УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О., суддів:
Кадєтової О.В.,Мостової Г.І., Наумчука
М.І.,Остапчука Д.О.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_8,
про захист прав споживачів, за
зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6
про стягнення грошових коштів, за
касаційною скаргою судді Київського
районного суду м. Одеси ОСОБА_9 на
окрему ухвалу Апеляційного суду
Одеської області від 23 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із зазначеним позовом посилаючись
на те, що він замовив у ОСОБА_8 та ОСОБА_7
нерухомі та розсувні металопластикові
конструкції склопакетів, відповідно до
угоди № 77 від 30 квітня 2010 року, яка була
підписана директором ОСОБА_8, та
оплатив вартість цих
металоконструкцій у загальній сумі 68
457,00 грн, однак розсувні склопакети
вартістю 24 330,00 грн виявилися
непридатними для використання. У
зв'язку з чим він звернувся до ОСОБА_8 з
вимогою демонтувати непридатні
склопакети та повернути їх вартість,
однак останній відмовився від цього,
тому він разом із представниками
підприємства «Вест» склали акт та
демонтували зовнішні розсувні
металоконструкції.

ОСОБА_6 зазначав, що він з тотожними
вимогами звертався до суду з позовом до
ОСОБА_8, проте рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 11 липня 2012
року у позові було відмовлено за
недоведеністю. Апеляційний суд
Одеської області своїм рішенням від 22
листопада 2012 року скасував це рішення
та ухвалив нове, яким також відмовив у
задоволенні позову, однак встановив, що
відповідальність за договором № 77 від
30 квітня 2010 року має нести не ОСОБА_8, а
ОСОБА_7, яка була власником
металоконструкцій.

З огляду на викладене, позивач просив
суд стягнути з відповідача на його
користь 24 330,00 грн вартості непридатних
для використання склопакетів та 302 421,90
грн пені за відмову прийняти товар
неналежної якості.

Крім того, у лютому 2013 року ОСОБА_7
звернулась до суду із зустрічним
позовом, у якому просила стягнути з
ОСОБА_6 на її користь суму боргу за
вищезазначеним договором з
урахуванням встановленого індексу
інфляції в сумі 11 164,09 грн та 3 % річних у
сумі 816,83 грн.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7
посилалася не те, що п. 3.1 угоди № 77 від 30
квітня 2010 року передбачено, що загальна
вартість продукції та виконуваних
робіт складає 78 650,00 грн, проте ОСОБА_6
фактично було сплачено лише 68 457,00 грн і
тому він повинен сплатити їй
недоплачені 10 193,00 грн, суму інфляційних
втрат та 3 % річних.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 28 листопада 2013року у
задоволенні первісного та зустрічного
позовів відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської
області від 23 січня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні первісного та зустрічного
позовів відмовлено з інших правових
підстав.

Апеляційним судом Одеської області 23
січня 2014 року постановлено окрему
ухвалу стосовно недотримання суддею
ОСОБА_9, при постановленні вищевказаної
ухвали, норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_9,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить окрему
ухвалу апеляційного суду скасувати.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Апеляційний суд, постановляючи окрему
ухвалу, виходив із того, що суд першої
інстанції, ухвалюючи рішення не
встановив юридичну сутність виниклих
між сторонами правовідносин та
фактичні обставини справи, не визначив
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню та не зробив
відповідних правових висновків, які
відповідають фактичним обставинам і
змісту правових норм, що регулюють
правовідносини сторін.

Однак з висновками, викладеними в
окремій ухвалі апеляційного суду,
погодитись неможливо.

Відповідно до ст. 320 ЦПК України
апеляційний суд у випадках і в порядку,
встановлених ст. 211 ЦПК України, може
постановити окрему ухвалу. Суд може
також постановити окрему ухвалу, в якій
зазначити порушення норм права і
помилки, допущені судом першої
інстанції, які не є підставою для
скасування рішення чи ухвали суду
першої інстанції.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від 24
жовтня 2008 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку» апеляційні суди
постановляють окремі ухвали та
направляють їх відповідним особам і
органам для вжиття ними необхідних
заходів у порядку, встановленому ст. 211
ЦПК України, як щодо виявлених при
розгляді справи причин та умов, що
сприяли порушенню закону, так і щодо
порушення норм права та помилок,
зокрема тяганини, інших недоліків під
час розгляду справи, допущених судом
першої інстанції, що не фіксуються в
судовому рішенні апеляційного суду.

Окремі ухвали про допущені судом
першої інстанції порушення норм права
і помилки направляються для їх
усунення та з метою запобігання їх
виникненню (залежно від характеру та
кількості) до суду першої інстанції чи
судді, які розглядали справу, або до
відповідної кваліфікаційної комісії
суддів.

Отже, саме по собі скасування судового
рішення не є підставою для
постановлення окремої ухвали, якщо
відсутні для цього підстави та умови,
передбачені законом.

Згідно із ч. 2 ст. 83 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» скасування
або зміна судового рішення не тягне за
собою дисциплінарної відповідальності
судді, який брав участь у винесенні
цього рішення, якщо при цьому не було
допущено навмисного порушення закону
чи несумлінності, що потягло за собою
істотні наслідки.

З матеріалів справи не вбачається, що
суддею ОСОБА_9 було допущено навмисне
порушення закону чи несумлінність.

Ураховуючи викладене, у апеляційного
суду не було передбачених законом
підстав для постановлення окремої
ухвали відносно судді Київського
районного суду м. Одеси ОСОБА_9

Керуючись ст. ст. 211, 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу судді Київського
районного суду м. Одеси ОСОБА_9
задовольнити.

Окрему ухвалу Апеляційного суду
Одеської області від 23 січня 2014 року
скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:О.В.
Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук
Д.О. Остапчук