Справа № 131/1271/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2014

Іллінецький районний суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина С.В.,

при секретарі Бойко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Іллінці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Білківської сільської ради
Іллінецького району Вінницької
області про визнання права власності
на спадкове майно за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом до Білківської
сільської ради, вказуючи, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько - ОСОБА_2,
який за життя заповів все своє майно
своїй дружині та матері позивача -
ОСОБА_3. Заповіт не змінено та не
скасовано. Спадщину ОСОБА_3 прийняла
шляхом фактичного вступу у володіння
та управління спадковим майном,
здійснювала ремонтні роботи в
житловому будинку, сплачувала
комунальні послуги, користувалась
земельною ділянкою, тобто згідно ч. 1 ст.
549 ЦК України 1963 року, прийняла спадщину
після смерті ОСОБА_2 до дня своєї
смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4. Ще за
життя, ОСОБА_3 все своє майно заповіла
позивачу та його рідному брату - ОСОБА_4
в рівних частках.

До спадкового майна покійної
ОСОБА_3 входять: житловий будинок з
господарськими будівлями, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1,
земельні ділянки площею 0,25 га та 0,15 га,
які розташовані за адресою АДРЕСА_1, які
призначені для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд та
ведення особистого селянського
господарства - відповідно, які були
передані у приватну власність,
відповідно до рішення 6 сесії 22
скликання Білківської сільської ради
Іллінецького району Вінницької
області від 31.01.1996 року, земельні
ділянки, площею 0,5205 га, та 1,2060 га,
призначені для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що належали спадкодавцю ОСОБА_3, на
підставі державних актів на право
власності на земельні ділянки серії ЯЖ
№ 783837 та серії ЯЖ № 783519.

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3
є позивач, оскільки його рідний брат -
ОСОБА_4 - помер ІНФОРМАЦІЯ_5. Інших
спадкоємців, на яких поширюється дія
ст. 1241 ЦК України, не має.

Іллінецька державна нотаріальна
контора не видає свідоцтва про право на
спадщину на зазначене майно, оскільки
позивачем пропущено строк прийняття
спадщини, відсутні правовстановлюючі
документи на житловий будинок та
земельні ділянки, площею 0,25 га та 0,15 га,
що розташовані за адресою АДРЕСА_1, які
призначені для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд та
ведення особистого селянського
господарства - відповідно, які були
передані у приватну власність
спадкодавцю ОСОБА_3, відповідно до
рішення 6 сесії 22 скликання Білківської
сільської ради Іллінецького району
Вінницької області від 31.01.1996 року

Вказані обставини стали підставою для
звернення позивача ОСОБА_1 до суду за
захистом свого права на спадкування,
просить визнати за ним право власності
на спірні, наведені вище, житловий
будинок та земельні ділянки (право
власності на які спадкодавця ОСОБА_3,
посвідчується державними актами на
право власності на земельні ділянки) та
просить визнати за ним право на
земельні ділянки, право на які
спадкодавця ОСОБА_3 посвідчено
відповідним рішенням сесії
Білківської сільської ради
Іллінецького району Вінницької
області.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився,
надіслав на адресу суду заяву, якою
просив справу розглянути у його
відсутність, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі.

Представник відповідача - Білківської
сільської ради Іллінецького району
Вінницької області в судове засідання
не з'явився, засобами поштового зв'язку
на адресу суду надійшла заява, згідно
змісту якої, позовні вимоги
відповідачем визнаються повністю,
просив вирішити справу у відсутність
представника сільської ради.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутність
позивача та представника відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд, за
наявності до того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 від 12 червня
2009 року «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону і не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму
Верховного Суду України №14 від 18
грудня 2009 року «Про судове рішення в
цивільній справі», за змістом частини
ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання
відповідачем позову, яке не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд у
мотивувальній частині рішення може
вказати лише про визнання позову та
прийняття його судом.

За таких обставин суд вважає, що наявні
всі законні підстави для ухвалення
рішення про задоволення позову в
судовому засіданні, відповідно до
вимог ст. 174 ЦПК України, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права,
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК
України, заповідач може призначити
своїми спадкоємцями одну або кількох
фізичних осіб, незалежно від наявності
у нього з цими особами сімейних,
родинних відносин, а також інших
учасників цивільних відносин.

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2 від 02 квітня 1996 року 01.04.1996 року в
с. Білки Іллінецького району
Вінницької області помер ОСОБА_2 (а.с. 13),
який відповідно до посвідченого
Білківською сільською радою 07 лютого
1994 року заповіту (реєстровий № 3)
заповів усе своє майно, де б воно не
знаходилось та з чого б не складалось
своїй дружині - ОСОБА_3 (а.с. 15).

ОСОБА_3 згідно довідки Білківської
сільської ради від 07.07.2014 року № 237, до
дня смерті проживала у будинку АДРЕСА_1
(а.с. 33), а отже відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК
України (1963 року) прийняла спадщину
після смерті ОСОБА_2, шляхом фактичного
вступу у володіння та управління
спадковим майном.

З довідки Білківської сільської ради
Іллінецького району Вінницької
області від 27.01.2014 року № 25, вбачається,
що згідно записів погосподарської
книги № 1 на 2011 - 2015 роки Білківської
сільської ради, об'єкт господарського
обліку № 0060 - 1, житловий будинок
АДРЕСА_1 відноситься до категорії
робочих дворів і належав на праві
власності гр. ОСОБА_2, рік забудови 1965.
(а.с. 17).

Відповідно до заповіту, посвідченого
секретарем Білківської сільської ради
Іллінецького району Вінницької
області 27.02.2009 року (реєстровий № 3)
ОСОБА_3, заповіла все своє майно, де б
воно не знаходилось та з чого б не
складалось своїм синам ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 (а.с. 16).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_3 від 26.11.2013 року померла
ОСОБА_3 (а.с. 12), відповідно до свідоцтва
про смерть серії НОМЕР_4 від 16.05.2014 року
помер також брат позивача - спадкоємець
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, який проживав одиноко
та спадкоємців не мав (а.с. 11, 34).

Згідно листа ВССУ від 16.05.2013 року №
24-753/0/4-13 при вирішенні спорів про
визнання права власності на спадкове
майно судам слід керуватися
законодавством, яке регулювало
виникнення права власності у самих
спадкодавців на момент закінчення
будівництва будинків, зокрема
положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом
України «Про власність», Інструкцією
про порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР від 31
січня 1966 року, Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженою наказом Міністра
юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975
року № 45/5 та іншими нормативними
актами. За змістом п. 62 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР підтвердженнями
приналежності будинку, який
знаходиться в сільському населеному
пункті, можуть бути відповідні довідки
виконавчого комітету сільської Ради
депутатів трудящих, які видавались в
тому числі і на підставі записів у по
господарських книгах. За змістом
зазначених нормативних актів
виникнення права власності на житлові
будинки, споруди не залежало від
державної реєстрації цього права.
Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року. В погосподарських книгах при
визначенні року побудування
зазначається рік введення в
експлуатацію будинку. Відповідно до пп.
а п. 6 Постанови Пленуму Верховного
суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»
спори щодо майна колишнього
колгоспного двору, яке було придбане до
15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за
нормами, ще регулювали власність цього
двору, а саме: право власності на майно,
яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні

Наведені обставини суд визнає як
підставу для визнання позовних вимог
ОСОБА_1, в частині визнання за ним права
власності на житловий будинок АДРЕСА_1,
оскільки він вступив в управління та
володіння майном ОСОБА_3, так як станом
на день смерті проживав разом з
спадкодавцем (а.с. 33), а інший
спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_5 та не мав своїх
спадкоємців (а.с. 11, 34).

Вирішуючи питання про
задоволення позову в частині визнання
за позивачем права на земельні ділянки
загальною площею 0, 40 га, по АДРЕСА_1,
якими ОСОБА_3 володіла на підставі
рішення 6 сесії 22 скликання Білківської
сільської ради від 31 січня 1996 року, суд
виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Відповідно до п. 3.5 Листа Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ №
24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування»: набуття права власності
на земельну ділянку та перехід права
власності на земельну ділянку в
порядку спадкування має місце за
наявності наступних юридичних фактів у
їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного
органу про передачу у власність
земельної ділянки спадкодавцю,
укладення спадкодавцем правочинів
щодо набуття права власності на
земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації
на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в
натурі;

- погодження із суміжними
землевласниками та
землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку
Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на
земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не
дотримано - право власності на
конкретні земельні ділянки не виникає
та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить
до спадкоємців у порядку спадкування,
за винятком встановлених випадків, на
які поширюється дія п. 1 розділу Х
«Перехідні положення» ЗК.

Якщо спадкодавець не набув права
власності на земельну ділянку згідно
зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру
приватизації земельної ділянки
відповідно до чинного законодавства
України, а органами місцевого
самоврядування відмовлено спадкоємцям
у завершенні процедури приватизації,
то спадкоємці мають право звертатися
до суду із позовами про визнання
відповідного права в порядку
спадкування - права на завершення
приватизації та одержання державного
акта про право власності на землю на
ім'я спадкоємця, а не права власності на
земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1
розділу Х «Перехідні положення» ЗК
рішення про передачу громадянам
України безоплатно у приватну
власність земельних ділянок, прийняті
органами місцевого самоврядування
відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня
1992 року «Про приватизацію земельних
ділянок» (втратив чинність на підставі
Закону України від 14 вересня 2006 року №
139-V) є підставою для виготовлення та
видачі цим громадянам або їх
спадкоємцям державних актів на право
власності на земельну ділянку за
технічною документацією щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку (пункт 1
розділу X доповнено абз. 2 згідно із
Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).

Враховуючи те, що спадкодавець ОСОБА_3,
володіла вказаними земельними
ділянками площею 0,25 га та 0,15 га, які
розташовані за адресою АДРЕСА_1, які
призначені для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд та
ведення особистого селянського
господарства - відповідно, на підставі
рішення 6 сесії 22 скликання Білківської
сільської ради Іллінецького району
Вінницької області від 31.01.1996 року
(а.с.18), однак не зареєструвала своє
право у встановленому законом порядку
та не отримала правовстановлюючі
документи на вказані земельні ділянки,
до спадкоємця - позивача по справі, може
перейти виключно той обсяг прав, яким
володіла ОСОБА_3 на день смерті, а тому
за позивачем слід визнати право (але не
право власності) на спірні, наведені
вище земельні ділянки.

Суд визнає доведеними вимоги позивача
в частині визнання за ним права
власності на земельні ділянки площею
0,5205 га, та 1,2060 га, що розташовані на
території Білківської сільської ради
та призначені для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що належали спадкодавцю ОСОБА_3, на
підставі державних актів на право
власності на земельні ділянки,
оскільки таке право спадкодавця було
зареєстровано у встановленому законом
порядку, про що свідчать державні акти
серії ЯЖ № 783837 та серії ЯЖ № 783519 від 16
квітня 2009 року, а тому таке право
підлягає переходу до спадкоємця на
загальних підставах. (а.с. 21,22).

Суд вважає за можливе прийняти
визнання позову відповідачем і
задовольнити позовні вимоги позивача,
оскільки вони, крім повного їх визнання
відповідачем, підтверджуються й іншими
доказами по справі, а саме: копією
свідоцтва про встановлення
батьківства, відповідно до якого
ОСОБА_2, визнаний батьком ОСОБА_6 на
даний час ОСОБА_1 - позивача по справі
(а.с 14), копією технічного паспорта на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок АДРЕСА_1 (а.с. 19-20), витягами з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки (а.с.
24, 25), довідкою Іллінецької державної
нотаріальної контори від 02.07.2014 року №
310/01 - 16 відповідно до якої спадкова
справа на ім'я спадкодавця ОСОБА_3 не
заводилась (а.с. 28).

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1
являється єдиним спадкоємцем за
заповітом та він не може у
встановленому законом нотаріальному
порядку оформити свої спадкові права
по причині того, що він пропустив строк
для прийняття спадщини, та по причині
відсутності правовстановлюючих
документів на житловий будинок АДРЕСА_1
та земельні ділянки, площею 0,25 га та 0,15
га, що призначені для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель та споруд та
ведення особистого селянського
господарства, що розташовані за цією ж
адресою, спадкові права позивача
підлягають захисту шляхом визнання за
ним відповідного права.

Оцінюючи в сукупності всі
досліджені у справі докази, а також
враховуючи повне визнання
відповідачем по справі позову, суд
визнає доведеними вимоги позивача.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1223, 1235,
1268 ЦК України, ст.ст. 209, 212 - 215 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
(ідентифікаційний код НОМЕР_1),
проживаючим за адресою АДРЕСА_1, право
власності на цілий садибний
(індивідуальний) житловий будинок з
господарськими будівлями за адресою:
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
(ідентифікаційний код НОМЕР_1),
проживаючим за адресою АДРЕСА_1, право
на земельні ділянки загальною площею
0,40 га, в тому числі - для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд - 0,25 га; для ведення
особистого селянського господарства -
0, 15 га, що розташовані за адресою
АДРЕСА_1, рішення про передачу яких у
приватну власність ОСОБА_3, прийнято 6
сесією 22 скликання Білківської
сільської ради Іллінецького району
Вінницької області 31.01.1996 року, в
порядку спадкування за заповітом
після смерті ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
(ідентифікаційний код НОМЕР_1),
проживаючим за адресою АДРЕСА_1, право
власності на земельну ділянку (пай),
площею 0,5205 га, що розташована на
території Білківської сільської ради
Іллінецького району Вінницької
області, право власності спадкодавця
на яку, посвідчено державним актом на
право власності на земельну ділянку,
серії ЯЖ № 783837 від 16 квітня 2009 року,
призначена для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва, в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
(ідентифікаційний код НОМЕР_1),
проживаючим за адресою АДРЕСА_1, право
власності на земельну ділянку (пай),
площею 1,2060 га, що розташована на
території Білківської сільської ради
Іллінецького району Вінницької
області, право власності спадкодавця
на яку, посвідчено державним актом на
право власності на земельну ділянку,
серії ЯЖ № 783519 від 16 квітня 2009 року,
призначена для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва, в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Вінницької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення через Іллінецький районний суд
Вінницької області.

Суддя: