Справа № 2-874/11 Провадження №
22-ц/772/1744/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Дєдов М. С.Категорія: 31
Доповідач: Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючої: Копаничук С.Г.

Суддів: Нікушина В.П., Стеблюк Л.П.

при секретарі: Сніжко О.А.

за участю позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх
адвоката - ОСОБА_4, представника ДП
«Дашівське досвідне лісомисливське
господарство» - Дачевського Л.Й. та
представника ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» -
Дмитрієвського Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до державного
підприємства «Дашівське досвідне
лісомисливське господарство»,
приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія», третя особа - ОСОБА_7 про
відшкодування матеріально та
моральної шкоди заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою, за
апеляційними скаргами державного
підприємства «Дашівське досвідне
лісомисливське господарство» та
приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія» на рішення Іллінецького
районного суду від 18 листопада 2013 року,
-

В с т а н о в и л а :

В жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ДП «Дашівське
досвідне лісомисливське
господарство», АТ «Українська
пожежно-страхова компанія» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою,
посилаючись на те, що 24.10.2008 року біля 10
год. ОСОБА_7 керуючи технічно справним
службовим автомобілем НОМЕР_1, який
належить Дашівському ЛМГ, рухаючись по
другорядній дорозі під час виїзду з
неї, допустив порушення п.п.10.1, 16.11 ПДР
України, не надав перевагу автомобілю
,що рухався по головній дорозі, в
допустив зіткнення з автомобілем
НОМЕР_2, яким керував він. На момент ДТП
ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах
з ДП «Дашівське досвідне
лісомисливське господарство», який,
відповідно до страхового полісу,
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність перед третіми
особами за шкоду заподіяну автомобілем
НОМЕР_1 у ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія». В
результаті ДТП позивач отримав тяжкі
тілесні ушкодження, у зв'язку з чим
довгий період часу лікувався, зазнав
глибоких моральних страждань та
фізичного болю. Просив, стягнути з ДП
«Дашівське досвідне лісомисливське
господарство» на його користь 47509 грн.
за пошкоджений автомобіль, 62450 грн.
моральної шкоди, 6000 грн. за юридичні
послуги, а з АТ «Українська
пожежно-страхова компанія» 25000 грн.
страхового відшкодування за
пошкоджений автомобіль, 1825 грн. за
лікування, 2550 грн. моральної шкоди.

В жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ДП «Дашівське
досвідне лісомисливське
господарство», АТ «Українська
пожежно-страхова компанія» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою,
посилаючись на те, що 24.10.2008 року біля 10
год. ОСОБА_7 керуючи технічно справним
службовим автомобілем НОМЕР_1, який
належить Дашівському ЛМГ, рухаючись по
другорядній дорозі під час виїзду з
неї, допустив порушення п.п.10.1, 16.11 ПДР
України, не надав перевагу автомобілю
,що рухався по головній дорозі, в
допустив зіткнення з автомобілем
НОМЕР_2, пасажиром якого була вона. На
момент ДТП ОСОБА_7 перебував у трудових
відносинах з ДП «Дашівське досвідне
лісомисливське господарство», який,
відповідно до страхового полісу,
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність перед третіми
особами за шкоду заподіяну автомобілем
НОМЕР_1 у ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія». В
результаті ДТП позивачка отримала
середні тілесні ушкодження, у зв'язку з
чим довгий період часу лікувалась,
зазнала глибоких моральних страждань
та фізичного болю. Просила, стягнути з
ДП «Дашівське досвідне лісомисливське
господарство» на її користь 12450 грн.
моральної шкоди, 4000 грн. за юридичні
послуги, а з АТ «Українська
пожежно-страхова компанія» 784,84 грн. за
лікування, 2550 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Іллінецького районного суду
від 19.01.2012 року вказані позови об'єднано
в одне провадження.

В ході розгляду справи ОСОБА_2 зменшив
позовні вимоги, просив стягнути з ДП
«Дашівське досвідне лісомисливське
господарство» на його користь 36942,78 грн.
за пошкоджений автомобіль, 62450 грн.
моральної шкоди, 6000 грн. за юридичні
послуги, а з АТ «Українська
пожежно-страхова компанія» 24500 грн.
страхового відшкодування за
пошкоджений автомобіль, 1825 грн. за
лікування, 2550 грн. моральної шкоди.

Рішенням Іллінецького районного суду
від 18.11.2013 року стягнуто з Дашівського
ДП «Дашівське досвідне лісомисливське
господарство»: на користь ОСОБА_2 36942,78
грн. на відшкодування матеріальної
шкоди за пошкоджений автомобіль, 30000
грн. на відшкодування моральної шкоди
та 6000 грн. витрат на правову допомогу;
на користь ОСОБА_3 6000 грн. на
відшкодування моральної шкоди та 4000
грн. витрат на правову допомогу.
Стягнуто з ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія»: на користь
ОСОБА_2 24500 на відшкодування
матеріальної шкоди за пошкоджений
автомобіль, 1825 грн. на відшкодування
витрат за лікування та 2000 грн. на
відшкодування моральної шкоди; на
користь ОСОБА_3 784,84 грн. на
відшкодування витрат за лікування та
2000 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

В апеляційній скарзі ДП «Дашівське
досвідне лісомисливське господарство»
просить зазначене рішення в частині
стягнення коштів з підприємства
скасувати через неповне з'ясування
обставин справи, порушення норм
матеріального права, і ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову. Зазначило, що суд першої
інстанції не врахував, що до даного ДТП
причетний також і вантажний автомобіль
ЗІЛ 131, д.н.з.НОМЕР_3, власником якого є
ТОВ «Паллада», яким керував ОСОБА_8, а
тому вважає, що суд мав оцінити дії
кожного з водіїв та встановити ступінь
їх спільної вини у вчиненому ДТП. Крім
того, суд першої інстанції, в порушення
ст.33 ЦПК України, не залучив ТОВ
«Паллада» до розгляду справи.

Заперечуючи проти апеляційної скарги,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 вважають рішення суду
законним та обґрунтованим, а доводи
скарги безпідставними.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» просить
зазначене рішення в частині стягнення
коштів на лікування скасувати через
неповне з'ясування обставин справи,
порушення норм матеріального права, і
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову в цій частині.
Зазначило, що суд першої інстанції не
врахував те, що витрати на лікування не
підтверджені документально, а тому є
необґрунтованими.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть
участь у справі, перевіривши матеріали
справи, рішення суду, в межах доводів
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що скарга ДП «Дашівське
досвідне лісомисливське господарство»
підлягає відхиленню, а ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» - задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно ст.6 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (далі - Закон
№1961-IV) страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого.

Зі змісту ч.22.1 ст. 22, ст.ст.28, 29 Закону
№1961-IV вбачається, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до страхової суми
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи. Шкода,
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого це шкода, пов'язана з
пошкодженням чи фізичним знищенням
транспортного засобу. У зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Ст.9 Закону № 1961-ІV передбачено, що
страховик зобов'язаний провести
виплату страхового відшкодування
відповідно до умов договору
страхування в межах обов'язкового
ліміту відповідальності страховика.

Зі змісту ст. 29 Закону № 1961-ІV
вбачається, що у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону № 1961-ІV (в
редакції чинній на момент спричинення
шкоди) потерпілому відшкодовується
також моральна шкода, передбачена
пунктами 1, 2 частини другої статті 23
Цивільного кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодексу України. При цьому
страховик відшкодовує не більше ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункті
9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між
сумою відшкодування, визначеною судом,
та сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Згідно п.п.1, 2 ч.2 ст.23 ЦК України
моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України
моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Суд першої інстанції встановив, що
24.10.2008 року біля 10 год. ОСОБА_7 керуючи
технічно справним службовим
автомобілем НОМЕР_1, який належить
Дашівському ДЛГ, рухаючись по
другорядній дорозі під час виїзду з
неї, допустив порушення п.п.10.1, 16.11 ПДР
України, не надав перевагу автомобілю,
що рухався по головній дорозі, і
допустив зіткнення з автомобілем
НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 Згідно
висновку судової автотоварознавчої
експертизи №1315/13-21 від 30.07.2013 року на
час проведення експертизи (липень 2013
року) ринкова вартість автомобіля DAEWOO
Lanos становить 68600 грн., а вартість
відновлювального ремонту - 61442, 78 грн.
Цивільна відповідальність ДП
«Дашівське досвідне лісомисливське
господарство», перед третіми особами
застрахована у ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія», з лімітом
відповідальності за шкоду, заподіяну
життю і здоров'ю - 51000 грн., заподіяну
майну - 25500 грн., франшиза - 510 грн. (т.1,
а.с.9).

Постановляючи рішення по справі в
частині відшкодування матеріальної
шкоди, завданої пошкодженням майна, суд
першої інстанції вірно виходив з того,
що шкода заподіяна позивачам
знаходиться в причинно-наслідковому
зв'язку з винними діями водія ОСОБА_7,
вина якого підтверджена доказами,
зокрема, планом-схемою ДТП, протоколом
огляду місця події з фототаблицею,
протоколом відтворення обстановки та
обставин події, висновком експерта
№371а від 16.12.2008 року, а також схемою
розташування транспортних засобів на
проїзній частині в момент зіткнення.

Доводи апеляційної скарги ДП
«Дашівське досвідне лісомисливське
господарство» про неврахування судом
факту причетності до завдання шкоди
вантажного автомобіля ЗІЛ 131, власником
якого є ТОВ «Паллада», під керуванням
ОСОБА_8 і не встановлення ступеню
спільної вини їх у вчиненому ДТП, є
безпідставними, оскільки, державне
підприємство не надало жодного доказу
порушень водієм ОСОБА_8 будь-яких
пунктів Правил дорожнього руху та його
вини у заподіянні шкоди. Таких доказів
також не містять і матеріали справи, в
тому числі кримінальної, оглянутої
судом.

Щодо наявності причинно-наслідкового
зв'язку зі шкодою винних дій самого
ОСОБА_2, то ці доводи спростовуються
висновком автотехнічної,
транспортно-трасологічної експертизи
№12/13 від 23.03.2010 року, згідно якого після
удару з автомобілем ОСОБА_7, автомобіль
DAEWOO Lanos 57 м.20 см. рухався юзом (з
заблокованими колесами), шлях якого
закінчився біля передньої частини
автомобіля ЗІЛ, з яким останній
зіткнувся.

Таким чином, ОСОБА_2 до зіткнення з
вантажним автомобілем не мав технічної
можливості керувати автомобілем.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення
витрат на лікування в розмірі 1825,00 грн.
та 784,84 грн., суд першої інстанції
невірно оцінив докази по справі в
частині вартості лікарських
препаратів та допустив порушення норм
процесуального та матеріального права.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для розгляду справи
щодо яких у сторін та інших осіб є спір.

Ч.1 ст.57 ЦПК України передбачено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до уваги докази, які
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. (ст. 59 ЦПК України).

Згідно ч.ч.1, 3 ст.24 Закону №1961-IV у зв'язку
з лікуванням потерпілого
відшкодовуються обґрунтовані витрати,
які пов'язані з доставкою, розміщенням,
утриманням, діагностикою, лікуванням
та реабілітацією потерпілого у
відповідному закладі охорони здоров'я,
медичним піклуванням, лікуванням у
домашніх умовах та купівлею лікарських
препаратів. Зазначені витрати мають
бути підтверджені документально
відповідним медичним закладом.

Позивачі, в підтвердження понесених
витрат на лікування, пов'язаних з
купівлею лікарських препаратів, надали
довідки Іллінецького РТМО про перелік
ліків, що призначались протягом
лікування, з поміткою про купівлю їх
ОСОБА_2 за власні кошти (т.1, а.с. 8, 107).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції, позивачі підтвердили, що
купували лікарські препарати за власні
кошти.

Заперечуючи проти стягнення витрат на
лікування, страхова компанія поставила
під сумнів вказані довідки РТМО, як
належні та допустимі докази дійсної
вартості ліків, оскільки позивачі
купували їх за власні кошти.

З огляду на те, що суду першої інстанції
позивачі не надали і в матеріалах
справи відсутні розрахункові
документи на купівлю ліків або довідки
аптечної установи про їх вартість,
колегія суддів вважає доводи скарги
підставними, а висновки суду, який
вважав доведеною вартість витрат на
лікування, необґрунтованими.

Враховуючи, що після роз'яснення
позивачам апеляційним судом наслідків
вчинення чи не вчинення ними
процесуальних дій по з'ясуванню
дійсних обставин справи щодо вартості
ліків, позивачі відповідного
клопотання не заявили, доказів
зазначеного і апеляційному суду не
надали, рішення суду в цій частині
підлягає скасуванню з ухваленням
нового - про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись ст.24 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», ст.ст.10, 57, 59, 60,
307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу державного
підприємства «Дашівське досвідне
лісомисливське господарство»
відхилити.

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія»
задовольнити.

Рішення Іллінецького районного суду
від 18 листопада 2013 року в частині
стягнення з приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» витрат на
лікування на користь ОСОБА_2 в розмірі
1825 грн. та на користь ОСОБА_3 в сумі 784,84
грн. скасувати і в задоволенні цієї
частини позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: