Справа № 526/2269/13-ц
Провадження № 2/526/66/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 року Гадяцький районний суд
Полтавської області в складі:

головуючої судді Заколодяжної
О.А.,

при секретарі Шульзі Н.М.

з участю представника відповідача -
адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_3

треті особи:

Вельбівська сільська рада Гадяцького
району,

Гадяцька державна нотаріальна контора,

ОСОБА_4

про

визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_2 з позовною
заявою до ОСОБА_3 ., треті особи:
Вельбівська сільська рада Гадяцького
району, Гадяцька державна нотаріальна
контора,

ОСОБА_4 про визнання заповіту від
23.01.2008 року недійсним.

В своїй позовній заяві позивач
вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 92 років
померла його мати ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка проживала в АДРЕСА_1. 23.01.2008 року
його мати склала заповіт, посвідчений
секретарем Вельбівської сільської
ради Гадяцького району Полтавської
області ОСОБА_6, за яким все належне їй
майно, де б воно не було і з чого б воно
не складалось заповіла дочці - ОСОБА_3.
Після смерті матері він та його сестра
ОСОБА_3 надали заяви до Гадяцької
державної нотаріальної контори про
прийняття спадщини та з'явившись до
нотаріуса, він дізнався про існування
заповіту, складеного його матір'ю на
користь сестри ОСОБА_3. Позивач вважає,
що даний заповіт є недійсним, оскільки
його матері, яка була похилого віку, при
складанні даного заповіту секретарем
Вельбівської сільської ради
Гадяцького району Полтавської області
ОСОБА_6 було роз'яснено, як заповідачу
зміст статтей 634, 635 ЦК України, якими
встановлені поняття договору
приєднання та попереднього договору,
про що мати у її віці могла і не
зрозуміти, а не зміст статтей 1233 - 1242
чинного ЦК України. Окрім того, мати
неодноразово йому скаржилась, що
ОСОБА_3, яка здійснювала догляд за матір
'ю, знущалась над нею та дуже грубо з нею
поводилась. З цих підстав позивач
вважає, що заповіт, складений ОСОБА_5
від 23.01.2008 року та посвідчений
секретарем Вельбівської сільської
ради Гадяцького району Полтавської
області ОСОБА_6 є недійсним, тому
звернувся до суду з даною позовною
заявою.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 свої позовні вимоги підтримав
та просив суд їх задовольнити з підстав
, зазначених у позові.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги
позивача не визнала, суду пояснила, що
ОСОБА_5 була її рідною матір'ю, вони
разом проживали в АДРЕСА_1 і вона
здійснювала за нею догляд до дня її
смерті та здійснила поховання за
власні кошти. Вважає, що спірний
заповіт був складений ОСОБА_5 за її
власною волею, без вчинення будь-якого
тиску на неї, тому підстав визнання
його недійсним не має.

Представник відповідачки ОСОБА_3
- адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги
позивача не визнав, суду зазначив, що
помилкове зазначення секретарем
Вельбівської сільської ради
Гадяцького району Полтавської області
ОСОБА_6 у спірному заповіті статтей 634,
635 ЦК України, а не 1233 - 1242 чинного ЦК
України при посвідченні нею заповіту,
не могло вплинути на волю заповідача
ОСОБА_5, яка у вказаному заповіті
передала свою волю щодо всього
належного їй на день смерті майна та
щодо особи спадкоємця за заповітом
ОСОБА_3, яка була її рідною дочкою та
здійснювала догляд за нею до її смерті.
Окрім того, секретарем Вельбівської
сільської ради Гадяцького району
Полтавської області ОСОБА_6 , як вона
пояснила в суді, заповідачці було
роз'яснено суть поняття заповіту,
право на призначення спадкоємців, на
визначення обсягу спадщини та
дотримано форми заповіту та збережено
таємницю заповіту. З цих підстав
просив суд відмовити у задоволенні
позовних вимог позивача.

Представник третьої особи
Вельбівської сільської ради
Гадяцького району Койло А.М. суду
зазначив, що позовні вимоги позивача
ОСОБА_2 не підлягають до задоволення,
оскільки спірний заповіт було
складено ОСОБА_5 за її особистим
волевиявленням і при його посвідченні
секретарем Вельбівської сільської
ради Гадяцького району Полтавської
області ОСОБА_6 було дотримано умови
складення заповіту та таємницю
заповіту.

Представник третьої особи Гадяцької
державної нотаріальної контори та
третя особа ОСОБА_4 до суду не з'явились,
про час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином.

Суд , заслухавши сторони, свідків та
вивчивши матеріали справи прийшов до
висновку, що в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 слід відмовити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 була
матір'ю позивача ОСОБА_2 та
відповідачки ОСОБА_3.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, 23.01.2008 року склала
заповіт, посвідченого секретарем
Вельбівської сільської ради
Гадяцького району Полтавської області
ОСОБА_6 та зареєстрованого в книзі для
запису нотаріальних дій під № 51, згідно
якого заповіла все своє майно ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем, а також
заповіт має бути посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими ,
службовими особами , визначеними у
статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно ст. 1251 ЦК України, якщо у
населеному пункті немає нотаріуса,
заповіт, крім секретного, може бути
посвідчений уповноваженою на це
посадовою, службовою особою
відповідного органу місцевого
самоврядування.

Відповідно до ст. 37 Закону України «
Про нотаріат» до нотаріальних дій , що
вчиняються посадовими особами
виконавчих комітетів сільських ,
селищних, міських Рад народних
депутатів віднесено і посвідчення
заповітів.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України,
заповіт, складений особою, яка не мала
на це права, а також заповіт, складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Недійсність окремого розпорядження, що
міститься в заповіті, не має наслідком
недійсності іншої його частини.

Таким чином, недійсність окремих
частин заповіту не тягне недійсності
його в цілому.

Як встановлено судом, при оформленні
даного заповіту були дотримані вимоги
до форми заповіту, а саме, заповіт
складено у письмовій формі із
зазначенням місця та часу його
складання, заповіт особисто підписаний
заповідачем ОСОБА_5 і при його
складанні та посвідченні дотримано
таємницю заповіту, відповідно до ст. 1255
ЦК України. Даний заповіт, відповідно
до вимог ст.1251 ЦК України, було
посвідчено секретарем Вельбівської
сільської ради ОСОБА_6, на яку згідно
рішення виконкому Вельбівської
сільської ради 31 від 21.04.2006 року було
покладено обов'язки щодо вчинення
нотаріальних дій.

Дані обставини підтверджуються
поясненнями свідка ОСОБА_6, яка суду
підтвердила, що на час складення
заповіту ОСОБА_5 , вона працювала
секретарем Вельбівської сільської
ради Гадяцького району . Для складання
заповіту у 2008 році ОСОБА_5 особисто
прибула до сільської ради, де
добровільно, без будь-якого примусу
склала заповіт, тобто зробила особисте
розпорядження відносно належного їй
майна на випадок своєї смерті, вказавши
спадкоємцем свою дочку ОСОБА_3,
пояснивши, що саме вона здійснює
догляд за нею . При посвідченні
заповіту було перевірено її
дієздатність та роз'яснено наслідки
заповіту і її право змінювати та
скасовувати заповіт. Вказаний заповіт
був підписаний ОСОБА_5 особисто і при
складанні даного заповіту була
присутня вона та ОСОБА_5, інших осіб не
було, чим була дотримана таємниця
заповіту. Помилкове зазначення нею
статтей 634, 635 ЦК України при
посвідченні нею заповіту відбулося,
так як вона не є нотаріусом та не знала,
що вказані статті не стосуються
заповіту.

Суд вважає, що невідповідність
статтей ЦК України у спірному
заповіті на яку посилається позивач у
позові, є такою, що не впливає на зміст
волевиявлення заповідача.

А тому, суд приходить до висновку, що
заповіт, складений ОСОБА_5, відповідав
справжньому її волевиявленню як
спадкодавця, підстав для визнання його
недійсним судом не встановлено.
Враховуючи, що при складанні заповіту
порушень щодо його оформлення та
посвідчення, передбачених ст.1247 ЦК
України, в судовому засіданні не
встановлено, а встановлено, що
волевиявлення ОСОБА_5 було вільним і
відповідало її волі, тому підстав для
визнання заповіту недійсним не має і
суд вважає , що позовні вимоги позивача
про визнання недійсним заповіту
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 203 ч 3, 209, 215 ч.1, 1247, 1248, 1251,
1255, 1257 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні
позову до ОСОБА_3, треті особи :
Вельбівська сільська рада Гадяцького
району, Гадяцька державна нотаріальна
контора, ОСОБА_4 про визнання
заповіту недійсним.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Полтавського
апеляційного суду через Гадяцький
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення , а особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча: підпис

Копія:вірно

Суддя Гадяцького

районного суду
О. А. Заколодяжна