АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/1383/14
Головуючий І інстанції -
Справа: № 646/7167/13-ц
Категорія: встановлення факту
Доповідач - Костенко Т.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Гальянової
І.Г., Колтунової А.І.

при секретарі Старіковій К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, на рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 26 грудня 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення суми
боргу, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулася до суду з позовом,
яким просить стягнути солідарно з
відповідачів суму заборгованості за
договором позики у розмірі 596387,10 грн.,
яка складається з суми основного боргу
- 18000 доларів США (що є еквівалентом 143847
грн. із розрахунку 7,993 грн. за 1 долар
США), 9882,73 доларів США грн. (що є
еквівалентом 78992,66 грн.) - проценти за
користування позикою, 2442,63 грн. - 3%
річних, 350000,00 грн. - пеня за 1000 днів
прострочення.

Позов обгрунтовано тим, що 12.06.2007
позивач та відповідачі уклали договір
позики, за яким позивач передала
відповідачам валютні цінності у
вигляді 20800 доларів США. Відповідачі, у
свою чергу, зобов'язалися повернути ці
кошти позивачці не пізніше 12.05.2008р. Але
за весь час користування позикою
відповідачі повернули позивачці лише
2800 доларів США. Посилаючись на ст.1048 ЦК
України позивач нарахувала проценти за
користування відповідачами позикою з
12.06.2007р. по 29.07.2013р., визначивши розмір
процентів на рівні облікової ставки
НБУ, яка діяла у вказаний період. Таким
чином позивач вважає, що відповідачі
мають сплатити їй відсотки за
користування позикою на суму 9882,73
доларів США. Крім того, позивач вважає,
що відповідачі повинні виплатити їй 3%
річних від суми прострочених
зобов'язань, що за 1989 днів прострочення
становить 942,63 доларів США. Також
позивач, посилаючись на п.З договору
позики, розрахувала суму неустойки за
неналежне виконання позивачами своїх
зобов'язань із розрахунку 350,00 грн. в
день за 1000 днів прострочення.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому
засіданні підтримав позов та просив
його задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_7 в
судовому засіданні не визнала позов та
подала заяву про застосування позовної
давності до позовних вимог.

Рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 26 грудня 2013 року
позов задоволено частково: стягнуто
суму неповернутої позики - 143847 гривень,
а також неустойку у розмірі 59914,89
гривень. В решті позовних вимог
відмовлено.

На зазначене рішення суду обидві
сторони подали апеляційні скарги.

ОСОБА_2 вважає судове рішення
незаконним з підстав невірного
застосування норм матеріального права,
зокрема зазначає, що суд безпідставно
нарахував пеню, а крім того, не
застосував строк позовної давності за
її заявою.

Представником ОСОБА_3, ОСОБА_4, який
просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове про повне задоволення
позовних вимог, в апеляційній скарзі
зазначено, що судом безпідставно
відмовлено в задоволенні частини
вимог, які є законними та
обґрунтованими.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційні скарги
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Як встановлено в суді першої інстанції,
підтверджено наявними у справі
доказами та не заперечується
сторонами, що 12.06.2007р. між ОСОБА_3
(позикодавцем) та ОСОБА_2 та ОСОБА_8
(позичальниками) було укладено договір,
предметом якого було передання
позикодавцем у власність
позичальників валютних цінностей у
сумі 20800 доларів США. Позичальники, як
солідарні боржники, зобов'язалися
повернути суму позики не пізніше 12
травня 2008року.

Судом також встановлено, що 20.03.2009 року
позивачкою було звернене стягнення на
предмет іпотеки, якою забезпечувалося
виконання зобов'язання за вищевказаним
договором позики. Але 23.07.2013 року
рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова договір про
задоволення вимог іпотекодержателя на
квартиру АДРЕСА_1, укладений 12.06.2007 року
між сторонами цього цивільно-правового
спору був визнаний недійсним.

Таким чином, судова колегія вважає, що
районний суд дійшов обґрунтованого
висновку про відмову в застосуванні
наслідків пропуску строку позовної
давності, оскільки позивачкою право на
вимогу виконання зобов'язань за
договором позики було реалізоване у
спосіб звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право ж на стягнення грошових
коштів за вищезазначеним договором
виникло після набрання чинності
судового рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 23 липня 2013
року, тобто після 31 жовтня 2013 року.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції вважав доведеними
вимоги щодо задоволення позову в
частині стягнення з відповідачів суми
боргу та частково неустойки (пені).

Однак повністю погодитись з таким
висновком не можна, оскільки суд
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи; неправильно
застосував норми матеріального права.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Стаття 1046 ЦК України визначає договір
позики як договір, за яким одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається в письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК
України).

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій саме сумі,
що були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Тобто, якщо за договором позики
передано грошові кошти, то
повертаються також грошові кошти у
такій самій сумі.

Матеріали справи свідчать, що між
сторонами мав місце факт передачі
грошей у сумі 20800 доларів США 00 центів.

Згідно умов договору позики,
нотаріально посвідченого 12 червня 2007
року приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 за реєстровим № 1257,
ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_2 та
ОСОБА_5, а позичальники прийняли
солідарно валютні цінності у вигляді в
натурі на суму 20800 доларів США на строк
до 12 травня 2008 року з зобов'язанням
повернути кошти не пізніш 12 липня 2007
року - в розмірі 400 доларів США 00 центів,
12 серпня 2007 року - в розмірі 400 доларів
США 00 центів, 12 вересня 2007 року - в
розмірі 400 доларів США 00 центів,12 жовтня
2007 року - в розмірі 400 доларів США 00
центів, 12 листопада 2007 року - в
розмірі 400 доларів США 00 центів,12 грудня
2007 року - в розмірі 400 доларів США 00
центів,12 січня 2008 року - в розмірі 400
доларів США 00 центів,12 лютого 2008
року - в розмірі 400 доларів США 00
центів,12 березня 2008 року - в
розмірі 400 доларів США 00 центів,12 квітня
2008 року - в розмірі 400 доларів США 00
центів,12 травня 2008 року - в розмірі 16800
доларів США 00 центів,

При цьому розмір процентів договором
не визначено.

Однак у добровільному порядку сплачено
лише 2800 доларів США 00 центів.

Судова колегія не погоджується із
висновком суду першої інстанції щодо
безпідставності вимог про стягнення з
відповідачів процентів за договором
позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються
щомісячно до дня повернення позики.

Розмір процентів у даному випадку до
дня закінчення дії договору позики
становить 1469,7 дол. США х 7,99 (курс долару)
= 11747 гривень 31 копійку, із наступного
розрахунку:

З 12.06.2007 по 12.07.2007 із 20800 дол. США за
ставкою НБУ 8% = 141,33 дол.США

З 13.07.2007 по 15.08.2007 із 20400 дол.США за
ставкою НБУ 8% = 152,02дол.США

З 16.06.2007 по 12.09.2007 із 20000 дол.США за
ставкою НБУ 8% = 122,74дол.США

З 13.09.2007 по 12.10.2007 із 19600 дол.США за
ставкою НБУ 8% = 128,88дол.США

З 13.10.2007 по 22.11.2007 із 19200дол.США за
ставкою НБУ 8% = 172,54дол.США

З 23.11.2007 по 14.12.2007 із 18800 дол. США за
ставкою НБУ 8% = 90,65дол.США

З 15.12.2007 по 31.12.2007 із 18400дол.США за
ставкою НБУ 8% = 68,56дол.США

З 01.01.2008 по 11.01.2008 із 18400 дол. США за
ставкою НБУ 10% = 55,45дол.США

З 12.01.2008 по 12.05.2008 із 18000 дол. США за
ставкою НБУ 10% = 537,53дол.США

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК
України).

Оскільки позика була надана в
іноземній валюті, а саме доларах США,
нарахуванню підлягають тільки три
проценти річних від простроченої суми
за період несвоєчасного виконання
грошового зобов'язання. Такий період
становить 637 днів, а саме: з дня
укладення договору позики по день
звернення з позовом за виключенням
періоду з дня реєстрації права
власності на спірну квартиру за ОСОБА_10
по день скасування договору про
задоволення вимог іпотеко держателя,
коли право на стягнення коштів
позивачкою було реалізоване у спосіб
звернення стягнення на предмет
іпотеки. Розмір таких нарахувань
становить 7534 грн. 44 коп. із наступного
розрахунку: 18000 дол. США х 3:100 : 365 х 637
днів = 942,63 дол. США х 7,99 (курс долару).

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, за
порушення відповідачами умов
кредитного договору, ОСОБА_3
нараховано пеню у розмірі 350 000 грн., що
в декілька разів перевищує суму
основного боргу за договором позики.

З урахуванням наведеного, судова
колегія вважає за необхідне зменшити
розмір пені до 20000 грн., що узгоджується
з вимогами розумності та
справедливості.

Судова колегія, перевіряючи законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, визнає, щорішення суду
першої інстанції в цій частині
підлягає зміні з підстав, передбачених
п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст . 309, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

В и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та
представника ОСОБА_3, ОСОБА_4,
задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 26 грудня 2013 року
змінити, скасувавши його в частині
відмови в стягненні процентів за
користування позикою, стягненні
неустойки, відмови в стягненні трьох
процентів річних.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, проживає у АДРЕСА_2) та ОСОБА_5
(ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, проживає у АДРЕСА_2) на користь
ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний
номер НОМЕР_3, проживає у АДРЕСА_3)
проценти за користування позикою в
сумі 11747 (одинадцять тисяч сімсот сорок
сім) гривень 31 копійку, три проценти
річних - 7534 (сім тисяч п'ятьсот тридцять
чотири) гривні 44 копійки та пені 20000
(двадцять тисяч) гривень.

Зменшити розмір загальної суми
стягнення на користь ОСОБА_3 до 183128 (ста
восьмидесяти трьох тисяч ста двадцяти
восьми) гривень 75 копійок.

Зменшити розмір судового збору до 1831
(однієї тисячі восьмисот тридцяти
однієї) грині 28 коійок.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -