У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Нагорняк В.А.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 13 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 03 червня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк», про
встановлення факту, що має юридичне
значення та поділ спільного майна
подружжя та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк»,
ОСОБА_4, про поділ майна подружжя,
витребування майна з чужого
незаконного володіння та усунення
перешкод у користуванні житловим
приміщенням, за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням,

встановив:

У грудні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа -
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), про
поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування уточнених позовних
вимог зазначав, що він перебував у
шлюбі з відповідачкою з 25 липня 1998 року.
Від сумісного проживання сторони мають
двох дітей. В період шлюбу, за сумісні
кошти спільного бюджету, на підставі
договору купівлі-продажу, ними було
придбано 49/100 частини жилого будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2. Право власності на вказаний
житловий будинок зареєстроване у КП
«Харківське міське БТІ» на його ім'я.
Крім того, на праві власності йому
також належить 51/100 частини цього
будинку на підставі договору
дарування. Крім того, перебуваючи у
шлюбі 06 березня 2006 року за спільні
кошти ними було придбано автомобіль
ВАЗ-21150, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_1,
який зареєстрований на його ім'я і
знаходиться у його користуванні, а 16
липня 2008 року - автомобіль «Хюндай
Туксон», 2008 року випуску,
д.н. НОМЕР_3, який зареєстрований на
ім'я відповідачки і знаходиться у її
користуванні. Окрім того, в період
шлюбу, за кошти спільного бюджету, ними
було придбано побутову техніку, меблі
та золоті вироби. 19 квітня 2011 року шлюб
між сторонами було розірвано, але вони
продовжували проживати однією сім'єю,
вести сумісне спільне господарство до
01 грудня 2011 року.

19 липня 2011 року на підставі договору
купівлі-продажу ними за спільні кошти
було придбано трикімнатну ізольовану
квартиру АДРЕСА_1. Право власності на
вказану квартиру зареєстровано на ім'я
ОСОБА_3 На підставі вищевказаного
просив встановити факт проживання його
з ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з 19 квітня 2011 року по 01 грудня 2011
року, провести розподіл майна, яке
знаходиться у спільній сумісній
власності.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_3
звернулася до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_2, треті особи: ПАТ «ОТП
Банк», ОСОБА_4, про поділ майна
подружжя, витребування майна з чужого
незаконного володіння, усунення
перешкод у користуванні житловим
приміщенням.

В обґрунтування зустрічних позовних
вимог зазначала, що що з 1985 року вони з
ОСОБА_2 проживали однією сім'єю та вели
спільне господарство, знаходилися у
фактичних шлюбних відносинах.
Зазначала, що за договором дарування
(фактично відбулася купівля-продаж),
ними було придбано 51/100
частини житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2. В цій частині під час
спільного проживання сторони
здійснили суттєві поліпшення умов
проживання. Таким чином, половина
будинку чоловіка за час шлюбу істотно
збільшилася у своїй вартості внаслідок
їх спільних трудових та грошових
затрат. Крім того, за договором
купівлі-продажу на ім'я відповідача
було придбано 49/100 частини житлового
будинку з відповідною частиною
надвірних будівель, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, у якому їх сім'я
мешкала до розлучення. Останні роки
сімейне життя з відповідачем значно
погіршилося, а тому 19 квітня 2011 року
шлюб між ними було розірвано. На
підставі вищевказаного ОСОБА_3 просила
визнати спільною сумісною власністю
подружжя житловий будинок загальною
площею 104,9 кв. м з відповідними
надвірними будівлями, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_2, та визнати за нею
право власності на Ѕ частини майна,
придбаного ними за час спільного
проживання.

Третя особа ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні житловим
приміщенням, в якому просив усунути
йому перешкоди у здійсненні ним права
користування житловим будинком, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, шляхом
виселення відповідача з нього.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 13 березня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 03 червня 2014 року, позов
ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за
ОСОБА_2 право власності на 49/200 частини
житлового будинку АДРЕСА_2 в порядку
поділу спільного сумісного майна
подружжя. Виділено ОСОБА_2 в порядку
поділу спільного сумісного майна
подружжя автомобіль ВАЗ 21150, 2006 року
випуску, д.н. НОМЕР_1. В інший частині
відмовлено в задоволенні позовних
вимог.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено
частково. Визнано за ОСОБА_3 право
власності на 49/200 частини житлового
будинку АДРЕСА_2 в порядку
поділу спільного сумісного майна
подружжя. Виділено ОСОБА_3 в порядку
поділу спільного сумісного майна
подружжя автомобіль «Хюндай Туксон»,
2008 року випуску, д.н. НОМЕР_3.

Позовні вимоги третьої особи ОСОБА_4
залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про часткове задоволення
позовів, правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
застосували норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішили спір з урахуванням меж
заявлених позовних вимог та конкретних
обставин справи на підставі наданих
сторонами доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк», про встановлення факту, що має
юридичне значення та поділ спільного
майна подружжя та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи:
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк», ОСОБА_4, про поділ майна подружжя,
витребування майна з чужого
незаконного володіння та усунення
перешкод у користуванні житловим
приміщенням, за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк