АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1609/7988/12
Номер провадження 22-ц/786/1881/14
Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В.
Доповідач Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Дряниці Ю.В., Карнауха П.М.

при секретарі Філоненко О.В.

за участю: представника боржника
ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на ухвалу Київського районного суду м.
Полтави від 14 жовтня 2013 року

по справі за поданням відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавської області про оголошення в
розшук ОСОБА_2.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Київського районного суду м.
Полтави від 14 жовтня 2013 року подання
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області Міщаніна
Олександра Володимировича про
оголошення в розшук задоволено.

Оголошено в розшук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Останнє місце проживання: АДРЕСА_1.

Розшук доручено Київському РВ ПМУ УМВС
України в Полтавській області.

З цією ухвалою не погодився боржник
ОСОБА_2, представник якого ОСОБА_1 в
поданій апеляційній скарзі,
посилаючись на неповне встановлення
обставин, які мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить ухвалу скасувати та
постановити нову ухвалу, якою у
задоволенні подання державного
виконавця відмовити.

В обґрунтування скарги посилається на
те, що місцевий суд не перевірив ту
обставину, що на день розгляду подання
по суті боржник жив та перебував за
адресою його реєстрації. При цьому
зауважує, що розгляд подання відбувся у
жовтні 2013 року, а суд в ухвалі про
оголошення розшуку посилається на Акт
державного виконавця, що був складений
у травні 2013 року.

Зазначає, що ОСОБА_2 не отримував
повідомлень чи повісток про
призначення до розгляду подання
державного виконавця.

У наданому суду письмовому поясненні
Відділу примусового виконання рішень
Управління ДВС ГУЮ у Полтавської
області (далі-Відділ) повідомляється
про те, що у провадженні відділу
перебувало зведене виконавче
провадження від 03.02.2012р. ЗВП №31028959 про
стягнення 6803221,06грн. заборгованості з
ОСОБА_2

У поясненні зазначають про виконавчі
дії, які проведено на виконання
вказаного провадження, зокрема, що,
згідно повідомлення ДПА у Полтавській
області від 10.02.2012р.у боржника відкрито
рахунки в АТ «Імексбанк» та постановою
Відділу від 161.02.2012р. ВП №29711462 накладено
арешт на кошти боржника, що знаходяться
на рахунках; згідно повідомлення ПАТ
«Імексбанк» від 19.03.2012р. №2421 на рахунки
боржника накладено арешт.

Вказують, що Актом опису й арешту майна
від 22.05.2013р. накладено арешт на квартиру
АДРЕСА_1, яка зареєстрована за
боржником та перебуває в іпотеці ПАТ
«Дельта Банк» згідно договору іпотеки
від 24.04.2007р. №29/zфквіп-07 та, у зв»язку з
надходженням заяви Банку від 08.02.2014р.
про залишення нереалізованого майна за
собою, постановою від 17.02.2014р. дане
нерухоме майно передано стягувану в
рахунок погашення боргу.

Зазначають також, що Актом опису й
арешту майна від 26.09.2013р. накладено
арешт та проведено опис належної
боржнику земельної ділянки та 22.01.2014р.
на депозитний рахунок Відділу надійшли
кошти від реалізації арештованого
майна-вказаної ділянки у сумі 71820,00грн.,
які були розподілені відповідно до ст.44
ЗУ «Про виконавче провадження».

Актом державного виконавця від 22.05.2014р.
встановлено, що боржник проживає з
батьками, майна, належного йому, не
виявлено, а, відповідно до пояснень
ОСОБА_2, станом на 22.05.2014р. рухомого та
нерухомого майна він не має, доходів не
отримує.

Згідно інформаційних довідок ДПС
України від 23.05.2014р., інформація щодо
сум доходу боржника відсутня, нові
рахунки за ним не відкривалися.

Згідно інформаційної довідки ПФУ від
13.06.2014р. інформація щодо місця роботи за
трудовими та цивільно-правовими
договорами та останнього місця роботи
відносно ОСОБА_2 відсутня.

Постановами від 24.06.2014р. виконавчі
провадження завершені на підставі п.2
статті 47 ЗУ «Про виконавче
провадження».

На даний час виконавчі документи про
стягнення з ОСОБА_2 у Відділі
примусового виконання рішень відсутні.

У судовому засіданні представник
боржника доводи апеляційної скарги
підтримав та прохав її задовольнити.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість ухвали місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, вислухавши
пояснення представника боржника,
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Як установлено місцевим судом, на
примусовому виконанні відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Полтавської області знаходяться
виконавчі провадження: ВП №31288164, ВП
№31600216, ВП №31600433, ВП №32025594, ВП №32049854, ВП
№38671295, ВП №38671421, ВП №38671550, ВП №38671721, що
об'єднані у зведене виконавче
провадження ЗВП №31028959 про стягнення з
ОСОБА_2 на користь КС "Спілки
пенсіонерів України" заборгованості на
загальну суму 6803221, 06 грн.

Згідно паспорту громадянина України
НОМЕР_2, ОСОБА_2 зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 (т.2, а.с.3-4).

Зазначена вище адреса вказана також у
виконавчих документах про стягнення
заборгованості (т.2, а.с.11-16, 20-28).

30.11.2011 року старшим державним
виконавцем Київського ВДВС
Полтавського МУЮ Жученко Ю.І. накладено
арешт на все майно, що належить
боржнику ОСОБА_2 та накладено заборону
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить боржнику лише в
межах суми боргу, копія якої для
виконання та до відома направлена
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.28,29).

За інформацією Полтавського ВРЕР ДАІ
від 13.12.2011 року, за боржником
зареєстровано транспортний засіб
марки Volvo VNL, державний номерний знак
НОМЕР_1. (а.с.30).

Постановою відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у
Полтавській області від 17.02.02 року
оголошено розшук майна боржника -
транспортного засобу марки Volvo VNL,
державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.31).

Відповідно до Акту державного
виконавця від 22.05.13 року при виході за
останньою відомою зареєстрованою
адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 не виявлено, зі
слів матері боржника, він за даною
адресою не проживає, про його
місцезнаходження їй невідомо (а.с.36).

У жовтні 2013 року відділ примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у
Полтавської області звернувся до
місцевого суду з поданням, у якому
просив оголосити в розшук боржника
ОСОБА_2

У поданні зазначав, що в провадженні
відділу примусового виконання рішень
перебуває зведене провадження ЗВП
№31028959 від 03.02.12 року про стягнення з
ОСОБА_2 заборгованості на загальну суму
6 803 221,06 грн.

Боржник про наявність виконавчих
документів повідомлений, 10.10.2012 року з
матеріалами виконавчого провадження
знайомився його представник за
довіреністю.

Проте зобов'язання залишається
невиконаним, пояснень про причини
невиконання судових рішень не надає,
приховує належне йому майно.

При виході державного виконавця за
останньою відомою адресою реєстрації
місця проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_1, зі
слів матері боржник за вказаною
адресою не проживає, його
місцезнаходження їй невідомо.

Як зазначено вище, ухвалою Київського
районного суду м. Полтави від 14 жовтня
2013 року вказане подання державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у
Полтавській області задоволено.

Оголошено в розшук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
останнє місце проживання: АДРЕСА_1.

Задовольняючи подання про оголошення
розшуку ОСОБА_2, місцевий суд
обґрунтовано виходив із того, що
зобов'язання боржником не виконане, на
виклики державного виконавця він не
з'являється, пояснень не надає,
приховує належне йому майно, за місцем
реєстрації не проживає, місце його
проживання невідоме.

Такі висновки місцевого суду
відповідають обставинам справи та
наявним у матеріалах справи доказам на
момент постановлення оскаржуваної
ухвали виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.5, 7 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень
не лише своєчасно і повно, але й
неупереджено, а також використовувати
надані йому права у точній
відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб.

Частиною 1 ст.375 ЦПК України
передбачено, що розшук боржника або
дитини оголошується за місцем
виконання рішення або за останнім
відомим місцем проживання
(перебування) боржника або дитини чи
місцезнаходженням їхнього майна, або
за місцем проживання (перебування)
стягувача.

Частиною 1 ст. 40 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
у разі відсутності відомостей про
місце проживання, перебування чи
місцезнаходження боржника-фізичної
особи, а також дитини за виконавчими
документами про відібрання дитини
державний виконавець звертається до
суду з поданням про винесення ухвали
про розшук боржника або дитини.

Приймаючи до уваги те, що упродовж
тривалого часу боржник ухиляється від
виконання зобов'язань по зведеному
виконавчому провадженню, за адресою,
вказаною у виконавчих документах, не
проживає, що унеможливлює його виклик
до виконавчої служби для надання
пояснень за фактами невиконання рішень
або вимог державного виконавця,
висновок місцевого суду щодо наявності
правових підстав для задоволення
подання виконавчої служби про розшук
боржника колегія суддів вважає вірним.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що місцевий суд не перевірив ту
обставину, що на день розгляду подання
по суті боржник жив та перебував за
адресою його реєстрації, а також того,
що розгляд подання відбувся у жовтні 2013
року, а суд в ухвалі про оголошення
розшуку посилається на Акт держаного
виконавця, що був складений у травні 2013
року та неотримання ОСОБА_2 повідомлень
чи повісток про призначення до
розгляду подання державного виконавця,
- не спростовують правильних висновків
суду щодо ухилення боржника від
виконання рішень суду та відсутності у
виконавчої служби відомостей про його
місцезнаходження.

Посилання у письмовому поясненні
Відділу примусового виконання рішень
Управління ДВС ГУЮ у Полтавської
області на те, що Актом державного
виконавця від 22.05.2014р. встановлено, що
боржник проживає з батьками, а
постановами від 24.06.2014р. виконавчі
провадження завершені на підставі п.2
статті 47 ЗУ «Про виконавче
провадження» та на даний час виконавчі
документи про стягнення з ОСОБА_2 у
Відділі примусового виконання рішень
відсутні, на думку колегії суддів, слід
оцінювати критично, як виходячи з того,
що належним чином засвідчена копія
вказаного Акту не додана до пояснень, а
тому незрозуміло, за якою саме адресою
проживає боржник та чи зареєстроване в
установленому Законом порядку за цією
адресою його місце проживання, так і
виходячи з наступного.

Статтею 47 ЗУ «Про виконавче
провадження» передбачено випадки
повернення виконавчого документа
стягувачу, а не підстави закінчення
виконавчого провадження, як про це
йдеться у вказаному вище поясненні.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про
виконавче провадження» виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Даною статтею передбачено, що про
наявність обставин, зазначених у
частині першій цієї статті, державний
виконавець складає акт (ч.2).

Про повернення стягувачу
виконавчого документа та авансового
внеску державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом (ч.4).

Повернення виконавчого документа
стягувачу з підстав, передбачених цією
статтею, не позбавляє його права
повторно пред'явити виконавчий
документ до виконання протягом
строків, встановлених статтею 22 цього
Закону (ч.5).

Підстави закінчення виконавчого
провадження містить стаття 49 (а не ст.47)
ЗУ «Про виконавче провадження».

За змістом ч.3 цієї статті про
закінчення виконавчого провадження
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Нормою ч.1 ст.51 ЗУ «Про виконавче
провадження» передбачено, що, у разі
якщо постанова державного виконавця
про закінчення виконавчого
провадження або повернення
виконавчого документа стягувачу
визнана судом незаконною чи скасована
начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби… виконавче
провадження підлягає відновленню
протягом трьох робочих днів з дня
надходження рішення суду, виконавчого
документа чи постанови керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби.

З огляду на те, що Відділом
примусового виконання рішень
Управління ДВС ГУЮ у Полтавської
області не додано до пояснень належним
чином засвідчених копій документів,
зокрема, акта про наявність обставин,
зазначених у ч.1 ст.47 Закону, постанови
державного виконавця про повернення
стягувачу виконавчого документа,
постанови про закінчення виконавчого
провадження (до того ж незрозуміло, з
яких передбачених статтею 49 Закону
підстав винесена дана постанова), та
враховуючи можливість оскарження цих
постанов (про закінчення виконавчого
провадження або повернення
виконавчого документа стягувану) у
встановленому Законом порядку, та, у
разі визнання їх незаконними чи
скасування, - відновлення виконавчого
провадження, колегія суддів вважає, що
за наведених вище обставин оскаржувану
ухвалу суду постановлено з додержанням
вимог закону, а тому підстав для її
скасування не вбачається.

Керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312,
ст.ст.314, 315, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2, - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.
Полтави від 14 жовтня 2013 року, - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню у
касаційному порядку не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
Т.О. Кривчун

СУДДІ:
/підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/ П.М. Карнаух

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Т.О. Кривчун