У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Гримич М.К., Кафідової О.В., Колодійчука
В.М.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Рада 7»
про визнання недійсним договору в
частині, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду м. Києва від 12
листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із указаним позовом та просив
визнати недійсним положення п. 7.5
«Оплата послуг за цим договором
здійснюється власником з 08 вересня 2009
року» договору про надання послуг від 29
грудня 2012 року, укладеного між ним та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Рада 7» (далі - ТОВ
«Рада 7»).

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначив, що зазначений пункт
договору був підписаний ним помилково,
оскільки він не був власником вказаної
квартири та не отримував вказані
послуги з 08 вересня 2009 року, а отже
вказаний пункт має бути визнаний
недійсним.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 16 вересня 2014 року позов
задоволено, визнано недійсним
положення пункту 7.5 «Оплата послуг
за цим договором здійснюється
власником з 08 вересня 2009 року»
Договору про надання послуг № 39/07/К від
29 грудня 2012 року, укладеного між ТОВ
«Рада 7» та ОСОБА_4 Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
12 листопада 2014 року рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення апеляційного суду м.
Києва від 12 листопада 2014 року, рішення
суду першої інстанції залишити в силі,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог, апеляційний суд виходив із
недоведеності та необґрунтованості
позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом апеляційної інстанції норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
12 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
М.К. Гримич

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук