Справа № 163/1769/14-ц
Провадження № 2/163/248/14
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2014 року
Любомльський районний суд Волинської
області

у складі: головуючої судді - Гайдук А.Л.,

при секретарі - Горпинко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Любомль
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Столинсько-Смолярської сільської ради
Любомльського району Волинської
області про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з
позовом до Столинсько-Смолярської
сільської ради Любомльського району
Волинської області про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за заповітом. Позовні
вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла її мати - ОСОБА_2, яка за
життя склала заповіт, яким усе своє
майно заповіла позивачу. Після смерті
ОСОБА_2 відкрилась спадщина на майно, що
складається з житлового будинку та
господарських споруд, які знаходяться
по АДРЕСА_1. Позивач прийняла спадщину у
порядку, передбаченому ст. 549 ЦК України
в редакції 1963 року, оскільки фактично
вступила в управління майном померлої,
однак своїх спадкових прав в
нотаріальному порядку оформити не
може, у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів, що
посвідчують право власності
спадкодавця на нерухоме майно, про що
нотаріусом винесено постанову про
відмову у вчиненні відповідної
нотаріальної дії. З викладених підстав
позивач звернулась до суду за захистом
свого права та просила визнати за нею
право власності на нерухоме майно в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_2, яке знаходиться по
АДРЕСА_1.

В судове засідання сторони не
з'явились, подавши в канцелярію суду
заяви про розгляд справи за їх
відсутності. При цьому, у своїх заявах:
позивач заявлені вимоги підтримала
повністю та просила їх задовольнити,
відповідач - Столинсько-Смолярська
сільська рада Любомльського району
позовні вимоги визнала повністю.

За таких обставин, розгляд справи
здійснювався за відсутності осіб, які
беруть участь у справі, без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197
ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Дослідивши та оцінивши докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підставний та підлягає до
задоволення з наступних підстав.

З копії свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1, виданого Столино-Смолярською
сільською радою Любомльського району
Волинської області 01.05.2001 року,
вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в селі
Столинські Смоляри Любомльського
району Волинської області померла
ОСОБА_2 (а.с.5).

З копії довідки, виданої
Столинсько-Смолярською сільською
радою Любомльського району Волинської
області 19.06.2014 року за №471, та копії
витягу з погосподарської книги №1 за
2011-2015 роки Столинсько-Смолярської
сільської ради Любомльського району,
встановлено, що по особовому рахунку
НОМЕР_2 ОСОБА_2 належав житловий будинок
з надвірними будівлями і спорудами, які
знаходяться по АДРЕСА_1 (1969 року
побудови), де вона до дня смерті
проживала та була зареєстрована. Після
смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
залишилося спадкове майно, до складу
якого, зокрема, увійшов житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами, що розташовані за
вищевказаною адресою (а.с.8, 9).

Відповідно до ст. 524 ЦК України (в
редакції 1963 року), чинної на день
відкриття спадщини, спадкоємство
здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 534 ЦК України (в редакції 1963
року) кожний громадянин може залишити
за заповітом усе своє майно або частину
його (не виключаючи предметів
звичайної домашньої обстановки і
вжитку) одній або кільком особам як тим,
що входять, так і тим, що не входять до
кола спадкоємців за законом, а також
державі або окремим державним,
кооперативним та іншим громадським
організаціям.

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 склала
заповіт, з копії дубліката якого
вбачається, що усе приналежне їй майно
вона заповіла - ОСОБА_1. Заповіт
посвідчений Столино-Смолярською
сільською радою Любомльського району
31.08.2000 року (а.с.6). Даний заповіт не
скасований і не змінений, що
підтверджується копією довідки,
виданої Столинсько-Смолярською
сільською радою Любомльського району
Волинської області 19.06.2014 року за №471
(а.с.8).

Рішенням Любомльського районного суду
Волинської області від 21.02.2014 року, яке
набрало законної сили у встановленому
порядку, встановлено факт належності
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
дублікату заповіту, посвідченого
Столино-Смолярською сільською радою
31.08.2000 року та зареєстрованого в
реєстрі за №111 (а.с.7).

З копій свідоцтв про народження серії
НОМЕР_3 від 06.06.1961 року та копією
свідоцтва про укладення шлюбу серії
НОМЕР_4, виданого сільською радою
с.Забужжя Шацького району Волинської
області, встановлено, що позивач ОСОБА_1
є дочкою спадкодавця ОСОБА_2 (а.с.31-32).

Досліджена копія матеріалів спадкової
справи №300 до майна померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 свідчить про
те, що інших спадкоємців, окрім
позивача, які б претендували на
спадкове майно померлої, немає (а.с.29-45).

Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963
року) прийнята спадщина визнається
належною спадкоємцеві з моменту
відкриття спадщини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в
редакції 1963 року) вважається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном.

Факт прийняття позивачем спадщини
після смерті її матері ОСОБА_2, у
відповідності до положень п.1 ч.1 ст.549 ЦК
України (в редакції 1963 року),
стверджується копією довідки, виданої
Столинсько-Смолярською сільською
радою Любомльського району Волинської
області 19.06.2014 року за №471, з якої
слідує, що з дня смерті ОСОБА_2 у
фактичне володіння спадковим майном
вступила її дочка - ОСОБА_1, яка обробляє
земельну ділянку та доглядає за
господарством (а.с.8).

Згідно п.4.15 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України 22.02.2012 року № 296/5,
видача свідоцтва про право на спадщину
на майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна.

Постановою Любомльської державної
нотаріальної контори Волинської
області від 22.04.2014 року №270/02-31 ОСОБА_3,
яка діяла в інтересах позивача - ОСОБА_1,
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
житловий будинок з надвірними
будівлями і спорудами, який
знаходиться по АДРЕСА_1 після смерті
ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
спадкове нерухоме майно (а.с.11).

Право спадкодавця ОСОБА_2 на зазначене
нерухоме майно доводиться
вищевказаними дослідженими доказами
(а.с.8, 9).

Інформацією з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна від 15.07.2015 року за
№24247250 та Інформаційною довідкою з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого
майна від 15.07.2014 року за №24246924,
підтверджено відсутність записів щодо
нерухомого майна, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, зокрема, щодо
реєстрації його права власності,
іпотеки, заборони відчуження (а.с.49-50).

Комплексним висновком відповідності
державним будівельним, санітарним,
протипожежним нормам, містобудівній
документації, правилам забудови,
земельному та природоохоронному
законодавству стверджено факт
відповідності встановленим нормам
нерухомого майна: раніше побудованого
житлового будинку та двох сараїв, які
знаходяться по АДРЕСА_1, та їх
придатність до експлуатації, а будинку
- для проживання. Рішенням комісії
рекомендовано позивачу ОСОБА_1
узаконити вказане спадкове нерухоме
майно (а.с.12-15).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України
фактичні обставини, на які позивач
покладається як на підставу своїх
вимог, у зв'язку із визнанням позову,
суд вважає доведеними.

Таким чином, в судовому засіданні
здобуто достатньо доказів на
підтвердження права позивача ОСОБА_1 на
нерухоме майно, зокрема, домоволодіння,
розташованого по АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за заповітом після смерті
матері ОСОБА_2, а визнання відповідачем
пред'явленого позову не суперечить
закону та не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

Керуючись ст. 15, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, на підставі ст. ст. 16, 328 ЦК
України, ст.ст. 524, 534, 548, 549 ЦК України в
редакції 1963 року, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
в порядку спадкування за заповітом,
після смерті матері - ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на нерухоме
майно, яке знаходиться по АДРЕСА_1 і
відповідно до технічного паспорта,
виданого КП «Волинське обласне бюро
технічної інвентаризації» 24.06.2014 року,
складається з житлового будинку А-1,
сараю Б-1, сараю В-1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Любомльський районний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які беруть участь у справі, але не були
присутні під час проголошення рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуюча : суддя

А.Л. Гайдук