Номер провадження: 22-ц/785/3987/14
Головуючий у першій інстанції Шенцева
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С.,
Сидоренко І.П.

при секретарі
Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 12 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання договору дарування
недійсним,-

встановила:

28 січня 2008 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання
договору дарування недійсним,
продовження терміну для прийняття
спадщини та визнання права власності
на квартиру, посилаючись на те, що у 2000
році їй стало відомо, що АДРЕСА_1,
власником якої вона являється,
подарована її померлим чоловіком
ОСОБА_7 онуку - відповідачу по справі
ОСОБА_3 При цьому, позивачка посилалась
на те, що договір дарування своєї
частини квартири вона не здійснювала,
підпис на вказаному договорі їй не
належить, і згоду на відчуження
квартири вона не надавала. (т. 1 а. с. 1-2)

19 червня 2013 року, у зв'язку зі смертю
ОСОБА_6, до справи був залучений її
правонаступник ОСОБА_2, який уточнивши
позовні вимоги,просив визнати
недійсним договір дарування квартири
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7 та
ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 12 лютого 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.
(т. 2 а. с. 146-148)

В апеляційній скарзі апелянт просить
рішення скасувати, ухвалити нове, яким
позов задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на його необґрунтованість,
неповне з`ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. (т. 2 а. с. 151-153)

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скаргах доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги ОСОБА_2 з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7
з 1979 року знаходились у шлюбі, що
підтверджується копією свідоцтва про
одруження від 21 липня 1979 року. (т. 1 а. с. 7)

За договором купівлі-продажу від 15.01.1992
року ОСОБА_7, в період шлюбу, придбав
квартиру АДРЕСА_1.

23.10.1992 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 був
укладений договір дарування, згідно
якого ОСОБА_7 подарував, а ОСОБА_3
прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_6
було надано нотаріальну згоду на
укладення договору дарування спірної
квартири її чоловіком ОСОБА_3 (т. 1 а. с.
68-70)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер, про що
Відділом реєстрації актів
громадянського стану Жовтневої
райадміністрації виконкому Одеської
міськради в Книзі реєстрації смертей 02
січня 2000 року зроблено актовий запис за
№ 28, що вбачається зі свідоцтва про
смерть, серія НОМЕР_1. (т.1, а. с. 24)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги,
позивачка посилається на те, що її
чоловік ОСОБА_7 без її згоди подарував
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3, що вказана
квартира являється спільним майном
подружжя і має входити до спадкового
майна померлого ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 померла, про що
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану у місті Одесі
Одеського міського управління юстиції
в Книзі реєстрації смертей 31 травня 2012
року зроблено актовий запис за № 5305, що
вбачається зі свідоцтва про смерть,
серія НОМЕР_2. (т. 2, а. с. 10)

19 червня 2013 року до участі у справі був
залучений правонаступник померлої
ОСОБА_6 - ОСОБА_2 (т. 2 а. с. 22)

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2 суд виходив з того, що договір
дарування від 23.10.1992 року квартири
АДРЕСА_1 був укладений відповідно до
вимог чинного законодавства (діючого
на час виникнення спірних
правовідносин), всі умови були
виконанні сторонами договору
дарування, а твердження ОСОБА_6, про те,
що вона не давала своєї згоди на
укладення договору дарування не зайшли
свого підтвердження матеріалами
справи та доказами наданими сторонами
по справі.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
оскільки він відповідає матеріалам
справи та вимогам закону.

Судом для з'ясування обставин, що мають
значення для справи неодноразово
призначалась по справі судові
почеркознавчі експертизи.

Згідно висновку судово-почеркознавчої
експертизи № 16627/02 від 17 лютого 2006 року,
підпис від імені ОСОБА_6 в договорі
дарування від 23.10.1992 року, розташований
у графі «Подпись» на зворотній стороні
після слів «…приобретенной в период
брака и на общие средства.», виконаний
ОСОБА_6 під впливом відносно постійного
природного збиваючого фактору, яким у
даному випадку був хворобливий стан
виконавиці, що впливав на
письмово-рухові функції. (справа №
2-2861/11 р., за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про
визнання договору дарування квартири
недійсним, а. с. 282-285)

Як вбачається з висновку Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 6096/11-11/14186/11-32 повторної
судово-почеркознавчої експертизи,
складеного 10 січня 2012 року, 1. Будь-яких
ознак виготовлення електрофотокопії
дарування від 23.10.1992 року шляхом
монтажу не спостерігається. Остаточно
встановити, чи мав місце монтаж при
виготовленні вказаного документа
можливо лише за оригіналом цього
документа. 2. Підпис від імені ОСОБА_6,
електрофотографічне зображення якого
міститься на останній сторінці у графі
«Підпис» в електрофотокопії договору
дарування від 23.10.1992 року, виконаний
ОСОБА_6. (т. 1 а. с. 199-203)

Суд першої інстанції обґрунтовано не
прийняв до уваги висновок
експерта-криміналіста № 35/198 від 20
грудня 2003 року, про те, що спірний
підпис від імені ОСОБА_6 в договорі
дарування від 23.10.1992 року виконаний не
ОСОБА_6, а іншою особою, оскільки
експертом була проведена
криміналістична експертиза по
цивільній справі, яка судом не
призначалась. Експерт був полковником
медичної служби із вищою медичною
освітою, мав спецпідготовку по
криміналістичним методам дослідження
криміналістичних доказів, чи має цей
експерт підготовку для проведення
почеркознавчої експертизи, із висновку
не вбачається. (справа № 2-2861/11 р., за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання
договору дарування квартири недійсним,
а. с. 134-135)

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що доводи позивачки, що підпис в
договорі дарування від 23.10.1992 року був
вчинений не ОСОБА_6, а іншої особою, а
також те, що вона не надавала своєї
згоди на укладання спірного договору
дарування, є безпідставними і
спростовуються висновками експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. ст. 244, 227 ЦК України (в
редакції 1963 року) договір дарування
нерухомого майна повинен бути
нотаріально посвідченим та підлягає
реєстрації у виконавчому комітеті
місцевої ради народних депутатів.

Згідно зі ст. 243 ЦК України (в редакції
1963 року) за договором дарування одна
сторона передає безоплатно другій
стороні майно у власність. Договір
дарування вважається укладеним з
моменту передання майна
обдаровуваному.

За правилами ч. 1 ст. 22 КпШС України,
майно, нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном.

За приписами ст. 23 КпШС України, майном,
нажитим за час шлюбу, подружжя
розпоряджається за спільною згодою.
При укладенні угод одним з подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Для укладення угод
по відчуженню спільного майна
подружжя, що потребують обов'язкового
нотаріального засвідчення, згода
другого з подружжя повинна бути
висловлена у письмовій формі.

Отже, під час розгляду справи судом
правильно встановлено, що під час
укладання договору дарування квартири
АДРЕСА_1 між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, ОСОБА_6, у
відповідності з положеннями ст. 23 КпШС
України, було надано нотаріальну згоду
на укладання договору дарування
спірної квартиру іі чоловіком онуку
ОСОБА_3 Договір дарування був укладений
у відповідності вимог діючого на той
час законодавства, умови договору
виконані сторонами правочину, а відтак
правових підстав для визнання його
недійсним не вбачається.

Довід апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_6 після перенесеного 29.06.1991 року
інсульту втратила здатність до
самостійного пересування,
самообслуговування та спілкування,
тобто втратила функціональні
можливості, зокрема можливість тримати
письмові прилади, є неспроможним,
оскільки спростовується матеріалами
справи, а саме протоколом судових
засідань, зі змісту якого вбачається,
що ОСОБА_6 приймала особисту участь у
судових засіданнях в період 2002 - 2004
роки, розписувалась у довідникових
листах, оформлювала особисто
довіреності на представництво її
інтересів у суді до 2008 року. Крім того,
звертає увагу той факт, що ОСОБА_6 за
життя не зверталась до суду за таких
обставинах, а указані обставини
знайшли своє відображенні тільки в
позві правонаступника. (справа № 2-2861/11
р., за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про
визнання договору дарування квартири
недійсним,а.с.25,32-46, 66-89,95-112, 104,118-120,247-265)

Інших доводів, які б спростували
правильні висновки суду першої
інстанції апеляційна скарга не
містить.

При зазначених обставинах, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
повно й всебічно дослідив та надав
оцінку обставинам по справі, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, що їх регулює.
Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 12 лютого 2014 року ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права підстав для його
скасування немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 12 лютого 2014 року - залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Сєвєрова Є.С.

Сидоренко І.П.