АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-7918
Головуючий у1-й інстанції - Леонтюк Л.К.
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 липня 2014 року. Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Невідомої Т.О.

СаліховаВ.В.

при секретарі
Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Комунального
підприємства "Господар Дарницького
району міста Києва" на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
25 квітня 2014 року у справі за позовом
Комунального підприємства "Господар
Дарницького району міста Києва" до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про
розірвання договору про
реструктуризацію та стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 25 квітня 2014 року частково
задоволено позовні вимоги
Комунального підприємства "Господар
Дарницького району міста Києва" до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про
розірвання договору про
реструктуризацію та стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь Комунального
підприємства "Господар Дарницького
району міста Києва" заборгованість по
оплаті за житлово-комунальні послуги у
розмірі 5 569 грн. 36 коп. та судовий збір у
розмірі 232 грн. 82 коп.

Суд стягнув з Комунального
підприємства "Господар Дарницького
району міста Києва" на користь ОСОБА_4
судові витрати по оплаті вартості
проведення судово-почеркознавчої
експертизи у розмірі 2 448 грн.

Суд повернув Комунальному
підприємству "Господар Дарницького
району міста Києва" надмірно сплачений
судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп.

Не погодившись з рішенням суду, КП
"Господар Дарницького району міста
Києва" подало апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, що призвело до
постановлення незаконного та
необґрунтованого рішення, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі
(а.с.120-125).

Рішення суду в частині солідарного
стягнення з ОСОБА_4 заборгованості по
оплаті за житлово-комунальні послуги у
розмірі 5 569 грн. 36 коп. відповідачами не
оскаржується.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
пояснення учасників судового розгляду:
представника позивача - Малюгу В.М.,
який підтримав подану апеляційну
скаргу та просив суд її задовольнити,
відповідача ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1,
представника відповідача ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_8, які заперечували
проти задоволення апеляційної скарги,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої
інстанції вважав встановленими
наступні обставини.

Квартира АДРЕСА_1, знаходиться на
балансі КП "Господар". Власником
особового рахунку є ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідачі є
співвласниками спірної квартири і,
отримуючи житлово-комунальні послуги,
не сплачують позивачу їх вартості, в
результаті чого утворилась
заборгованість, яка станом на 1 квітня
2013 року складає 23 281 грн. 05 коп.

13 грудня 2003 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_4 було укладено
договір про реструктуризацію
заборгованості за житлово-комунальні
послуги у розмірі 10 658 грн. 54 коп.
строком до 1 грудня 2013 року, сума
поточного щомісячного платежу
становить 88 грн. 82 коп.

Відповідачі умови даного договору не
виконали, поточні платежі у повному
обсязі не сплачували, внаслідок чого
сума боргу збільшилась і станом на 1
квітня 2013 року складає 23 281 грн. 05 коп.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, не укладав та не
підписував з позивачем зазначений
договір, що підтверджено висновком
експертів КНДІСЕ за результатами
проведення судово-почеркознавчої
експертизи № 13645/13646/13-32 від 31 березня 2014
року.

Разом з тим, представник позивача
уточнюючи свої позовні вимоги, не
наполягав на розірванні договору про
реструктуризацію, оскільки дія
останнього закінчилась 1 грудня 2013
року, а просив тільки стягнути
заборгованість за житлово-комунальні
послуги.

За встановлених обставин, ураховуючи,
що вимоги про стягнення заборгованості
пред'явлені за період до 2003 року і до
квітня 2013 року включно, а відповідачі
заявили про застосування позовної
давності до вимог за період до 30 серпня
2010 року, оскільки позов був
пред'явлений 30 серпня 2013 року, суд
застосував до зазначених вимог позовну
давність.

Таким чином, районний суд прийшов до
висновку про наявність правових
підстав для задоволення позовних вимог
про стягнення заборгованості за
період з 1 вересня 2010 року по 1 травня 2013
року у розмірі 5 569 грн. 36 коп.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини наявності у відповідачів
заборгованості по оплаті
житлово-комунальних послуг у розмірі 23
281 грн. 05 коп. доведені. Однак, висновки
районного суду щодо наявності правових
підстав для застосування позовної
давності до позовних вимог за період з 1
лютого 2004 року по 30 серпня 2010 року не
відповідають фактичним обставинам
справи, підтвердженим наявними у
справі письмовими доказами.

Вказані обставини, ураховуючи
положення ст. 309 ЦПК України, дають суду
апеляційної інстанції підстави для
скасування оскаржуваного рішення в
частині вирішення позовних вимог та
вирішення питання розподілу судових
витрат і ухвалення нового рішення про
часткове задоволення позову виходячи з
наступного.

В даному конкретному випадку
відповідачі не оспорюють наявність
факту заборгованості за
житлово-комунальні послуги у розмірі 23
281 грн. 05 коп., однак просять суд
застосувати позовну давність до
позовних вимог про стягнення
заборгованості за період до 30 серпня 2010
року.

За правилом ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" N 1875-IV споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Плата за житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України ст. 32
Закону N 1875-IV.

В даному випадку між сторонами
встановлена щомісячна система оплати
послуг. Платежі вносяться не пізніше
ніж 20 числа місяця, що настає за
розрахунковим (протягом десяти днів,
але не пізніше двадцятого числа).

Таким чином, у разі несплати
виставленого рахунку на сплату за
житлово-комунальні та інші послуги за
попередній місяць у поточному місяці
до 20 числа включно, несплачена сума
втрачає статус поточного платежу і
переходить у статус заборгованості.

Враховуючи викладене, оплата рахунку
після закінчення встановленого строку
на його оплату є оплатою
заборгованості, що утворилась на дату
фактичної оплати рахунку.

З наявного у матеріалах справи рахунку
заборгованості за житлово-комунальні
послуги за період з лютого 2004 року по
квітень 2013 року (а.с.11-14) вбачається, що у
періоди: з жовтня 2005 року по квітень 2006
року; з вересня по жовтень 2006 року; з
травня по вересень 2007 року; з червня по
грудень 2008 року; з квітня по травень 2009
року; з жовтня по грудень 2010 року; у
січні, березні, травні-червні,
жовтні-грудні 2011 року; з серпня по
жовтень та у грудні 2012 року,
відповідачі проводили оплату за
житлово-комунальні послуги у розмірі,
що перевищує виставлені рахунки за
означені періоди.

В цій частині ОСОБА_4 пояснив суду, що в
означені періоди відповідачами
погашалась заборгованість за
попередні місяці.

Ці факти вказують на те, що в період з
жовтня 2005 року і до грудня 2012 року
відповідачами були вчинені дії (сплата
частини боргу), які свідчать про
визнання свого боргу.

Оскільки вчиненням таких дій,
ураховуючи положення ч.1 ст. 264 ЦК
України, відповідачі щороку переривали
перебіг позовної давності, трирічний
строк позовної давності до позовних
вимог про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги за період з
лютого 2004 року по квітень 2013 року у
розмірі 12 251 грн. 31 коп. на час
пред'явлення позову не сплинув, а тому
правові підстави для відмови у
задоволенні указаних позовних вимог за
спливом позовної давності відсутні.

Водночас, з матеріалів справи
вбачається, що позивачем не надано суду
доказів, за який конкретно період
виникла заборгованість відповідачів
за житлово-комунальні послуги у
розмірі 11 029 грн. 74 коп., яка виведена
позивачем станом на 1 лютого 2004 року.

Під час обговорення цього питання
у суді апеляційної інстанції обидві
сторони заявили суду, що доказів на
підтвердження періоду, за який виникла
указана сума заборгованості із
щомісячною розбивкою вони не мають, бо
пройшов значний проміжок часу і ці
документи у сторін не збереглися.

За правилом ч.4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Ураховуючи, що суду не надано
доказів щодо конкретного періоду, за
який виникла заборгованість станом на 1
лютого 2004 року у розмірі 11 029 грн. 74 коп.,
і, як наслідок, немає доказів щодо
переривання строку позовної давності,
суд апеляційної інстанції приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення цієї частини
позову, оскільки строк позовної
давності до цих вимог за загальним
правилом сплинув 1 лютого 2007 року.

Керуючись ст.303, 307-309, 313-316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Господар Дарницького
району міста Києва" задовольнити
частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 25 квітня 2014року в частині
вирішення позовних вимог та вирішення
питання розподілу судових витрат
скасувати та ухвалити нове рішення про
часткове задоволення позову.

Стягнути солідарно з: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_3, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на
користь Комунального підприємства
«Господар Дарницького району м. Києва»,
р/р 1 в ПАТ «Райфайзен Банк Аваль»,
, МФО 380805,
заборгованість по оплаті
житлово-комунальних послуг у розмірі 12
251 грн. 31 коп. (Дванадцять тисяч двісті
п'ятдесят одна грн.. 31 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, зареєстрованої за
адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний
номер НОМЕР_4, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1 на користь
Комунального підприємства «Господар
Дарницького району м. Києва», р/р 1
в ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», , МФО 380805, - по 60 грн.90 коп.
(Шістдесят грн. 90 коп.) з кожного, на
відшкодування судових витрат по сплаті
судового збору.

Стягнути з Комунального підприємства
«Господар Дарницького району м. Києва»,
р/р 1 в ПАТ «Райфайзен Банк Аваль»,
, МФО 380805, на користь
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1 1 288 грн. 19 коп. (Одну
тисячу двісті вісімдесят вісім грн. 19
коп.) на відшкодування судових витрат
по оплаті судової експертизи.

Рішення в частині вирішення питання
повернення судового збору залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О.
Невідома

В.В.Саліхов