі: Романовій Д.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Суворовського
районного суду м. Херсона від 15
травня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до
ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Комсомольської районної у м. Херсоні
ради про позбавлення батьківських
прав,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_4 про
позбавлення батьківських прав,
зазначаючи, що вона перебувала у
фактичних шлюбних відносинах з
відповідачем, від яких народився син -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Фактично шлюбні
стосунки було припинено з вересня 2008
року, сторони проживають окремо,
малолітня дитина проживає разом із нею.
Позивачка зазначає у своєму позові ,що
весь цей час відповідач свідомо не
цікавився життям сина, не телефонував,
не виявляв бажання спілкуватись з
дитиною та приймати участь у її
вихованні. Також позивачка зазначає, що
у відповідності до рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 19 травня 2009 року з
відповідача було стягнуто аліменти на
утримання малолітньої дитини, які
відповідач сплачував не регулярно та
не в повному обсязі, також не надавав
ніякої матеріальної допомоги на
утримання малолітньої дитини, не
піклується про її фізичний та духовний
розвиток.

У зв'язку з наведеним позивачка вважає,
що відповідач, свідомо не бажає
приймати будь якої участі у вихованні
дитини, просить позбавити ОСОБА_4
батьківських прав щодо ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 15 травня 2014 року позов
ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_4, третя
особа: орган опіки та піклування
виконавчого комітету Комсомольської
районної у м. Херсоні ради про
позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав
відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 -
залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах, визначених
ст.303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони перебували у
незареєстрованому шлюбі, від якого,
відповідно до свідоцтва про
народження, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
Комсомольського районного управління
юстиції у м. Херсоні від 31 липня 2008 року,
актовий запис №462 - позивачка та
відповідач є батьками - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

З грудня 2008 року відносини між ОСОБА_2
та ОСОБА_4 погіршились і з того часу
вони проживають окремо. Малолітня
дитина проживає разом з матір'ю.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до пояснень наданих в суді
першої інстанції, відповідач не дає
згоди на позбавлення його батьківських
прав. Він стверджує, що цікавиться
життям та здоров'ям малолітнього сина,
має бажання брати участь у його
вихованні, але на жаль працює в іншому
місті та обмежений у фінансових
можливостях.

Згідно з вимогами ст.164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він: не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

Відповідно до п. 15, 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 30
березня 2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" позбавлення
батьківських прав, що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

На думку колегії суддів,суд першої
інстанції вірно встановив, що ухилення
батьків від виконання своїх обов'язків
має місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення, не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивачка не надала суду доказів, та в
судовому засіданні не встановлено
фактів винної поведінки відповідача по
відношенню до сина ОСОБА_3, чи свідомого
нехтування ним своїми батьківськими
обов'язками. Також в судовому засіданні
не встановлено, що ОСОБА_4 зловживає
спиртними напоями, веде аморальний
спосіб життя, свідомо ухиляється від
своїх батьківських обов'язків.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку, що
позбавлення відповідача батьківських
прав відносно свого малолітнього сина
ОСОБА_3 є необґрунтованим, у
задоволенні позову про позбавлення
батьківських прав судом першої
інстанції правомірно відмовлено .

Таким чином,на думку колегії суддів,
суд першої інстанції з достатньою
повнотою з'ясував дійсні обставини
справи, перевірив доводи та
заперечення сторін, дослідив надані
сторонами докази, та ухвалив законне і
обґрунтоване рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального
права. Підстав для його скасування
колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги, щодо
невідповідності висновків суду
обставинам справи, до уваги не
приймаються як такі, що не обґрунтовані
вимогами закону, належними доказами і
такі, що висновки суду не спростовують,
а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Суворовського районного
суду м. Херсона від 15 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом 20 днів з дня набрання законної
сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді