Ухвала

іменем україни

25 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Амеліна В.І., Остапчука
Д.О., -

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - Чутівська
державна нотаріальна контора
Полтавської області, про усунення від
права спадкування, за касаційної
скаргою ОСОБА_4 в особі представника
ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду
Полтавської області від 08 вересня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення
від права на спадкування.

Позовні вимоги мотивував тим, що
відповідач, який є його рідним братом,
не приймав участі у догляді за їх
батьком ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, а перед смертю хворів й
потребував сторонньої допомоги.

Рішенням Чутівського районного суду
Полтавської області від 31 липня
2014 року позов задоволено.

Усунуто ОСОБА_5 від права на
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 08 вересня 2014
року, зазначене рішення районного суду
скасовано й в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі
представника ОСОБА_6 просить рішення
апеляційного суду скасувати і залишити
в силі рішення суду першої інстанції,
яке було помилково скасовано,
мотивуючи свої вимоги неправильним
застосуванням судом норм
матеріального права і порушенням норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Статтями 202, 203 СК України встановлено
обов'язок повнолітніх дітей утримувати
своїх батьків, які є непрацездатними та
потребують матеріальної допомоги,
мають тяжкі хвороби, інвалідність або є
безпомічними.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми,
суд при вирішенні такої справи згідно з
вимогами ст. 214 ЦПК України повинен
встановити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для ухвалення рішення про усунення від
спадкування у справі повинні бути
надані належні та допустимі докази, які
б свідчили про те, що спадкодавець
потребував допомоги відповідача,
останній мав можливість її надати,
проте ухилявся від обов'язку щодо її
надання.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який її потребував,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю.
Тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій.

Крім цього, підлягає з'ясуванню судом
питання, чи потребував спадкодавець
допомоги від спадкоємця за умови
отримання її від інших осіб, чи мав
спадкоємець матеріальну та фізичну
змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у
справах про усунення від права на
спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК
України має значення сукупність
обставин: ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги при можливості
її надання, перебування спадкодавця в
безпорадному стані, потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Лише при одночасному настанні
наведених обставин і доведеності
зазначених фактів в їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
спадкування.

Таким чином, установивши, що
відповідач, будучи сином ОСОБА_7 від
першого шлюбу, разом з батьком не
проживав, оскільки останній з 1970 року
проживав із своєю новою сім'єю -
дружиною ОСОБА_8 та сином ОСОБА_4, й саме
дружина здійснювала догляд за
спадкодавцем, дійшов вірного по суті
висновку про безпідставність й
недоведеність позовних вимог, оскільки
відсутні докази того, що ОСОБА_7 був у
безпорадному стані й звертався до
відповідача за допомогою, яку той мав
можливість надати, проте не надав.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками, оскільки вони узгоджуються
з матеріалами та обставинами справи.

Суд апеляційної інстанції правильно
визначив характер спірних
правовідносин й вірно застосував
положення норм матеріального права, й
оцінивши усі забрані у справі докази,
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 в
особі представника ОСОБА_6 на увагу не
заслуговують й висновків суду не
спростовують.

Матеріали витребуваної справи не
свідчать про те, що апеляційним судом
при розгляді даної справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, наведені у
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі
представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської
області від 08 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О.
Савченко

В.І. Амелін

Д.О. Остапчук