Справа № 152/1139/14-ц
16 липня 2014 року Шаргородський
районний суд Вінницької області у
головуючого судді Гаврищука А.В.
з участю секретаря Вішньової А.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Шаргороді в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до
Шаргородського районного суду з
позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач)
про розірвання шлюбу, в якому
зазначила, що вона перебуває в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем 13
березня 2012 року. Від даного шлюбу
позивач та відповідач мають
неповнолітню дочку - ОСОБА_3,
Позивач просить шлюб розірвати,
посилаючись на те, що спільне життя з
відповідачем не склалося, через
відсутність розуміння, різні погляди
на вирішення сімейних проблем,
ігнорування налагодження сімейних
відносин, що призвело до втрати почуття
поваги та любові. Позивач вважає, що
подальшого сенсу підтримувати сімейні
відносини немає, оскільки їх сумісне
проживання та ведення господарства
У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала з мотивів та підстав
викладених у позовній заяві, просила
шлюб розірвати, зазначила, що сторони
разом не проживають з травня 2014 року.
Відповідач позов визнав, просив шлюб
Вирішуючи спір, суд встановив наступні
факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони
перебувають в зареєстрованому шлюбі з
13 березня 2012 року.
Зазначені обставини, що встановлені
судом, підтверджуються свідоцтвом про
шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 4).
Від шлюбу позивач та відповідач мають
неповнолітню дочку - ОСОБА_3,
Вказані обставини, що встановлені
судом, підтверджуються свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2 (а.с. 5).
Сторони на примирення не згодні мають
стійке волевиявлення, спрямоване на
припинення сімейних відносин та
Причиною розладу в сім'ї непорозуміння
між подружжям, втрата почуття взаємної
поваги та любові одне до одного,
внаслідок чого позивач та відповідач
перестали проживати однією сім'єю,
підтримувати шлюбні стосунки.
Судом встановлено, що розлад в сім'ї
носить не тимчасовий, а тривалий
Подальше спільне життя подружжя та
збереження шлюбу неможливе і
суперечить інтересам сторін, оскільки
відносини, які склалися між подружжям
суперечать інтересам позивача.
Встановленим судом фактам
відповідають сімейні правовідносини,
які регулюються Конституцією України
та Сімейним кодексом України,
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод, яка, відповідно
до вимог ч.1 ст.9 Конституції України,
ратифікована Законом від 17.07.1997 року
"Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№2,4,7 та 11 Конвенції", і є частиною
національного законодавства України.
Згідно із ст.51 Конституції України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки і
чоловіка. Кожен із подружжя має рівні
права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод встановлено, що кожен із
подружжя у відносинах між собою і в
їхніх відносинах зі своїми дітьми
користується рівними правами та
обов'язками цивільного характеру, що
виникають зі вступу в шлюб, перебування
в шлюбі та щодо його розірвання. Ця
стаття не перешкоджає державам вживати
таких заходів, що є необхідними в
Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України,
шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного із
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110
Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини та інші обставини життя
подружжя. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.
Оскільки у суду склалася достатня
переконаність у тому, що подальше
спільне життя подружжя неможливе, що
позивач яка наполягає на розлученні,
має стійке волевиявлення до розірвання
шлюбу, а також, що збереження шлюбу та
подальше спільне проживання подружжя
суперечить інтересам позивача, що
мають істотне значення, то суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.
Керуючись ст.ст. 6, 10, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК
України, суд
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований відділом реєстрації
актів цивільного стану Шаргородського
РУЮ Вінницької області 13 березня 2012
року за актовим записом № 18.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 судовий збір
в розмірі 243,60 грн.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через
Шаргородський районний суд протягом
десяти днів з його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: