Справа № 205/3365/2012 Провадження №
22-ц/772/24/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Заярний Андрій
МиколайовичКатегорія: 47 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

ГоловуючогоВавшка
В.С.,суддів:Денишенко Т.О., Якименко М.М.,
при секретарі:Пантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення
Жмеринського міськрайонного суду
Вінницької області від 30 вересня 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про усунення перешкод
у користуванні земельною ділянкою та
відновлення меж,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_8 звернулася до
суду із вказаним позовом, у ході
розгляду уточнила позовні вимоги,
зазначала, що їй на праві власності
належить будинок по АДРЕСА_1

Відповідно до рішення Демидівської
сільської ради від 17 грудня 20007 року їй
для приватизації надано земельні
ділянки, загальною площею 0,57 га, з них 0,
37 га за вказаною адресою для
обслуговування житлового будинку,
господарських споруд та для ведення
особистого селянського виробництва.

Фактичні межі земельної ділянки
ОСОБА_6, яка є сусідкою позивача та
проживає АДРЕСА_2, не відповідають
межам, які зазначені в її державному
акті. ОСОБА_6 самовільно захопила та
користується частиною земельної
ділянки позивача.

Посилаючись на вказані обставини,
ОСОБА_8 просила:

1) визнати, існуючі межі між
земельною ділянкою, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_8 на
праві користування та земельною
ділянкою, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, такими, що не відповідають
рішенню 17 сесії 5-го скликання
Демидівської сільської ради від 17
грудня 2007 року та державним актам, за
якими приватизована земельна ділянка
ОСОБА_6;

2) зобов'язати ОСОБА_6 відновити
межу земельної ділянки, яка існувала до
порушення її прав користування на
земельну ділянку, площею 0,37 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
перенесення металевих колів (стовпів)
зацементованих та з'єднаних шифером в
глиб її земельної ділянки та
заборонити ОСОБА_6 вчиняти дії, що
порушують її право користування на
вказану земельну ділянку;

3) зобов'язати ОСОБА_6
відшкодувати ОСОБА_8 судові витрати:
судовий збір у розмірі 107 грн.30 коп. та
витрати, пов'язані з проведенням
судової земельно-технічної експертизи
у розмірі 3800 грн., витрати на правову
допомогу у розмірі 4000 грн., а всього на
суму 7907 грн.30 коп.

Рішенням Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 30 вересня
2013 року позов задоволено.

Визнано існуючі на даний час межі між
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1,
якою користується ОСОБА_8 та земельною
ділянкою за адресою: АДРЕСА_2, яка
належить на праві власності ОСОБА_6,
такими, що не відповідають рішенню 17
сесії 5-го скликання Демидівської
сільської ради від 17 грудня 2007 року і
державним актам, за якими
приватизована земельна ділянка ОСОБА_6

Зобов'язано ОСОБА_6 відновити межу
земельної ділянки, яка існувала до
порушення права ОСОБА_8 на користування
земельною ділянкою, площею 0,37 га, що
знаходиться по АДРЕСА_1, шляхом
перенесення металевих колів (стовпів)
з'єднаних шифером в глиб земельної
ділянки ОСОБА_6 та заборонити їй
вчиняти дії, що порушують право ОСОБА_8
на користування вказаною земельною
ділянкою.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8
судові витрати у розмірі 6430 грн.30 коп.

На таке рішення представник ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
порушення норм матеріального та
процесуального права.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла відповідач по
справі ОСОБА_6, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької
області від 17 червня 2014 року залучено
ОСОБА_9 до участі у справі як
правонаступника ОСОБА_6

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення у межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно договору дарування від 02
листопада 2007 року ОСОБА_8 належить
будинок з господарськими будівлями і
спорудами по АДРЕСА_1

Рішенням Демидівської сільської ради
Жмеринського району від 17 грудня 2007
року ОСОБА_8 надано дозвіл на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельних
ділянок в натурі (на місцевості) на
території Демидівської сільської ради
Жмеринського району Вінницької
області для будівництва та
обслуговуванням жилого будинку,
господарських будівель та споруд, та
для ведення особистого селянського
господарства та складання документів,
що посвідчують право власності на
зазначені земельні ділянки загальною
площею 0,57 га по АДРЕСА_1.

У довідці Демидівської сільської ради
Жмеринського району від 19 вересня 2013
року зазначено, що згідно
погосподарської книги № 10, особовий
рахунок № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, за ОСОБА_8
рахується присадибна ділянка площею 0,20
га, яка надана їй рішенням сесії
сільської ради від 17 грудня 2007 року для
ведення особистого селянського
господарства і знаходиться по АДРЕСА_2,
а інша земельна ділянка знаходиться у
АДРЕСА_1, площею 0,37 га, яка надана їй
рішенням сесії сільської ради від 17
грудня 2007 року для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд та для
ведення особистого селянського
господарства.

Згідно довідки про правовий статус,
кількісні та якісні характеристики
земельної ділянки від 22.06.2010 року
ОСОБА_8 користується земельною
ділянкою площею 0,3556 га, що знаходиться
по АДРЕСА_1, з якої 0,2500 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд, а 0,1056 га для ведення
особистого селянського господарства.

Відповідно до державних актів про
право власності на землю ОСОБА_6 є
власником земельної ділянки, площею
0,0914 га, яка призначена для ведення
особистого селянського господарства
та земельної ділянки, площею 0, 2500 га,
яка призначена для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, що
знаходяться по АДРЕСА_2.

Згідно висновку № 06 судової
земельно-технічної експертизи від 26
червня 2013 року встановлено, що ОСОБА_6,
яка є власником будинку АДРЕСА_2
фактично користується земельною
ділянкою площею 3324,0 м кв.; а ОСОБА_8, яка
є власником будинку АДРЕСА_1 фактично
користується земельною, площею 3525, 0
м.кв. Межа між вказаними
будинковолодіннями закріплена
частково.

Від вулиці Першотравнева до частин
земельної ділянки яка
використовується власниками як
господарський двір, будинковолодіння
розділене парканом із плоских
азбестоцементних листів, металевої
сітки та дерев'яного штахетника.

Земельні ділянки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1,
які використовуються для вирощування
городницьких культур розділені
нерозораною смугою без твердих точок
на місцевості.

Фактичні межові знаки та розміри
земельних ділянок, які належать на
праві приватної власності ОСОБА_6 не
відповідають розмірам та межовим
знакам, які зазначені у державних актах
на право власності на земельну ділянку
Серії ЯМ №061218 та ЯМ № 061219 від 09.10.2012
року.

Фактичні межові знаки та розміри
земельних ділянок, які надані в
користування ОСОБА_8 не
відповідають розмірам та межовим
знакам, які зазначені у кадастровому
плані земельної ділянки по АДРЕСА_1,
складеного МПВП «Інж-Агро» 2010 року.

Встановити порушення меж у частинах
земельних ділянок, які
використовуються для вирощування
городницьких культур, за відсутності
твердих межових знаків на місцевості
неможливо.

Згідно вказаної експертизи ОСОБА_6
порушує межі з сусідньою земельною
ділянкою, якою користується ОСОБА_8 в
очках т.3-т.4 та т.5-т.6, а остання порушує
межі з сусідньою земельною ділянкою,
яка перебуває у власності ОСОБА_6 в
очках т.1-т.2 та з фронтальної лінії по
АДРЕСА_2.

Згідно мотивувальної частини цього ж
висновку, відповідно до фактичного
користування ОСОБА_6 земельною
ділянкою та відповідно до державного
акту на право власності на земельну
ділянку, відхилення в точках 3-4 складає
0,25 м більше, в точках 5-6 складає 0,19 м
більше.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_8,
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_6 самовільно захопила частину
земельної ділянки ОСОБА_8, яка підлягає
звільненню шляхом приведення меж
відповідно до державного акту ОСОБА_6

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60
ЦПК України.

Колегією суддів встановлено, що
позивач ОСОБА_8 звернулась в суд з
позовом про захист свого права на
користування земельною ділянкою. Позов
мотивувала тим, що відповідач
самовільно захопила частину її
земельної ділянки шляхом перенесення
межових знаків.

Під час вирішення вказаного спору
вирішальними та суттєвими
обставинами, які підлягали доведенню
сторонами є наявність доказів що
засвідчують їх право на земельні
ділянки; розміри та площі земельних
ділянок, передані у власність чи
користування сторін; докази щодо
встановлення у натурі на місцевості
меж земельних ділянок; розмір
захопленої земельної ділянки з боку
відповідача та спосіб, у який порушене
право підлягає відновленню.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції не досліджені усі обставини
справи, що мають суттєве значення для
її правильного вирішення, а також судом
допущено порушення норм
процесуального права в частині зміни
предмету позову.

Так, з наданих позивачкою доказів
вбачається невідповідність площ
земельних ділянок, що перебувають у її
користуванні, площам які визначені у
правовстановлюючих документах.

З договору купівлі продажу будинку від
23.05.1977 року вбачається, що будинок
позивачки був розташований на
земельній ділянці площею 3000 кв. метрів.

В технічному паспорті від 18.10.2007 року
на домоволодіння АДРЕСА_1 зазначена
площа земельної ділянки по фактичному
користуванню 5155 м.кв.

В рішенні Демидівської сільської ради
Жмеринського району від 17 грудня 2007
року ОСОБА_8 надано дозвіл на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельних
ділянок в натурі (на місцевості) на
території Демидівської сільської ради
Жмеринського району Вінницької
області для будівництва та
обслуговуванням жилого будинку,
господарських будівель та споруд, та
для ведення особистого селянського
господарства та складання документів,
що посвідчують право власності на
зазначені земельні ділянки загальною
площею 0,57 га по АДРЕСА_1.

Однак у вказаному рішенні відсутня
інформація про надання ОСОБА_8 чи
попереднім землекористувачам
земельної ділянки площею 0,37 га., про яку
зазначено у позові.

З досліджених у судовому засіданні
технічних документів (кадастровий
план, виготовлений МПВП «Інж-Агро» та
Довідка відділу Держкомзему у
Жмеринському районі Вінницької
області від 22.06.2010 року ) вбачається, що
на час встановлення меж на місцевості
у користуванні ОСОБА_8 перебувала
земельна ділянка площею 0,3556 га, а не 0,3700
га, як зазначено у висновку експерта.

Таким чином позивачкою не надано суду
доказів про точну площу та розміри
земельної ділянки якою вона має право
користуватися. Ця обставина залишилась
поза увагою суду першої інстанції, а
суд апеляційної інстанції у
відповідності до вимог ст.303 ЦПК
України позбавлений можливості
досліджувати нові докази, які не були
досліджені у суді першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 106 ЗК України власник
земельної ділянки має право вимагати
від власника сусідньої земельної
ділянки сприяння встановленню твердих
меж, а також відновленню межових знаків
у випадках, коли вони зникли,
перемістились або стали невиразними.

Частиною 1 ст. 107 ЗК України передбачено,
що основою для відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації.

Судом апеляційної інстанції
досліджено Протокол про погодження
(встановлення) та закріплення меж
земельної ділянки датований 2008 року
(а.с.47), з якого вбачається, що межі
земельної ділянки позивачки
закріплені межовими стовпами огорожі і
спірних питань між сторонами не
існувало. Цей протокол підписано
сторонами спору та є доказом того, що
межа між АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 є сталою на
протязі тривалого часу та не
переносилась, про що обґрунтовано
заявляла відповідачка.

Відсутність порушення прав позивачки
доводиться також іншими доказами. Так,
згідно Актів про погодження межових
знаків від 30 липня 2009 року та від 19
травня 2010 року (а.с. 30, 31) між позивачем
та відповідачем було погоджено межі
земельних ділянок. Під час здійснення
повторних замірів, в тому числі
спеціалістами МПВП «Інжагро», не було
виявлено порушень щодо розташування
меж по тих обмірах, які визначені в
проектній документації позивачки, що
засвідчено актом обстеження земельних
ділянок від 01.07.2011 року.

Колегія суддів не може погодитись з
висновком № 06 судової
земельно-технічної експертизи від 26
червня 2013 року про порушення
відповідачкою ОСОБА_9 меж земельної
ділянки позивачки, позаяк висновок
експерта базується на неповній
інформації щодо площі та розмірів
земельної ділянки ОСОБА_8, про що
зазначалось вище. Також експертом не
зазначено яку саме площу земельної
ділянки захопила відповідачка, та не
надано способу відновлення межі між
будинками сторін.

Судом першої інстанції також не
звернуто увагу на ту обставину, що межі
між земельними ділянками сторін
закріплені частково - лише в дворових
частинах земельних ділянок, що
позбавляло експерта надавати
категоричний висновок про
невідповідність меж, визначених у
натурі межам, визначених в державному
акті.

Окрім того, судом було порушено вимоги
ст..37 ЦПК України в частині того, що
позивач наділений правом на зміну
предмету позову до початку розгляду
справи по суті та лише за письмовою
заявою позивача.

Колегією суддів встановлено, що
позивачка у позовній заяві фактично
просила суд повернути їй самовільну
зайняту земельну ділянку площею 0,0144 га,
однак після експертизи змінила предмет
позову на відновлення меж земельної
ділянки, при цьому письмової заяви з
обґрунтуванням нового предмету позову
не надала.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється шляхом: а)
визнання прав; б) відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; в) визнання
угоди недійсною; г) визнання недійсними
рішення органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; ґ)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Колегія суддів погоджується з доводами
апеляційної скарги у тій частині, що
суд першої інстанції всупереч
зазначеної норми матеріального права
застосував спосіб відновлення прав,
який не передбачений законом, та не
може бути реально виконаний.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення суду першої
інстанції є порушення або неправильне
застосування норм матеріального права,
а також невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції в порушення вимог ст. ст. 214
ЦПК України не визначився із
характером спірних правовідносин, не
з'ясував, чи дійсно ОСОБА_6 самовільно
захопила у ОСОБА_8 земельну ділянку
площею 0,0144 га, шляхом переміщення
межових знаків; невірно застосував
норми матеріального права, які
підлягають застосуванню до цих
правовідносин, а тому рішення суду
підлягає скасуванню та ухваленню
нового рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_8

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 106, 107, 152 ЗК України,
ст.ст.1, 3, 57, 60, 303, 307-309, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6
- ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 30 вересня
2013 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_9
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою та відновлення меж -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі
двадцяти днів з дня набрання ним
законної сили.

Головуючий суддя : (підпис)
В.С. Вавшко

Судді:
(підпис) Т.О. Денишенко

(підпис) М.М. Якименко

З оригіналом вірно :