АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/1104/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2316/14
Головуючий у 1-й інстанції Заколодяжна
Доповідач Дряниця Ю. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого - судді : Дряниці Ю.В.,

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу
судді Гадяцького районного суду
Полтавської області від 12 червня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Територіальної громади Рашівської
сільської ради Гадяцького району
Полтавської області, третя особа -
Гадяцька державна нотаріальна контора
Полтавської області, про визнання
права власності на спадкове майно.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Полтавської області Дряниці Ю.В., -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судді Гадяцького
районного суду Полтавської області від
12 червня 2014 року позовну заяву ОСОБА_1
до Територіальної громади Рашівської
сільської ради Гадяцького району
Полтавської області, третя особа -
Гадяцька державна нотаріальна контора
Полтавської області, про визнання
права власності на спадкове майно -
повернуто позивачу, в зв'язку з тим, що
вона підписана та подана особою, яка не
має повноважень на ведення справи в
суді.

В апеляційній скарзі
представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
просить ухвалу судді скасувати та
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду,
посилаючись на те, що ухвала прийнята з
порушенням норм процесуального права,
оскільки повноваження представника
посвідчені належним чином оформленою
довіреністю, яка була додана до
матеріалів позовної заяви.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно п. 4 ч.1 ст.311 ЦПК України
підставами для скасування ухвали суду,
що перешкоджає подальшому провадженню
у справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

З матеріалів справи вбачається, що 10
червня 2014 року до місцевого суду була
подана позовна заява, підписана
представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
(а.с.2).

Повертаючи позивачу позовну заяву,
суддя місцевого суду виходив з того, що
позовна заява підписана та подана до
суду особою, яка не має повноважень на
ведення справи в суді.

Проте з такими висновками судді
погодитись не можна, виходячи з
наступного.

Цивільне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції України,
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК), законів України від
23 червня 2005 року № 2709-ІV "Про міжнародне
приватне право", від 23 лютого 2006 року №
3477-IV "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини", а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, та
положень інших законів,
нормативно-правових актів, чинних на
час вчинення окремих процесуальних
дій, розгляду і вирішення справи.
Конвенція «Про захист прав людини і
основоположних свобод» та Протоколи до
неї є складовою національного
законодавства України.

Порядок звернення до суду за судовим
захистом урегульований Цивільним
процесуальним кодексом України (далі -
ЦПК). Подання позовної заяви має
відбуватись з дотриманням певних умов.
Зокрема, статтею 119 ЦПК передбачено
дотримання форми і змісту позовної
заяви та відповідно до частини 8 цієї
статті, якщо позовна заява подається
представником позивача до неї
додається довіреність чи інший
документ, що підтверджує його
повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України,
представником у суді може бути адвокат
або інша особа, яка досягла
вісімнадцяти років, має цивільну
процесуальну дієздатність і належно
посвідчені повноваження на здійснення
представництва в суді, за винятком
осіб, визначених у статті 41 цього
Кодексу.

Представник, який має повноваження на
ведення справи в суді, може вчиняти від
імені особи, яку він представляє, усі
процесуальні дії, що їх має право
вчиняти ця особа. Обмеження
повноважень представника на вчинення
певної процесуальної дії мають бути
застережені у виданій йому довіреності
(ч.1, 2 ст. 44 ЦПК України).

Перелік документів, які можуть
посвідчувати повноваження
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, визначений ст.
42 ЦПК України, до яких, в тому числі,
відноситься довіреність.

Згідно ч. 2 ст. 42 ЦПК України,
довіреність фізичної особи повинна
бути посвідчена нотаріально або
посадовою особою організації, в якій
довіритель працює, навчається,
перебуває на службі, стаціонарному
лікуванні чи за рішенням суду, або за
місцем його проживання.

Як вбачається з матеріалів справи,
позовна заява була підписана та подана
до суду представником позивача. До
матеріалів позовної заяви
представником на підтвердження своїх
повноважень була додана належним чином
посвідчена довіреність від 12 травня 2014
року (а.с.18), відповідно до якої ОСОБА_1
уповноважив ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, бути
представником в усіх державних,
громадських, господарських та інших
підприємствах, установах та
організаціях, судах незалежно від їх
повноважень, форм власності та
галузевої належності, в органах
нотаріату, в Державній реєстраційній
службі Гадяцького районного
управління юстиції. В усіх судових
установах України, з усіма правами, які
надаються законом позивачу,
відповідачу, третій особі та
потерпілому, в тому числі з правом
пред'явлення позову, повної або
часткової відмови від позовних вимог,
визнання повністю або частково позову,
укладення мирової угоди, оскарження
рішення суду. За цією довіреністю
представникові надано право ведення
від імені довірителя переговорів та
попереднього узгодження всіх
процедурних питань, подання та підпису
всіх документів, необхідних для
виконання повноважень, включаючи
позовні та інші заяви, скарги,
знайомитися з матеріалами справ,
заявляти клопотання, подавати докази,
отримувати документи, що
стосуватимуться моїх прав та законних
інтересів, сплачувати платежі.

Довіреність видана строком на один рік
і дійсна до 12 травня 2015 року, підписана
ОСОБА_1, посвідчена секретарем
виконкому Рашівської сільської ради
Гадяцького району Полтавської області
Ярошенко О.О. та зареєстрована в
реєстрі для реєстрації довіреностей,
що прирівнюються до нотаріально
посвідчених за № 78.

Представник позивача ОСОБА_2 не
відноситься до суб'єктів, визначених
ст. 41 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів не
вбачає підстав, визначених п. 3 ч. 3 ст. 121
ЦПК України, для повернення позивачу
поданої його представником позовної
заяви.

Відмова суду в прийнятті позовних заяв,
скарг, оформлених відповідно до
процесуального закону, є порушенням
права на судовий захист, яке за статтею
64 Конституції України не може бути
обмежене (абзац другий підпункту 3.1.
пункту 3 мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 27
січня 2010 року № 3-рп/2010).

Європейський суд з прав людини у своїй
прецедентній практиці виходить із
того, що положення пункту 1 статті 6 та 13
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його прав і
обов'язків цивільного характеру
(рішення від 21.02.1975 року у справі
«Голден проти Сполученого
королівства» п.36) та кожен має право на
ефективний засіб юридичного захисту
(ст. 13 Конвенції). Проте право на суд не є
абсолютним і воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за своєю
природою потребує регулювання з боку
держави. Разом з тим, такі обмеження не
повинні впливати на доступ до суду чи
ускладнювати цей доступ таким чином і
такою мірою, щоб завдати шкоди суті
цього права, та мають переслідувати
законну мету.

Таким чином, суддя першої інстанції,
постановляючи ухвалу, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі,
порушив гарантовані права позивача
щодо ефективного засобу юридичного
захисту та справедливого судового
розгляду в такому його елементі, як
право доступу до суду для захисту
порушених прав чи інтересів, що є
неприпустимим та порушує принципи
діяльності судової влади, яка повинна
забезпечувати рівні права всіх осіб,
чиї інтереси так чи інакше зачіпає
судова діяльність.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
є обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

За таких обставин, враховуючи наведене,
колегія суддів приходить до висновку
про скасування ухвали судді та
повернення матеріалів позовної заяви
до суду першої інстанції для вирішення
питання про відкриття провадження у
справі.

Керуючись ст.ст. 307, 311 ч.1 п.4 , 315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Ухвалу судді Гадяцького районного
суду Полтавської області від 12 червня
2014 року - скасувати.

Матеріали позовної заяви повернути до
суду першої інстанції для вирішення
питання відкриття провадження у
справі.

В касаційному порядку ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис)
Дряниця Ю.В.

Судді: (підпис)
Кривчун Т.О.

(підпис)
Пилипчук Л.І.

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Дряниця Ю.В.