22-ц/775/477/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
08 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області у
суддів
Попової С.А., Мироненко І.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
житлово-комунального підприємства
«Жилкомплекс» на ухвалу Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 20 грудня 2013 року у справі за
поданням Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції в
Донецькій області (Жовтневий ВДВС ММУЮ)
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_1,-
Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 20
грудня 2013 року відмовлено у
задоволенні подання Жовтневого ВДВС
ММУЮ про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України боржника ОСОБА_1
В апеляційній скарзі ЖКП «Жилкомплекс»
просить ухвалу суду скасувати,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.
У відповідності з положеннями ст.303-1, ч.2
ст.305 ЦПК України апеляційний суд
розглядає справу у відсутності ОСОБА_1
та Жовтневого ВДВС, які належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду справи, про що
свідчать поштові повідомлення (а.с. 34,35).
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта Калиновського
І.В., дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.
Судом першої інстанції встановлено, що
на виконанні Жовтневого ВДВС
знаходиться виконавче провадження по
примусовому виконанню судового наказу
№ 2-н-1499/2011, виданого 21 жовтня 2011 року
Жовтневим районним судом м. Маріуполя,
про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЖКП
«Жилкомплекс» заборгованості за
житлово-комунальні послуги у розмірі
9482 гривні 20 копійок, ІТЗ в сумі 30
гривень, а всього 9512 гривень 20 копійок.
19 квітня 2013 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та надано
боржнику строк для добровільного
виконання виконавчого документа до 25
квітня 2013 року, проте боржником рішення
суду не виконано і не вчинено дій,
спрямованих на виконання рішення суду.
Відмовляючи в задоволені подання суд
першої інстанції виходив з
недоведеності факту ухилення боржника
від виконання судового рішення.
З таким висновком суду колегія суддів
не може не погодитися виходячи з
Відповідно до статті 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.
Законом України від 21 січня 1994 року
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» (зі змінами)
у випадках, коли особа ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, то до виконання
зобов'язань, можливо обмеження у праві
виїзду за межи України.
Пунктом п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», передбачено
право державного виконавця у процесі
здійснення виконавчого провадження у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України -
до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до положень статті 377-1 ЦПК
України питання про тимчасове
обмеження боржника фізичної особи або
керівника боржника-юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Таким чином, реалізація цих прав
здійснюється шляхом звернення до суду
в порядку ст. 377-1 ЦПК України з поданням
про тимчасове обмеження боржника у
праві виїзду за межі України, яке також
визначає, що суб'єктом звернення є
державний виконавець.

Звертаючись до суду державний
виконавець обґрунтовував подання лише
двома складовими: наявність статусу
боржника у виконавчому провадженні та
непогашення боргу у добровільному
порядку, що зумовлюють необхідність у
тимчасовому обмежені права на виїзд за
межі України з метою забезпечення
повного та своєчасного виконання
виконавчих документів.

Проте, саме самостійне невиконання
боржником зобов'язань не може свідчити
про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків. На момент звернення до суду
з поданням факт ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, повинен вже
відбутися і бути об'єктивно наявним та
вбачатися з матеріалів виконавчого
провадження.

Оскільки відповідно до частини 2 статті
377-1 ЦПК подання розглядається судом
негайно, без виклику чи повідомлення
сторін та інших заінтересованих осіб,
за участю державного виконавця, то саме
на останнього покладається тягар
доказування.

Проте до подання було додано лише копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження, копію судового наказу без
надання будь-яких доказів про ухилення
боржника від виконання зобов'язань (а.с.
16,17).

Тоді як законом передбачено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

За таких обставин, враховуючи, що
державним виконавцем не було наведено
у поданні про обмеження виїзду
боржника ОСОБА_1 за межі України до
виконання зобов'язань за судовим
рішенням жодних доказів факту ухилення
від виконання рішення, колегія суддів
вважає, що ухвала суду про відмову у
задоволенні подання постановлена з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги є необґрунтованими,
у зв'язку з чим остання підлягає
відхиленню.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, ст.312 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу
житлово-комунального підприємства
«Жилкомплекс» відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 20
грудня 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Т.Г. Ігнатоля

Судді:
С.А. Попова

І.П. Мироненко