Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №274/7715/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
Хуторна Інна Юріївна
Доповідач Заполовський В. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І.,
Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання
Капустинської Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Українська страхова група» до ОСОБА_1,
третя особа без самостійних вимог
приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «ЛАФОРД» про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди в порядку регресу, за
апеляційною скаргою представника
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Українська
страхова група» - товариства з
обмеженою відповідальністю «ДІКЕ» на
рішення Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 20
березня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ПАТ «Страхова компанія
«Українська страхова група»
звернулася до суду з даним позовом.

Зазначала, що 11 липня 2012 року в м. Києві
по проспекту Перемоги, А/Станція Дачна,
з вини ОСОБА_1, який керував автомобілем
ВАЗ 2103 державний номерний знак НОМЕР_1
сталася дорожньо-транспортна пригода з
автомобілем Shoda Октавіа державний
номерний знак НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_2.

На момент вчинення
дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
водія автомобіля ВАЗ 2103 державний
номерний знак НОМЕР_1 була застрахована
у приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «ЛАФОРТ» (далі ПРАТ
«СК «ЛАФОРТ»). Транспортний засіб Shoda
Октавіа державний номерний знак НОМЕР_2
застрахований відповідно до договору
добровільного страхування у
приватному акціонерному товаристві
«Страхова компанія «Українська
страхова група» (далі ПрАТ «СК
«Українська страхова група»).

Відповідно до страхового акту
№ДККА-18611 від 10 вересня 2012 року та
розрахунку страхового відшкодування,
розрахунку фактури № від 24 липня
2012 року власнику транспортного засобу
Shoda Октавіа державний номерний знак
НОМЕР_2, позивачем ПрАТ «СК «Українська
страхова група» сплачено страхове
відшкодування в розмірі 10 522,41 грн.

03.12.2013 року позивачем було направлено
до ПрАТ «СК «ЛАФОРТ» претензію з
вимогою відшкодувати збиток в порядку
регресу (страхове відшкодування) у
розмірі 10 522, 41 грн., однак дане прохання
було проігноровано.

За наведених обставин ПрАТ «Страхова
компанія «Українська страхова група»
просила стягнути із відповідача ОСОБА_1
на свою користь виплачене ними
страхове відшкодування в порядку
регресу в сумі 10 522, 41 грн. та понесені
судові витрати.

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 20 березня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
представник ПрАТ «Страхова компанія
«Українська страхова група» - ТОВ
«ДІКЕ», посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Зокрема вказує, що позивач ПрАТ
«Страхова компанія «Українська
страхова група» не страхував цивільної
відповідальності відповідача, а тому
вимоги ст.38 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" не відноситься до ПрАТ
«Страхова компанія «Українська
страхова група» і позивач мав право
подати регресний позов до відповідача.

Вважає, що суд необґрунтовано та
безпідставно відмовив у стягненні
шкоди, спричиненої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди саме з
водія ОСОБА_1, винуватця
дорожньо-транспортної пригоди,
оскільки згідно ст. 1191 ЦК України
позивач за власним вибором має право
пред'являти вимогу про відшкодування
шкоди безпосередньо до винної особи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Так, позивачем ПрАТ «Страхова компанія
«Українська страхова група» заявлений
позов до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди в порядку регресу, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди з підстав передбачених ст.1191 ЦК
України.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції визнав, що підстави
для задоволення позову відсутні.

З таким висновком суду погоджується
колегія суддів, виходячи з наступного.

Як встановив суд та вбачається з
матеріалів справи, 11 липня 2012 року з
вини ОСОБА_1, який керував автомобілем
ВАЗ 2103 державний номерний знак НОМЕР_1,
сталася дорожньо-транспортна пригода з
автомобілем Shoda Октавіа державний
номерний знак НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_2.

На момент вчинення
дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
водія автомобіля ВАЗ 2103 ОСОБА_1 була
застрахована у ПрАТ «СК «ЛАФОРТ».
Транспортний засіб Shoda Октавіа
застрахований відповідно до договору
добровільного страхування у ПрАТ «СК
«Українська страхова група», тобто
позивача по справі (а.с.4, 5, 31, 32).

Відповідно до платіжного доручення від
10.09.2012 року власнику транспортного
засобу Shoda Октавіа державний номерний
знак НОМЕР_2, позивачем ПрАТ «СК
«Українська страхова група» сплачено
страхове відшкодування в розмірі 10
522,41 грн.(а.с.10).

Направлена 03.12.2013 року позивачем ПрАТ
«СК «Українська страхова група»
претензія з вимогою відшкодувати
збиток в порядку регресу (страхове
відшкодування) у розмірі 10 522, 41 грн.,
ПрАТ «СК «ЛАФОРД» залишена без
розгляду (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України -
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Статтею 38 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено право страховика
подати регресний позов.

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Таке ж положення закріплено у статті 27
Закону України „Про страхування",
відповідно до якої до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Ці ж положення закону роз'яснені в п.26
постанови №4 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», де роз'яснено,
що до страховика, який виплатив
страхове відшкодування, переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, яка одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки. Сума
страхового відшкодування підлягає
стягненню з особи, відповідальної за
завдані збитки, відповідно до правил
статті 993 ЦК.

Також, у пункті 27 зазначеної постанови
№4 Пленуму роз'яснено, що при вирішенні
спорів про право зворотної вимоги
страховика суди повинні розрізняти
поняття «регрес» та «суброгація».
Наприклад, у випадку суброгації
відбувається лише заміна осіб у вже
наявному зобов'язанні (заміна
активного суб'єкта) зі збереженням
самого зобов'язання. У такому разі
страхувальник передає свої права
страховикові на підставі договору і
сприяє реалізації останнім прийнятих
суброгаційних прав. У випадку регресу
одне зобов'язання замінює собою інше,
але переходу прав від одного кредитора
до іншого не відбувається. При цьому
регрес регулюється загальними нормами
цивільного права (зокрема, статтею 1191
ЦК України), а також статтею 38 Закону №
1961-IV, „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", а для суброгації відповідно
до статті 993 ЦК України і статті 27
Закону України «Про страхування»
встановлено особливий правовий режим.

Таким чином, оскільки цивільна
відповідальність власника автомобіля
ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1, винуватця
дорожньо-транспортної пригоди, була
застрахована у ПрАТ «СК «ЛАФОРТ», яка і
є відповідальною за завдані збитки, а
власнику транспортного засобу Shoda
Октавіа д.н.з. НОМЕР_2 позивачем ПрАТ
«Страхова компанія «Українська
страхова група» сплачено страхове
відшкодування в розмірі 10 522,41 грн., то
спірні правовідносини регулюються ст.
993 ЦК України та ст. 27 Закону України
„Про страхування", а не ст.1191 ЦК та ст. 38
Закону України „Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", на підставі
яких позивач просив задовольнити його
позов.

З врахуванням наведеного колегія
суддів приходить до висновку, що
передбачених законом підстав для
задоволення позову приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Українська страхова група»
до ОСОБА_1 у суду не було.

Відтак, доводи апеляційної скарги про
те, що суд необґрунтовано та
безпідставно відмовив у стягненні
шкоди, спричиненої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди з
винуватця дорожньо-транспортної
пригоди ОСОБА_1 на підставі ст. 1191 ЦК
України не ґрунтуються на вимогах
закону та обставинах даної цивільної
справи.

З врахуванням наведеного колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
норм матеріального права і порушення
норм процесуального права, які
передбачені нормами ЦПК України як
підстави для скасування чи зміни
рішень.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів апеляційного
суду, -

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу представника
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Українська
страхова група» - товариства з
обмеженою відповідальністю «ДІКЕ»
відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 20
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий Судді