"11" червня 2014 р. Олександрійський
міськрайонний суд
Кіровоградської області
у складі: головуючого
- судді Петрової О.Ф.
при секретарі Сніжко
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Олександрії
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, де третьою особою без
самостійних вимог на предмет спору є
управління Держземагенства в
Олексадрійському районі, про визнання
права власності на земельну ділянку,
ОСОБА_1 звернулася до
Олександрійського міськрайонного суду
з позовом до ОСОБА_2, де третьою особою
без самостійних вимог на предмет спору
є управління Держземагенства в
Олександрійському районі, про
визнання права власності на земельну
Мотивуючи свої вимоги, позивачка
зазначає, що 28 грудня 1999 р. відповідно
до договору купівлі - продажу вона
придбала у ОСОБА_2 жилий будинок, що
знаходиться по АДРЕСА_1. Право
власності належало продавцеві на
підставі договору дарування,
укладеному 6 квітня 1999 р. між ним та його
батьком ОСОБА_3. За останнім до цього
часу зареєстровано право власності на
присадибну земельну ділянку площею 0,1047
га. З моменту придбання будинку вона
постійно проживає в ньому,
використовує земельну ділянку за
цільовим призначенням та вважає, що
відповідно до положень ст. 30 ЗК України
(в редакції 1990 р.), що діяв на момент
укладення договору дарування та
купівлі - продажу жилого будинку, право
власності на земельну ділянку спочатку
перейшло до ОСОБА_2 , а від нього - до неї.
ОСОБА_3 в 2000 р. помер, однак з огляду на
положення ЗК України земельна ділянка
не може бути успадкована його сином.
Враховуючи відсутність
іншої можливості врегулювання спору,
просить визнати за нею право власності
на земельну ділянку.
В судовому засіданні позивачка
підтримала свої вимоги та пояснила, що
коли вона вирішила переоформити право
власності на земельну ділянку,
виявилося, що земельна ділянка
належить не продавцеві, а ще
попередньому власникові - ОСОБА_3.
Державний на право власності на землю
їй передав ОСОБА_2 разом з іншими
документами. ЇЇ право власності на
земельну ділянку він визнає.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, але надіслав заяву про
визнання позову: ОСОБА_1 повністю
розрахувалася з ним і він не має до неї
Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, - управління Держземагенства в
Олександрійському районі, подав заяву
з проханням розглядати справу за його
Вислухавши пояснення позивачки,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає , що позовні вимоги підлягають
задоволенню повністю.
Суд встановив, що позивачка є
власником жилого будинку, що
знаходиться по АДРЕСА_1. Право
власності вона набула відповідно до
договору купівлі-продажу, укладеному
між нею та відповідачем 28 грудня 1999 р.
Власником присадибної земельної
ділянки згідно Державного акта на
право власності на землю досі
вважається ОСОБА_3, який помер. Спадкова
справа після смерті останнього не
заведена. Відповідач, який продав
жилий будинок позивачці, позов визнає.
Правовідносини з приводу права
власності на землю регулюються
відповідними нормами ЗК УРСР 1990 р.,
оскільки вони виникли до на набрання
чинності ЗК України 2001 ( до 1 січня 2002
Згідно статті 23 ЗК УРСР право
власності або право постійного
користування землею посвідчується
державними актами, які видаються і
реєструються сільськими, селищними,
міськими, районними Радами народних
Відповідно до ч.1 ст.30 ЗК УРСР 1990 р.,
який діяв на момент укладення
сторонами договору купівлі-продажу,
при переході права власності на
будівлю і споруду разом з об'єктами
переходить у розмірах, передбачених ст.
67 цього Кодексу, і право власності або
користування земельною ділянкою без
зміни її цільового призначення, якщо
інше не передбачено у договорі
відчуження будівлі та споруди.
купівлі-продажу, ці приписи закону
сторонам договору роз'яснювалися.
Розмір ділянок для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
будівель і споруд у містах повинен
бути не більше 0,1 га (ч.2 ст. 67 ЗК УРСР).
Згідно Державного акта на право
приватної власності на землю серії КАР
№ 69 від 13 жовтня 1993 р. власником
присадибної земельної ділянки площею
0,1047 га, що розташована в АДРЕСА_1, є
Дані технічного паспорта
свідчать про те, що попередніми
власниками цього жилого будинку, до
якого примикає присадибна земельна
ділянка, були: згідно договору про
надання земельної ділянки в
безстрокове користування від 10 грудня
1971 р. - ОСОБА_3, згідно договору
дарування від 6 квітня 1999 р. - ОСОБА_2.
Останній не переоформив право
власності на земельну ділянку після
укладення договору дарування.
Наразі іншого способу захистити
свої майнові права на присадибну
земельну ділянку, аніж шляхом
визнання права власності, у позивача
Суд дійшов висновку, що при
переході права власності жилий будинок
до позивачки разом з будинком перейшло
і право власності на присадибну
Оскільки на стягненні судових
витрат з відповідача позивачка не
наполягає, вони йому не компенсуються.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 214, 215 ЦПК
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третьою
особою без самостійних вимог на
предмет спору є управління
Держземагенства в Олександрійському
районі, про визнання права власності
на земельну ділянку в порядку
спадкування за законом задовольнити
Визнати за ОСОБА_1 право власності
на присадибну земельну ділянку площею
0,1047 га, розташовану в АДРЕСА_1.
Апеляційна скарга на рішення може
бути подана до апеляційного суду
Кіровоградської області через
Олександрійський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особами, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, - протягом того ж строку з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя