Провадження по справі № 2/260/49/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року Ленінський районний суд
м. Донецька у складі:

головуючої судді Данилюк
О.С.,

при секретарі Яременко
Ю.М.,

за участю позивачки ОСОБА_1 та
представника відповідача адвоката
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_4, про розірвання договору
довічного утримання, стягнення
матеріального забезпечення за
договором довічного утримання та
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
третя особа приватний нотаріус
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_4, про стягнення
матеріального забезпечення за
договором довічного утримання,-

В С ТА Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_3, третя
особа приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
про розірвання договору довічного
утримання, стягнення матеріального
забезпечення за договором довічного
утримання, мотивуючи свої вимоги тим,
що в між нею та відповідачкою у
листопаді 2009 року було укладено
договір довічного утримання. В той час
вона перебувала в скрутному стані
після перенесеної операції з видаленні
надпочечників. Згідно вказаного
договору позивач передала у власність
відповідачці ОСОБА_3 ? частину
трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, а
відповідач в свою чергу зобов'язалася
забезпечувати ОСОБА_1 утримувати її
довічно. Також відповідно до умов
договору відповідач повинна була
щомісяця надавати їй матеріальне
забезпечення в сумі 1050 грн., однак
покладені на неї обов'язки
відповідачка не виконує, жодного разу
грошові кошти позивачу сплачені не
були. Відповідач також не
забезпечувала її одягом,
медикаментами, необхідними ліками,
догляд за позивачем ОСОБА_3 також не
здійснювала. В травні місяці ОСОБА_1
знову тяжко захворіла, їй вдруге у м.
Києві було зроблено операцію по
видаленню лівого надпочечника, через
що вона потребувала стороннього
догляду, їй необхідно було придбати
дорогі ліки, втім через неналежне
виконання відповідачем своїх
обов'язків за договором довічного
утримання вона була змушена звертатися
за допомогою до знайомих та сусідів.
Після повернення з м. Києва відповідач
відмовилася від надання допомоги, ані
харчуванням, ані одягом, ані взуттям,
ані грошима ОСОБА_3 не їй допомагала.
Протягом місяця позивач проживала у
сусідки, яка здійснювала за нею догляд.
Комунальні послуги за утримання
квартири відповідач також не сплачує, у
зв'язку з чим з ОСОБА_1 була стягнута
сума заборгованості. Позивач вказує,
що відповідач не виконує зобов'язань по
здійсненню догляду за позивачем та її
утриманню, тобто порушує умови
договору, а таким чином позивач була
змушена звернутися до суду з даним
позовом. Просила суд розірвати договір
довічного утримання від 12 листопада 2009
року, укладений між нею та
відповідачкою та посвідчений
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач надала
заяву про збільшення позовних вимог,
згідно якої просила на підставі
положень ст.ст. 526, 751 ЦК України також
стягнути з ОСОБА_3 на її користь суму
матеріального забезпечення за
договором довічного утримання від 12
листопада 2009 року в розмірі 49 305,00 грн.,
судові витрати покласти на
відповідача.

Відповідач ОСОБА_3, не погодившись з
позовом ОСОБА_1, звернулась до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя
особа приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
про стягнення матеріального
забезпечення за договором довічного
утримання, мотивуючи свої вимоги тим,
що згідно умов договору та за згодою з
відповідачем ОСОБА_1 на неї було
покладено обов'язок по наданню їй -
відчужувачу майна, довічного
забезпечення, який визначався у
вигляді: забезпечення її житлом шляхом
збереження права безоплатного
пожиттєвого проживання у квартирі,
забезпечення її продуктами харчування,
забезпечення придатним для носіння
одягом та взуттям, здійснення догляду
та надання необхідної допомоги,
надання побутових послуг (прання
постільної білизни, вологе прибирання
квартири), поточного ремонту,
забезпечення належними лікувальним
засобам, вартість яких визначається на
підставі виданих лікарями рецептів.
Вона добросовісно та належним чином до
початку липня 2013 року виконувала
покладені на неї вказаним договором
обов'язки, своєчасно та щомісячно
надавала відповідачу матеріальне
забезпечення з її утримання у межах
суми, яка було узгоджена між ними в сумі
1050 гривень, тому вважає, що вона не
повинна сплачувати відповідачу
матеріальне забезпечення з утриманням,
яке вона їй вже надала. ОСОБА_3 також
зазначає, що фактично нею було
витрачено коштів більше ніж 1050 гривень
на місяць, так як відповідач повністю
знаходилася на її утриманні. За період
з 12 листопада 2009 року по червень
включно 2013 року нею було витрачено на
утримання відповідача 45 780 грн. з
розрахунку: (за 18 днів листопада 2009 р. -
630 грн., з грудня 2009 року по червень 2013
року (43 місяці х 1050 гривень = 45 150 грн.).
Відповідач раніше на бажала розривати
укладений між ними договір довічного
утримання, однак після розірвання
шлюбу між нею та сином відповідача -
ОСОБА_5 в грудні 2012 року її ставлення до
неї погіршилося, та під впливом свого
старшого сина - ОСОБА_1 вони стали її, як
колишню невістку, виганяти з квартири
разом з її малолітнім сином,
погрожувати, у зв'язку з чим вона
припинила сплачувати комунальні
послуги не за всю квартиру, а тільки за ?
частину, яка належала відповідачу.
Просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її
користь суму сплаченого матеріального
забезпечення за договором довічного
утримання, посвідченого 12 листопада 2009
року приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстровим №3081, за період з 12
листопада 2009 року по червень 2013 року в
розмірі 45 780 грн. та судові витрати -
судовий збір в сумі 457, 80 грн. та витрати
на правову допомогу у розмірі 4000 грн.

Позивач за основним позовом ОСОБА_1 в
судовому засіданні надала пояснення,
аналогічні викладеним у позовній
заяві, їх підтримала в повному обсязі
та просила суд їх задовольнити. Проти
задоволення зустрічних позовних вимог
заперечувала через їх
необґрунтованість.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, надала до суду заяву з
проханням розглядати справу в її
відсутність за участю її представника
адвоката ОСОБА_2

Представник відповідача за основним
позовом ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_2 в
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 заперечувала,
просили суд у їх задоволенні відмовити.
Зустрічні позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити.

Третя особа приватний нотаріус
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явилась, просила розглядати вказану
цивільну справу в її відсутність.

Суд, вислухавши позивача, представника
відповідача, свідків, дослідивши
матеріали справи, встановив наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно
до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

За змістом ч. 1 ст. 639 ЦК України договір
може бути укладений у будь-який формі,
якщо вимоги щодо форми договору не
встановлені.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право власності на
квартиру від 10.12.1999 року № 10840, виданого
Представництвом Фонду державного
майна України в м. Донецьку Донецької
міської ради та рішення Ленінського
районного суду м. Донецька від 28.09.2009
року позивач ОСОБА_1 належала ? частина
трикімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 3-4,
6).

12 листопада 2009 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 було укладено договір довічного
утримання, посвідчений приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_4, за
реєстровим № 3081 (а.с. 6), відповідно до
умов якого ОСОБА_1 передала у власність
ОСОБА_3 ? частину трикімнатної квартири
АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 в свою чергу
зобов'язалася забезпечувати
непрацездатну за віком Відчужувача -
ОСОБА_1 утримання довічно, а у разі
втрати здоров'я також довічним
доглядом.

Відповідно до п. 7 договору довічного
утримання набувач майна зобов'язаний у
встановлені строки та в обсязі,
передбаченому цим договором,
здійснювати утримання відчужувача.
Матеріальне забезпечення з утриманням
(доглядом), яке щомісячно надаватись
Відчужувачу, оцінюється сторонами у
суму 1050,00 грн. За згодою сторін
обов'язок набувача майна по наданню
відчужувану довічного забезпечення
визначається у вигляді: забезпечення
її житлом шляхом збереження права
безоплатного пожиттєвого проживання в
квартирі, частина якої відчужується,
забезпечення її продуктами харчування,
забезпечення придатним для неї одягом
та взуттям, здійснення догляду та
надання необхідної допомоги, надання
побутових послуг (зміна постільної
білизни, вологе прибирання квартири),
поточного ремонту, забезпечення
належними лікувальними засобами,
вартість яких визначається на підставі
виданих лікарями рецептів, а також у
разі смерті захоронення її.

Пунктом 10 договору довічного утримання
передбачено, що цей договір може бути
розірваний за згодою сторін, а в разі
невиконання умов та відмови від
добровільного розірвання однієї зі
сторін - у судовому порядку.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
передбачених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за
договором довічного утримання
(догляду), одна сторона (відчужувач)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно, яке
має значну цінність, взамін чого
набувач зобов'язується забезпечувати
відчужувача утриманням та (або)
доглядом довічно.

На підставі ст. 745 ЦК України договір
довічного утримання (догляду)
укладається у письмовій формі та
підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 749 ЦК України
у договорі довічного утримання
(догляду) можуть бути визначені всі
види матеріального забезпечення, а
також усі види догляду (опікування),
якими набувач має забезпечувати
відчужувача.

Згідно ст. 755 ЦК України договір
довічного утримання (догляду) може бути
розірваний на вимогу відчужувача
майна, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов'язків, незалежно від його вини.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_3 належним чином не
виконувала покладені на неї обов'язки
за договором довічного утримання,
щомісячне матеріальне забезпечення не
сплачувала, ліками, харчуванням, одягом
позивачку не забезпечувала.

Крім того, судом встановлено, що хоча
позивач ОСОБА_1 за станом свого здоров'я
і потребувала стороннього догляду, але
задля свого забезпечення вимушена була
працювати, що підтверджується копією
її трудової книжки (а.с. 11).

Як вбачається з наданих в судовому
засіданні показань свідків ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, які кожен окремо суду пояснили,
що відповідач ОСОБА_3 не виконує
належним чином свої обов'язки за
договором довічного утримання ОСОБА_1,
не годує останню, грошові кошти на
придбання ліків та на утримання не
надає, позивач вимушена була деякий час
проживати у ОСОБА_6, яка надавала
допомогу останній. Також свідки
підтвердили, що протягом тривалого
часу відповідачка ОСОБА_3 перебуває за
межами м. Донецька та ніякої допомоги
ОСОБА_1 взагалі не надає.

Факт відсутності відповідачки у місті
Донецьку також підтвердила її
представник.

З урахуванням наведених обставин,
встановлених судом, доведеним є факт
неналежного виконання відповідачем
ОСОБА_3 пункту 7 Договору довічного
утримання від 12.11.2009р. і наявність
підставі для розірвання зазначеного
договору з підстав, передбачених п. 1 ч. 1
ст. 755 ЦК України.

При цьому, враховуючи насамперед вік,
стан здоров'я позивача, суд виходить з
позиції беззаперечного захисту її
інтересів. Договір довічного утримання
(догляду) має триваючий характер та
вимагає систематичного і постійного
виконання набувачем своїх обов'язків
щодо відчужувача до моменту припинення
договору. Невиконання своїх обов'язків
набувачем позбавляє відчужувача тих
послуг, на які вона розраховувала при
укладанні договору. Встановлені судом
на підставі належних та достовірних
доказів фактичні обставини справи
свідчать про нехтування ОСОБА_3 своїми
обов'язками за договором, їх
систематичне невиконання.

Що ж до вимог позивачки ОСОБА_1 щодо
стягнення на її користь з відповідачки
ОСОБА_3 суми щомісячного матеріального
забезпечення у розмірі 1050 грн. на
загальну суму 49305 грн., суд вважає, що в
їх задоволенні необхідно відмовити,
оскільки вказані вимоги не випливають
з умов договору, ані ґрунтуються на
законі.

Таким чином суд приходить до висновку
про наявність правових підстав для
часткового задоволення позову ОСОБА_1

Також суд не знаходить підстав для
задоволення зустрічного позову ОСОБА_3,
з огляду на таке.

Частиною 1 статті 10 ЦПК України
закріплений принцип змагальності
сторін у цивільному судочинстві.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підстави своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог ст.
ст. 57, 60 ЦПК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_3 не надала суду належних
та допустимих доказів виконання нею
обов'язків за договором довічного
утримання від 12.11.2009 року, зокрема, щодо
постійного забезпечення ОСОБА_1 їжею,
ліками, необхідною медичною допомогою
та доглядом.

Суд також не приймає до уваги надані
ОСОБА_3 копії чеків щодо придбанням нею
продуктів харчування, медикаментів,
оскільки останньою не наданого жодного
доказу, що ці продукти та медикаменти
вона придбала для ОСОБА_1 та остання їх
отримала.

Крім того, надані ОСОБА_3 рахунки на
оплату витрат за житлово-комунальні
послуги з січня 2010 року не
підтверджують факт належного
виконання відповідачем п. 7 договору
довічного утримання (догляду), а тільки
підтверджують дотримання відповідачем
вимог ст. 322 ЦК України, згідно з якою
власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить; ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», згідно з якою споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом, а
розмір плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цін/тарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку;
та п. 7 Правил користування житлових
будинків і гуртожитків, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 08.10.1992 року № 572, згідно з яким
обов'язок по сплаті за обслуговування і
ремонт будинку, комунальні та інші
послуги покладаються на власника,
наймача чи орендаря житлового
приміщення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 756 ЦК України
у разі розірвання договору довічного
утримання у зв'язку з невиконанням або
неналежним виконанням набувачем
обов'язків за договором, відчужувач
набуває право власності на майно, яке
було ним передане, і має право вимагати
його повернення. У цьому разі витрати,
зроблені набувачем на утримання та
(або) догляд відчужувача, не підлягають
поверненню.

Тобто чинним законодавством не
передбачено законних підстав щодо
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у
разі розірвання договору довічного
утримання витрат, зроблених набувачем
на утримання та (або) догляд
відчужувача.

За таких обставин, зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, ст. 4
Закону України «Про судовий збір» від 08
липня 2011 року з відповідача ОСОБА_3 на
користь держави суд вважає за
необхідне стягнути судовий збір у
розмірі 229,40 гривень.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 322, 526, 748, 751, 755, 756 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя
особа приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
про розірвання договору довічного
утримання, стягнення матеріального
забезпечення за договором довічного
утримання, - задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання
від 12 листопада 2009 року, укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та посвідчений
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстровим № 3081.

В іншій частині в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в розмірі 229 (двісті
двадцять дев'ять) гривень 40 копійок.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа приватний
нотаріус Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_4, про
стягнення матеріального забезпечення
за договором довічного утримання, -
відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Рішення суду
набирає законної сили після закінчення
строку для подання апеляційної скарги.

СУДДЯ: