АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/427/14-Ц 22-ц/774/1068/К/14
Справа №212/427/14-ц
Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц7741068К14
Категорія № 27(4)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є.,
Михайлів Л.В.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" - Бродька Анатолія
Володимировича, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" на заочне рішення
Жовтневого районного суду м.Кривого
Рогу від 24 лютого 2014 року по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк "ПриватБанк" (надалі - Банк)
звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 08 серпня 2005 року між ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір №б/н, згідно умов
якого відповідач отримав кредит у сумі
5000 грн. строком дії 12 місяців.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
ОСОБА_3 умов кредитного договору,
станом на 30.11.2013 року у нього перед
Банком утворилася заборгованість у
сумі 17112 гривень 74 копійок, яка
складається з наступного: 15821,66 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 500,00 грн. - штраф
(фіксована частина); 791,08 грн. - штраф
(процентна складова), які позивач
просив стягнути на свою користь.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2014
року, у якому ухвалою суду від 18 квітня
2014 року виправлено описку, у
задоволенні позову Банку відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, ставить питання про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Зокрема, позивач посилається на те, що
судом безпідставно до даних
правовідносин застосовано положення
ЗУ «Про захист прав споживачів»,
оскільки відповідач отримав в Банку не
споживчий кредит, а картку з кредитним
лімітом.

Відповідачем добровільно було
укладено кредитний договір з Банком та
погоджено всі його істотні умови, на
теперішній час він умови кредитного
договору не виконав, у зв'язку з чим
виникла заборгованість.

Крім того, Банк зауважив на те, що
відповідач на даний момент продовжує
користуватися кредитними коштами, дія
кредитної картки пролонгована у
зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_3 із
заявою про закриття карткового рахунку
до Банку не звертався.

Також, на думку позивача, суд першої
інстанції безпідставно застосував
строки позовної давності, оскільки п.9.12
Умов та правил надання банківських
послуг договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання, якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий же
термін. Крім того, відповідач ОСОБА_3 із
заявою про застосування строків
позовної давності не звертався.

На думку апелянта, судом під час
розгляду справи було порушено норми
процесуального права та неповно
з'ясовано обставини справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та сторонами не
оспорюється, що 08 серпня 2005 року між ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір №б/н,
згідно умов якого відповідач отримав
кредитну карту з лімітом 2000 грн.
строком дії, що відповідає строку дії
картки.

Судовим наказом,виданим 08.09.2008 року
Жовтневим районним судом м. Кривого
Рогу, з ОСОБА_3 на користь Банку
стягнуто заборгованість за кредитним
договором від 08.08.2005 року у сумі 5769 грн.
92 коп., з яких: 4537,05 грн.-заборгованість
за кредитом, 1232,87 грн.-заборгованість по
процентам за користування кредитом.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за
кредитним договором у відповідача
перед Банком утворилася
заборгованість, яка станом на 30.11.2013
року складає 17112 гривень 74 копійок, а
саме: 15821,66 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 791,08
грн. - штраф (процентна складова).

Звертаючись до суду з позовом, Банк
посилався на те, що відповідачем не
виконано умови кредитного договору, у
зв'язку з чим станом 30.11.2013 року у нього
перед Банком утворилася
заборгованість у сумі 17112,74 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
Банком пропущено строк позовної
давності.

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Згідно положень статті 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 ЦК України передбачена
спеціальна позовна давність.

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, 08
серпня 2005 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
та ОСОБА_3 був укладений кредитний
договір №б/н, згідно умов якого
відповідач отримав кредитну карту з
лімітом 2000 грн. строком дії, що
відповідає строку дії картки.

Відповідно до виписки по особовому
рахунку відповідача ОСОБА_3, у серпні 2007
року кредитний ліміт його картки було
збільшено до 5000 грн.

Згідно інформації по карті НОМЕР_2, яка
належить відповідачу, строк її дії
встановлено до липня 2011 року.

Умовами кредитного договору,
укладеного між Банком та відповідачем,
не передбачено складання графіку
погашення заборгованості.

Матеріалами справи встановлено, що
Банк звернувся до суду з позовом у
січні 2014 року, тобто в межах трирічного
строку позовної давності,
встановленого законом.

У зв'язку з чим, на думку колегії суддів,
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про наявність
правових підстав для відмови у
задоволенні позову Банку з підстав
пропуску строку позовної давності.

З наведених підстав не підлягає
задоволенню заява відповідача ОСОБА_3,
подана ним в засіданні колегії суддів,
про застосування строків позовної
давності.

В силу ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст.ст. 1050, 1054 ЦК
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові в
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Порушення
вищевказаних умов тягне за собою
встановлені наслідки порушення
договору позичальником.

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України
до вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) застосовується позовна
давність в один рік.

Як вбачається з матеріалів
справи, судовим наказом, виданим 08.09.2008
року Жовтневим районним судом
м.Кривого Рогу, з відповідача ОСОБА_3
стягнуто на користь Банку
заборгованість за кредитним договором
станом на 06.08.2008 року у сумі 5769,92 грн., з
яких: 4537,05 грн.-заборгованість за
кредитом, 1232,87 грн.-заборгованість по
процентам за користування кредитом.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем умов кредитного договору,
станом на 30.11.2013 року у нього перед
Банком утворилася заборгованість по
процентам за користування кредитом у
сумі 15821,66 грн.

Однак, колегія суддів не може
повністю погодитися з таким
розрахунком позивача, оскільки
положеннями ст.598 ЦК України
встановлено, що зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Умовами заяви відповідача ОСОБА_3
про надання йому кредиту встановлено,
що строк дії кредитного договору
відповідає строку дії картки, тобто
кредитний договір, укладений між
відповідачем та Банком 08.08.2005 року, діяв
до липня 2011 року.

Згідно ч.3 ст.254 ЦК України строк,
що визначений місяцями, спливає у
відповідне число останнього місяця
строку.

На підставі вищезазначеного, колегія
суддів вважає, що позов Банку в частині
стягнення процентів за користування
кредитом підлягає частковому
задоволенню та підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
заборгованість по процентам за
користування кредитом у межах строку
дії кредитного договору за період з
05.08.2008 року по 30.07.2011 року у сумі 9665,22 грн.

У зв'язку із закінченням 30.07.2011
року строку дії кредитного договору
заборгованість по процентам за
користування кредитом за період з
31.07.2011 року по 30.11.2013 року не підлягає
стягненню з відповідача ОСОБА_3 на
користь Банку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1,2 ст.549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів
справи, п. 8.6 Умов та правил надання
банківських послуг, які є невідємною
частиною до кредитного договору,
передбачено, що при порушенні клієнтом
строків платежів по будь-якому
грошовому зобов'язанню, передбаченому
даним договором, більш ніж на 120
днів,клієнт зобов'язаний сплатити
Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову.

На підставі наведеного колегія
суддів приходить до висновку про
наявність правових підстав для
задоволення в цій частині позовних
вимог Банку та стягнення з відповідача
на користь позивача 500,00 грн. штрафу
(фіксована частина) та 791,08 грн. штрафу
(процентна складова).

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга Банку
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції - скасуванню з
ухваленням нового рішення на підставі
п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України про часткове
задоволення позовних вимог Банку до
ОСОБА_3

На підставі ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь Банку підлягає
стягненню судовий збір за розгляд
справи у суді апеляційної інстанції у
сумі 323,56 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну Публічного акціонерного
товариства комерційний банк "Приват
Банк" задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 24 лютого 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
часткове задоволення позову
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приват Банк" до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн
НОМЕР_1, на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приват Банк" заборгованість за
кредитним договором б/н від 08 серпня 2005
року у сумі 10956,30 грн., яка складається з
заборгованості по процентам за
користування кредитом у сумі 9665,22 грн.;
500 грн. - штраф (фіксована частина); 791,08
грн. - штраф (процентна складова), а
також судовий збір у сумі 323,56 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: