Номер провадження: 22-ц/785/2331/14
Головуючий у першій інстанції Сегеда
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Оверіної О.В., Журавльова О.Г.,

за участю секретаря - Счастлівцевої
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного
акціонерного товариства «Українська
Страхова компанія «Гарант-Авто», третя
особа: ОСОБА_5, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди за
апеляційними скаргами Приватного
акціонерного товариства «Українська
Страхова компанія «Гарант-Авто» та
ОСОБА_4 на рішення Малиновського
районного суду м.Одеси від 04 вересня 2013
року,

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
ДТП.

Позивач посилався на те, що 06.01.2012 року о
15 годин 45 хвилин ОСОБА_4, керуючи
автомобілем марки «Мітсубісі» д/з
НОМЕР_2, скоїв виїзд на перехрестя вул.
Пушкінської-Успенської в м. Одесі на
забороняючий сигнал світлофору, в
результаті чого сталося зіткнення з
автомобілем «Тойота» д/н НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_3

Причиною зіткнення транспортних
засобів стало порушення водієм ОСОБА_4
п.п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України.
Вина ОСОБА_4 підтверджується
постановою апеляційного суду Одеської
області від 16.08.2012 року, відповідно до
якої він був визнаний винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КпАП України.

Позивач зазначив, що внаслідок даного
ДТП автомобілю «Тойота», який належить
йому на праві власності, були завдані
механічні пошкодження. Згідно з
висновком №351 від 11.09.2012 року вартість
матеріального збитку транспортного
засобу, заподіяного у результаті ДТП
автомобілю «Тойота» д/н НОМЕР_1,
становить 94634,06 грн.

Крім того, позивач поніс витрати на
проведення незалежної судової авто
товарознавчої експертизи та складання
висновку в розмірі 1300,00 грн.

Посилаючись на те, що діями відповідача
ОСОБА_4 йому була спричинена не тільки
матеріальна, але і моральна шкода, яку
він оцінює в 5000,00 грн., позивач просив
суд стягнути з відповідача на його
користь суму матеріальної шкоди в
розмірі 94634,06 грн. та моральну шкоду у
розмірі 5000,00 грн., та стягнути з
відповідача на його користь вартість
проведеної експертизи в сумі 1300,00 грн.
та судові витрати.

Ухвалою суду від 15.01.2013 року за заявою
позивача до участі у справі в якості
співвідповідача була залучено
Публічне акціонерне товариство
«Українська Страхова компанія
«Гарант-Авто» (далі - ПАТ «УСК
«Гарант-Авто»), оскільки
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 була застрахована ПАТ «УСК
«Гарант-Авто».

Ухвалою суду від 04.09.2013 року до участі у
справі в якості третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги, залучено
ОСОБА_5, власника автомобіля марки
«Мітсубісі» д/з НОМЕР_2.

Позивач та його представник у судовому
засіданні підтримали позовні вимоги до
ОСОБА_4 і ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та
просили їх задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, та просив суд відмовити в їх
задоволенні у повному обсязі,
посилаючись на відсутність вини ОСОБА_4
в ДТП.

Представник ОСОБА_5 у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав, та
просив суд відмовити в їх задоволенні.

Представник ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, та просив суд відмовити в їх
задоволенні, посилаючись на те, що
оскільки ОСОБА_4 на адресу ПАТ «УСК
«Гарант-Авто» заяви про ДТП не надавав,
то підстав для виплати страхового
відшкодування немає.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 04 вересня 2013 року
позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Приватного акціонерного товариства
"Українська Страхова компанія
"Гарант-Авто", третя особа: ОСОБА_5 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства "Українська Страхова
компанія "Гарант-Авто" на користь
ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в
розмірі 50000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
суму матеріальної шкоди в розмірі 44634
гривні 06 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
суму моральної шкоди в розмірі 1000
гривень.

Стягнуто в рівних частках з Приватного
акціонерного товариства "Українська
Страхова компанія "Гарант-Авто" та
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 за проведення
експертизи 1300 гривень, по 650,00 гривень з
кожного.

Стягнуто в рівних частках з Приватного
акціонерного товариства "Українська
Страхова компанія "Гарант-Авто" та
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму судового
збору в розмірі 946 гривень 35 коп., по 473,17
гривні з кожного.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі Приватне
акціонерне товариство «Українська
Страхова компанія «Гарант-Авто»
просить рішення суду скасувати, тому що
воно ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_3 у задоволенні
позовних вимог в частині стягнення з
Приватного акціонерного товариства
«Українська Страхова компанія
«Гарант-Авто».

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
просить рішення суду скасувати, тому що
воно ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_3 у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши
суддю-доповідача, доводи апеляційних
скарг, заперечення на них, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг і заявлених
вимог колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
встановлення вини відповідача ОСОБА_4 в
скоєнні ДТП, який і повинен в повному
обсязі сплачувати різницю заподіяної
матеріальної шкоди та моральну шкоду.

Однак, колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони не
відповідають обставинам справи та
судом неправильно застосовано норми
матеріального і процесуального права,
що, відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, є підставами для скасування
рішення суду з ухваленням нового
рішенням.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатньої
страхової виплати /страхового
відшкодування/ для повного
відшкодування нею шкоди зобов»язана
сплатити потерпілому різницю між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою / страховим відшкодуванням/.

Необхідною умовою виникнення обов'язку
страховика за договором обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності осіб, які на
відповідній правовій підставі
володіють транспортними засобами, є
настання страхового випадку (події,
внаслідок якої завдано шкоди третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, що сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована за договором).

Якщо факт завдання шкоди відповідно до
статті 6 Закону № 1961-IV не є страховим
випадком, то потерпілий має право
вимагати відшкодування шкоди на
підставі загальних правил,
встановлених ЦК.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Згідно п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» 3945- V1 від 17.02.2011 року, в разі
настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка може бути підставою для
здійснення страхового відшкодування
/регламентної виплати/, водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов»язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності /у випадках,
передбачених ст. 41 цього Закону - МТСБУ/,
повідомлення про ДТП МТСБУ зразка, а
також відомості про місцезнаходження
свого транспортного засобу та
пошкодженого майна, контактний телефон
та свою адресу.

З урахуванням змісту статті 979 ЦК та
статті 16 Закону України "Про
страхування" у разі настання
страхового випадку страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору
страхування є підставою для відмови у
виплаті лише в тому разі, якщо таке
порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатись, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
судом у кожному конкретному випадку.
Наприклад, несвоєчасне повідомлення
страхувальником страховика без
поважних на те причин про настання
страхового випадку (пункт 5 частини
першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини
першої статті 991 ЦК) може бути підставою
для відмови у виплаті страхового
відшкодування у тому разі, якщо воно
позбавило страховика можливості
дізнатися, чи є ця подія страховим
випадком.

При цьому суди також повинні мати на
увазі, що порушення страхувальником
визначеного договором страхування
строку подання документів, що
стосуються страхового випадку, не є
порушенням визначеного договором
строку повідомлення про настання
страхового випадку.

У разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована
обов»язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог та на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об"єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 06.01.2012 року
приблизно о 15,45 год. ОСОБА_4, керуючи
автомобілем «Мітсубісі» д/н НОМЕР_2,
скоїв виїзд на перехрестя вулиць
Пушкинської-Успенської в м. Одесі на
забороняючий сигнал світлофору, в
результаті чого сталося зіткнення з
автомобілем «Тойота» д/н НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_3

Постановою апеляційного суду Одеської
області від 16.08.2012 року встановлена
вина ОСОБА_4 в скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП.

Між ПАТ «УСК « Гарант-Авто» та ОСОБА_4
06.12.2011 року було укладено договір
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/7975831 з терміном дії на
один рік.

Згідно з висновком № 351 від 18.09.2012 року
експертного авто товарознавчого
дослідження автомобіля «Тойота», який
належить ОСОБА_3, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
становить 137422,11 грн., матеріальна шкода
дорівнює риночній вартості автомобіля
та складає 94634,06 грн.

Зазначеним висновком встановлено, що
вартість ремонту автомобіля позивача
перевищує його ринкову вартість на
момент ДТП, тобто автомобіль
вважається фізично знищеним.

В постанові апеляційного суду Одеської
області від 16.08.2012 року про притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_4 вказано, що складення
адміністративного протоколу у
відношенні водія ОСОБА_4 не виключає
порушення правил дорожнього руху і з
боку водія ОСОБА_3

При розгляді справи в суді апеляційної
інстанції за клопотанням ОСОБА_4
ухвалою суду була призначена
транспортно-трасологічна та авто
технічна експертиза по даній цивільній
справі.

Варіанти розвитку подій, надані на
дослідження експертній установі, були
узгоджені обома сторонами, тобто
позивачем і відповідачем.

Висновком № 2408/2695 від 30 травня 2014 року
судової траспортно-трасологічної та
авто технічної експертизи, проведеної
Одеським науково-дослідним інститутом
судових експертиз, встановлено, що
фактичні дії водія автомобіля «Тойота
Королла» державний номерний знак
НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, по даним
розглянутого варіанту не відповідали
вимогам п. 8.7.3.е) Правил дорожнього руху
та він мав технічну можливість
уникнути пригоди.

Водій автомобіля «Міцубісі Ланцер»
державний номерний знак НОМЕР_2, яким
керував ОСОБА_4, з моменту виїзду
автомобіля «Тойота Королла» державний
номерний знак НОМЕР_1 на перехрестя не
мав технічної можливості по обраному
варіанту розвитку пригоди уникнути
зіткнення.

Наявність технічної можливості у водія
ОСОБА_3 належним виконанням вимог
пункту 8.7.3.е) Правил дорожнього руху
уникнути пригоди, відсутність такої
можливості належним виконанням вимог
пункту 12.3 правил дорожнього руху у
водія ОСОБА_4 означає, що з позицій
технічного аналізу неналежні дії водія
ОСОБА_3, які не відповідали вимогам
пункту 8.7.3.е) Правил дорожнього руху,
знаходяться в причинному зв»язку з
подією.

Відповідно до положень ст. 1188 ЦК
України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме: шкода
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Враховуючи обставини справи, постанову
апеляційного суду від 16.08.2012 року,
висновок судової експертизи № 2408/2695
від 30 травня 2014 року, колегія суддів
прийшла до висновку про наявність вини
обох водіїв: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в скоєнні
ДТП, яка мала місце 06.01.2012 року, тому
розмір відшкодування позивачу
визначається у розмірі 50% від реальної
величини матеріального збитку: 94634,06
грн.: 2 = 47317,03 грн.

Оскільки цивільно-правова
відповідальність водія ОСОБА_4
застрахована згідно Полісу № АА/ 7975831
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
від 06.12.2011 року в ПАТ «Українська
Страхова компанія «Гарант-Авто», з
лімітом 50000 грн. за шкоду заподіяну
майну, то сума матеріального
відшкодування 47317,03 грн. підлягає
стягненню зі страхової компанії.

Посилання апеляційної скарги
страхової компанії на те, що
відповідачем не виконано вимоги п. 33.1.4.
Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», тобто письмово
не повідомлено страховика про настання
ДТП, є без підставними.

Встановлено, що при укладанні договору
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів ОСОБА_4 був підписаний сам
Поліс та надані до цього Полісу Витяги
з Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», з якими він
ознайомився та в яких сторонами
визначено порядок повідомлення про
настання дорожньо-транспортної
пригоди: застрахований повинен вжити
заходів щодо невідкладного, але не
пізніше трьох робочих днів,
повідомлення страховика про настання
ДТП». З боку ПАТ «УСК «Гарант-Авто» при
укладанні договору не було зроблено
ніяких пропозицій, зауважень,
повідомлень стосовні дій ОСОБА_4, зміни
в договір не вносилися.

Також встановлено, що про скоєння
ДТП 06.01.2012 року ПАТ «УСК «Гарант-Авто»
було повідомлено в телефонному режимі,
та така інформація була зареєстрована
страховиком.

Крім того, на місці аварії був
присутній аварійний комісар
страховика. Спеціалістом страхової
компанії був складений звіт № 1040817 про
оцінку вартості матеріального збитку
та було прийнято рішення про
відшкодування потерпілому суми
збитків у розмірі 50000 грн., про що
письмово повідомлено ОСОБА_3 листом ПАТ
«УСК «Гарант-Авто» від 16.01.2013 року, що
свідчить про обізнаність страхової
компанії в настанні ДТП та визнання
цього випадку страховим / а.с.125, 127/.

Однак, до цього часу страхова компанія
не сплатила позивачу суму страхового
відшкодування.

Колегія суддів також прийшла до
висновку про відсутність підстав для
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
моральної шкоди, оскільки має місце
вина обох водіїв.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
яка регулює розподіл судових витрат
між стронами при частковому
задоволенні позовних вимог позивача з
відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто»
підлягають стягненню судові витрати
понесені відповідачем у розмірі 1123,18
грн. / 2246,35 грн. : 2 /.

Розглянувши справу відповідно до вимог
ст. 11 ЦПК України в межах заявлених
вимог та на підставі наданих доказів
колегія суддів прийшла до висновку про
часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.п.
3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги Приватного
акціонерного товариства «Українська
Страхова компанія «Гарант-Авто»,
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду
м.Одеси від 04 вересня 2013 року
скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного
акціонерного товариства «Українська
Страхова компанія «Гарант-Авто», третя
особа: ОСОБА_5 про відшкодування
матеріальної, моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська Страхова
компанія «Гарант-Авто» на користь
ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 47 317
/сорок сім тисяч триста сімнадцять/
гривень 03 копійки.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська Страхова
компанія «Гарант-Авто на користь
ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1123
/одна тисяча двадцять три/ гривні 18
копійок.

В задоволенні позову ОСОБА_3 про
стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання ним законної сили.

Головуючий
К.П. Мартинова

Судді
О.В. Оверіна

О.Г.
Журавльов