Номер провадження: 22-ц/785/5901/14
Головуючий у першій інстанції Целух
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Доценко Л.І.,

при секретарі - Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_6,
представника ОСОБА_5, на ухвалу
Малиновського районного суду м. Одеси
від 11 квітня 2013 року про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України,

встановила:

У квітні 2013 року державний
виконавець Першого Малиновського
відділу державної виконавчої служби
Одеського МУЮ Фішер В.В. (далі -
Державний виконавець) звернувся до
суду з поданням про тимчасове
обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі
України, у зв'язку з його ухиленням від
виконання рішення суду про стягнення з
нього на користь ОСОБА_4 аліментів на
утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Малиновського районного
суду м. Одеси від 11.04.13 р. подання
державного виконавця задоволено.
Тимчасово обмежено громадянина
України боржника - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
індивідуальний податковий номер -
НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою -
АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України
без вилучення паспортного документу,
до виконання ним зобов'язань, які
покладені на нього рішенням суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати ухвалу суду та постановити
нову ухвалу про відмову в задоволенні
подання державного виконавця.
Посилається на те, що ухвалу
постановлено з порушенням норм
матеріального (без посилань на
конкретні норми) та процесуального (ст.
377-1 ЦПК України) права: - відсутні докази
його ухилення від виконання рішення
суду. Тільки наявність боргу не може
бути підставою для обмеження у праві
виїзду; - подання розглянуто без участі
в судовому засіданні державного
виконавця, який повинен довести
ухилення від виконання рішення суду,
надати докази щодо намірів боржника
виїхати за кордон; - відсутні докази
сповіщення боржника про направлення
подання до суду.

ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6
підтримали доводи та вимоги, які
викладені в апеляційній скарзі. ОСОБА_5
додатково пояснив, що на даний час він
уклав шлюб з іншою жінкою. У зв'язку з
відсутності роботи в Україні він
вимушений виїжджати до Російської
Федерації де у нього є робота, яка є
єдиним джерелом доходів його сім'ї.
Надав суду докази про укладення шлюбу
та сплату боргу по аліментам у розмірі -
8 000 грн..

В судовому засіданні державний
виконавець вважала необхідним
апеляційну скаргу відхилити, ухвалу
суду залишити без змін. Посилалась на
те, що апелянт не виконує в повному
обсязі рішення суду про стягнення
аліментів, існує борг з їх сплати.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при постановлені
ухвали, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
державний виконавець може звертатися
до суду з поданням про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи у
праві виїзду за межі України.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» від 21.01.94 р.
№ 3857-ХІІ, з подальшими змінами,
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті, у тому
числі у випадку, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням.

Задовольняючи подання державного
виконавця, суд виходив з того, що ОСОБА_5
ухиляється від виконання судового
рішення.

Колегія суддів не погоджується з
вказаними висновками, такі висновки
суду не в повній мірі відповідають
матеріалам справи та наданим доказам.

Як вбачається з матеріалів справи,
виконавче провадження за виконавчим
листом № 2-880/01 від 19.02.01 р. відкрито
постановою державного виконавця у
вересні 2006 року (а. с. 13). Тобто, через
п'ять років після ухвалення постанови
від 19.02.01 р. по стягнення аліментів (а. с.
6). Постановою від 20.08.07 р. державний
виконавець застосував примусовий
привід боржника (а. с. 15). 19.09.07 р. ОСОБА_5
надав державному виконавцеві розписку
про кримінальну відповідальність за
ухилення від сплати аліментів (а. с. 15
зворотна сторона). 20.10.12 р. державний
виконавець склав акт про відсутність
ОСОБА_5 за адресою, вказаною у
виконавчому листі (а. с. 20).

До подання державним виконавцем
надано відомості з Управління
Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси про
неотримання боржником пенсії, які
датовані - 11.03.11 р. (а. с. 16) та відомості з
КП «ОМБТІ та РОН» про відсутність
нерухомого майна датовані - 03.02.11 р..
Відомості з Одеського міського центру
зайнятості про те, що боржник не
знаходиться на обліку як безробітний
датовані - 04.05.12 р.. Тобто, державним
виконавцем надані відомості
однорічної та дворічної давнини.
Відомостей про наявність транспортних
засобів, та з Державної реєстраційної
служби щодо нерухомого майна матеріали
справи взагалі не містять. Відкрито
виконавче провадження державним
виконавцем Шпарка Л.В. (а. с. 13, 13
зворотна сторона). Розрахунок
заборгованості станом на 01.08.06 р.
складав державний виконавець Назарова
В.В. (а. с. 14). Подання підписано
державним виконавцем Фішер В.В. (а. с. 11
зворотна сторона). Доказів перебування
виконавчого провадження саме у
державного виконавця Фішер В.В.
матеріали справи не містять.
Вищевказаним законом України № 3857-ХІІ
передбачено юридичні санкції у вигляді
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання. У зв'язку з цим, з
метою всебічного і повного з'ясування
всіх обставин справи, встановлення
дійсних прав та обов'язків учасників
спірних правовідносин, суду належить
з'ясувати чи дійсно особа свідомо не
виконувала належні до виконання
зобов'язання в повному обсязі або
частково.

Підставою задоволення подання
державного виконавця про обмеження
громадянина України у праві виїзду за
межі України є - доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду. Ухилення полягає у
навмисному чи іншому свідомому
невиконанню боржником покладених на
нього обов'язків. Особа, яка має
невиконані зобов'язання (борг), не може
вважатися винною в ухиленні, поки не
буде доведено протилежне. Тому
посилання державного виконавця на
ухилення від виконання боржником
покладених на нього рішенням суду
обов'язків, як на підставу його вимог,
підлягають доведенню. Тягар
доказуванню цього лежить на державному
виконавцеві.

Суд першої інстанції розглянув
подання державного виконавця, не
звернувши увагу на вищевказане.

В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив,
що постійного місця роботи в Україні
він немає, вимушений виїжджати до
Росії, щоб заробити гроші на утримання
його родини. Належних та допустимих
доказів протилежного, на час звернення
з поданням до суду, матеріали справи не
містять. Таким чином, обмеження ОСОБА_5
у праві виїзду за межі України може
порушити його право на працю та на
існування, отримання ним заробітної
плати, оскільки іншої роботи він не має.
Тобто, заборона виїзду за межі України
змінює його матеріальний стан, що в
свою чергу зробить неможливим
виконання ним рішення суду про
стягнення аліментів.

За правилами, передбаченими п. 2 ч. 2
ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
апеляційний суд за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції має право скасувати
ухвалу і постановити нову ухвалу з
цього питання, якщо питання було
вирішено судом першої інстанції з
порушенням норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
судів вважає, що ухвалу суду першої
інстанції постановлено з порушенням
норм процесуального права, а тому вона
підлягає скасуванню. Враховуючи
вищезазначене та, що ОСОБА_5 частково
погасив борг по аліментам, необхідно
постановити нову ухвалу про відмову в
задоволенні подання державного
виконавця про тимчасове обмеження у
праві виїзду ОСОБА_5 у праві виїзду за
межі України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6,
представника ОСОБА_5, - задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду
м. Одеси від 11 квітня 2013 року про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України - скасувати.

У задоволенні подання державного
виконавця Першого Малиновського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
про тимчасове обмеження у праві виїзду
ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
Л. А. Гірняк

Л. І. Доценко