У х в а л а

іменем україни

19 червня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Дем'яносова М.В., Коротуна
В.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
приватного підприємства «СеОл-Агро»
про стягнення заборгованості з
орендної плати за договором оренди
земельних ділянок, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 20 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 31 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до приватного
підприємства «СеОл-Агро» про стягнення
заборгованості з орендної плати за
договором оренди земельних ділянок у
розмірі 3 037 грн 78 коп., посилаючись на
те, що відповідно до умов договорів
оренди земельних ділянок, загальною
площею 4,04 га, укладених позивачем 02
січня 2011 року з ПП «СеОл-Агро», останній
зобов'язався щорічно та своєчасно
після збирання врожаю поточного року
сплачувати у відповідності до п. 3.1
кожного договору орендну плату за
користування землею у розмірі 428 грн за
земельну ділянку розміром 1,8 га та 1 042
грн за земельну ділянку розміром 2,24 га,
або 3 % від вартості земельної ділянки.
Орендар за 2012-2013 рр. не виконав у
повному обсязі умови угоди в частині
виплати орендної плати з врахуванням
збільшення на підставі Кабінету
Міністрів України № 1185 від 31 жовтня 2011
року «Про внесення змін до Методики
нормативної грошової оцінки землі
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів» у 2012 року
нормативної землі.

Рішенням Снігурівського районного
суду Миколаївської області
від 20 лютого 2014 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 31 березня 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, мотивуючи свої вимоги
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Колегією суддів встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
рішення суду першої інстанції та
ухвала суду апеляційної інстанції
ухвалені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів,
обґрунтовано викладених у
мотивувальних частинах оскаржуваних
судових рішень.

За таких обставин, касаційну скаргу
потрібно відхилити, а рішення
Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 20 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 31 березня 2014
року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 20 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 31 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
О.П.
Касьян

М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун