Справа № 286/2242/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 липня 2014 року
м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської
області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Першко А. А.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Овручі справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності на
домоволодіння в порядку спадкування , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про встановлення
факту прийняття спадщини ОСОБА_4 після
смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року, та визнання за позивачем права
власності на домоволодіння АДРЕСА_1,
мотивуючи тим, що ОСОБА_5 був батьком
сторін та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, після
смерті батька відкрилась спадщина на
майно, зокрема на спірне домоволодіння;
дружина померлого - мати сторін - ОСОБА_4
прийняла спадщину, так як постійно
проживала разом з померлим на день його
смерті, однак юридично своїх прав не
оформила, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
залишивши заповіт своїм дітям; після
смерті матері позивач у встановленому
законом порядку прийняв спадщину,
своєчасно подавши заяву до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини за заповітом, однак нотаріус
законною постановою відмовив у видачі
свідоцтва про право на спадщину на 4/5
частки домоволодіння, у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів, а звернутись в
реєстраційну службу з вимогою про
реєстрацію житлового будинку за
померлими позивач не вправі, так як на
померлу особу власність не
реєструється, спадкоємцем за заповітом
1/5 частки спірного домоволодіння є
відповідач у справі, яка також подала
до нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини; інші спадкоємці -
їх сестри ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - від
спадщини за заповітом відмовились на
користь позивача, тому останній
просить на підставі ст.ст. 529, 549 ЦК УРСР
1963 року, ст.ст. 346, 1268, 1269 ЦК України 2003
року позов задоволити, встановити факт
прийняття спадщини померлою ОСОБА_4 та
визнати за позивачем право власності
на спірне домоволодіння.

В судовому засіданні представник
позивача в частині вимог про
встановлення факту прийняття спадщини
ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та визнання за
позивачем права власності на 4/5 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 позов підтримав,
просив їх задоволити з мотивів,
наведених у позовній заяві; в частині
вимоги про визнання за позивачем права
власності на 1/5 частини домоволодіння
АДРЕСА_1, від позову відмовився, про що
подав суду письмову заяву.

Відповідач позов в частині вимог про
встановлення факту прийняття спадщини
ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та визнання за
позивачем права власності на 4/5 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 - визнала.

Перевіривши законність визнання
позову та заслухавши думку сторін,
дослідивши докази у справі, суд суд
дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх невизнаних
прав.

Батько позивача - ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується
копією свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1, копією свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2. Після його смерті
відкрилась спадщина на належний йому
на праві приватної власності житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1 1966 року побудови,
що стверджується довідкою виконкому
Норинської сільської ради Овруцького
району Житомирської області від 16.10.2013
року № 1076, копіями технічного паспорту
та висновку про технічний стан будинку,
господарських будівель та споруд.

На день смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
крім померлого, за адресою: АДРЕСА_1,
була зареєстрована та проживала його
дружина, мати позивача - ОСОБА_4, що
стверджується довідкою виконкому
Норинської сільської ради Овруцького
району Житомирської області від 03.03.2011
року № 254, копіями свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1, свідоцтва про
одруження серії НОМЕР_3.

Як повідомила на запит суду Овруцька
ДНК листом від 24.06.2014 року за № 1219/01-16,
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_5 спадкова справа не заводилась,
так як спадкоємці із заявами про
прийняття спадщини та заявами про
видачу свідоцтв про право на спадщину
не звертались.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України 2004 року, вказаний
кодекс застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності, тобто після 01.01.2004 року.
Відтак, до правовідносин, які виникли
до набрання ним чинності, тобто до
01.01.2004 року, підлягає застосуванню
Цивільний кодекс України 1963 року.

Так, статтею 549 ЦК України 1963 року
визначено, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном або подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини; ці дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Відповідно до ст.530 ЦК України 1963 року
ОСОБА_4 була спадкоємцем першої черги і
прийняла спадщину після смерті свого
чоловіка ОСОБА_5, оскільки, проживаючи
разом з ним на день його смерті,
фактично вступила в управління та
володіння спадковим майном. Відтак, суд
вважає доведеним факт прийняття
спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
встановлення якого необхідно для
оформлення спадщини, а тому в частині
вимоги про встановлення факту
прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті
ОСОБА_5 позов слід задоволити.

Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 року
прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Тобто прийнята ОСОБА_4
спадщина належала їй з ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Проте ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
що стверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_4, при житті своїх
спадкових прав не оформила, свідоцтва
про право на спадщину за законом після
померлого чоловіка ОСОБА_5 не
виготовила. Однак як вбачається з копії
заповіту, складеного ОСОБА_4 11.09.2000 року
у с.Норинськ Овруцького району
Житомирської області, посвідченого
секретарем Норинської сільської ради
Овруцького району Житомирської
області, зареєстрованого в реєстрі за
№ 71, спадкодавець заповідала все своє
майно в рівних частках своїм дітям:
ОСОБА_3 - позивачу у справі, ОСОБА_2 -
відповідачу у справі, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України 2003
року спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

З постанови державного нотаріуса
Овруцької ДНК Фручевич І.В. про відмову
у вчиненні нотаріальної дії від 21.01.2014
року № 109-02-31, вбачається, що ОСОБА_3
прийняв спадщину за заповітом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року матері
ОСОБА_4, вчасно подавши заяву про
прийняття спадщини до Овруцької
державної нотаріальної контори
Житомирської області. Однак, державним
нотаріусом у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на 4/5
частки житлового будинку АДРЕСА_1
позивачу відмовлено із-за відсутності
правовстановлюючих документів на
спадкове майно.

З копій матеріалів спадкової справи №
157/2011 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_4, заведеної Овруцькою ДНК,
вбачається, що позивач, який є
спадкоємцем за заповітом, дійсно
звернувся до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини 23.03.2011
року, а тому її прийняв. Крім того, до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті ОСОБА_4 04.05.2011 року звернулась
також відповідач, а тому її прийняла.
11.05.2011 року та 12.05.2011 року інші діти
спадкодавця - сестри сторін - ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали заяви про
відмову від прийняття спадщини на
користь ОСОБА_3.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено,
що незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини, тобто з дня
смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК
України).

Згідно з наданою Реєстраційною службою
Овруцького районного управління
юстиції Житомирської області у
відповідь на запит суду 26.06.2014 року
інформацією з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно щодо
об'єктів нерухомого майна, на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1 права власності,
інші речові права, іпотеки, обтяження
не зареєстровані.

На підставі викладеного, за позивачем
слід визнати право власності на 4/5
частини спірного домоволодіння, що є
підставою для задоволення позову в цій
частині. При цьому судом враховано, що у
прохальній частині позову, на відміну
від його мотивувальної частини,
позивач просить визнати за ним право
власності на спірне домоволодіння, не
конкретизуючи розміру належної йому
частки, а тому в судовому засіданні
представник позивача подав заяву про
відмову від позову в частині вимоги про
визнання за ним права власності на 1/5
частину спірного домоволодіння, яка
прийнята судом і є підставою для
закриття провадження у справі в цій
частині позову.

Позивач сплатив судовий збір в сумі 687,50
грн.

Відтак, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 196, п.3ч.1
ст.205, 212-215, 218, 256 Цивільного
процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

1.Прийняти відмову від позову в частині
вимоги про визнання за ОСОБА_3 права
власності на 1/5 частину домоволодіння
АДРЕСА_1, в цій частині позову -
провадження у справі закрити.

2.В частині вимог про встановлення
факту прийняття спадщини ОСОБА_4 після
смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року, та визнання за ОСОБА_3 права
власності на домоволодіння АДРЕСА_1 -
позов задоволити.

Встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 4/5
частини домоволодіння АДРЕСА_1.

3.Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана через Овруцький
районний суд Житомирської області в
Апеляційний суд Житомирської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: В. І. Вачко