Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1826/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Нерода
Доповідач Бубличенко В. П.
РІШЕННЯ

Іменем України

16.07.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого - Бубличенко
В.П.

суддів - Мурашка С.І.

Сукач Т.О.

при секретарі - Савченко
Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді в режимі
відеоконференції цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до комунального
підприємства «Міська друкарня»
Олександрійської міської ради
Кіровоградської області про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 14 травня
2014 року і

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
комунального підприємства «Міська
друкарня» Олександрійської міської
ради Кіровоградської області про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за затримку розрахунку при звільненні
та відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що з 11 квітня 2011 року по
08 лютого 2014 року він працював у
відповідача друкарем. Після звільнення
з роботи з ним не було проведено
повного розрахунку.

Посилаючись на такі обставини,
позивач просив суд стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість по заробітній платі в
розмірі 7414,66 грн., середній заробіток за
весь час затримки виплати заробітної
плати та 2500 грн. у відшкодування
моральної шкоди, завданої порушенням
його трудових прав.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 14 травня 2014 року позов
задоволено частково. Суд стягнув з
відповідача на користь позивача
заборгованість по заробітній платі в
розмірі 7414,66 грн., у задоволенні інших
позовних вимог суд відмовив.

У апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати в
частині вирішення позовних вимог про
стягнення середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди і
ухвалити нове рішення, яким зазначені
вимоги задовольнити.

В частині стягнення
заборгованості по заробітній платі
рішення суду не оскаржено.

Позивач в судове засідання не
з'явився, подав заяву про розгляд
справи у його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача, ОСОБА_3,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду та
обгрунтованість доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог про стягнення
середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди, суд
послався в рішенні на те, що зазначені
вимоги не можуть бути задоволені ,
оскільки з позивачем на час розгляду
справи розрахунок фактично не було
проведено.

Такі доводи суду є помилковими,
оскільки вони не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП
України в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір, підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Пленум Верховного Суду України у
п.20 постанови № 13 від 24 грудня 1999 року
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
роз'яснив, що установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст.117 КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, в при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Встановлено, що на день
звільнення позивач не був на роботі. Це
підтверджується наданими
представником відповідача копіями
табелів обліку використання робочого
часу в січні - лютому 2014 року, з яких
вбачається, що з 17 січня по 08 лютого 2014
року включно він перебував у відпустці.

Після звільнення з роботи позивач
звернувся за розрахунком 07 березня 2014
року, що підтверджується виданою йому в
цей день довідкою про розмір
заборгованості по заробітній платі і
поясненнями представника відповідача,
які не спростовані наданими позивачем
доказами.

Враховуючи наведене, колегія
суддів вважає, що вимоги позивача про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні
підлягають задоволенню за період з 08
березня 2014 року по день ухвалення судом
першої інстанції рішення (14 травня 2014
року), що складає 44 робочих дні.

Згідно з п.2 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100, середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Нарахування виплат, що
обчислюються із середньої заробітної
плати за останні два місяці роботи,
провадяться шляхом множення
середньоденного (годинного) заробітку
на число робочих днів/годин, а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період (п.8 Порядку).

З матеріалів справи вбачається, в
грудні 2013 року і січні 2014 року (два
місяці, які передували звільненню)
позивач відпрацював всього 30 днів. За
цей період йому була нарахована
заробітна плата в розмірі 2485,71 грн. (1800
грн.+685,71грн.=2485,71 грн.). Розмір
середньоденної заробітної плати
складає 82,857 грн. (2485,71 грн. : 30 днів = 82,857
грн.), а розмір середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
- 3645,70 грн. (82,857 грн. х 44 дня = 3645,70 грн.).

Ця сума обрахована без утримання
прибуткового податку та інших
обов'язкових платежів і підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача за затримку розрахунку при
звільненні.

Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП
України відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Колегія суддів вважає, що
невиплатою позивачеві розрахунку при
звільненні, до якого входить не тільки
заборгована заробітна плата, але і
суми, нараховані за час відпустки,
порушено його трудові права,
передбачені ст.ст.115, 116 КЗпП України, що
завдало йому моральної шкоди,
відшкодування якої з урахуванням
обставин справи, наданих позивачем
доказів, а також засад розумності і
справедливості колегія суддів
визначила в розмірі 500 грн.

Враховуючи наведене, рішення суду
в частині вирішення позовних вимог про
стягнення середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди
підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1
ст.309 ЦПК України у зв'язку з
неправильним застосуванням норм
матеріального права з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення цих вимог.

В частині судових витрат рішення
суду підлягає зміні, оскільки у зв'язку
з ухваленням нового рішення про
часткове задоволення позову
немайнового характеру (про
відшкодування моральної шкоди)
відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України з
відповідача підлягає стягненню в доход
держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.,
що разом із судовим збором з вимог
майнового характеру складатиме 487,20
грн.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 14 травня 2014 року скасувати
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення
середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні і
відшкодування моральної шкоди з
ухваленням нового рішення, та змінити в
частині судових витрат.

Стягнути з комунального підприємства
«Міська друкарня» Олександрійської
міської ради Кіровоградської області
на користь ОСОБА_3 3645 (три тисячі
шістсот сорок п'ять) грн. 70 коп.
середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні,
обрахованого без утримання
прибуткового податку та інших
обов'язкових платежів, і 500 (п'ятсот) грн.
у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з комунального підприємства
«Міська друкарня» Олександрійської
міської ради Кіровоградської області
487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
судового збору в доход держави.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді