Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/2658/14Головуючий у 1-й
інстанції Сінєльнік Р.В.
Суддя-доповідач Гончар М.С.РІШЕННЯ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
при секретарі Бабенко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 06 травня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітніх дітей

ВСТАНОВИЛА:

25.02.2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, в якому просив на
підставі ст.ст.180-182, 184, 191 СК України
стягнути на його користь з
відповідачки ОСОБА_2 аліменти на
утримання неповнолітніх дітей по 1 000,0
грн. на кожну дитину щомісяця,
починаючи з 08.01.2014 року і до досягнення
дітьми повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що з 30.10.1998 р.
вони перебувають у шлюбі з
відповідачкою, від шлюбу мають
неповнолітніх дітей - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
останні проживають із ним. Відповідач
не надає матеріальну допомогу на
утримання дітей у добровільному
порядку.

19.03.2014 року позивач надав суду заяву, в
якій просив стягнути аліменти у
розмірі 500,0 грн. щомісячно на кожну
дитину (а.с.17).

11.04.2014 року позивач надав суду заяву, в
якій підтримав свій первісний позов та
просив стягнути з відповідачки
аліменти у розмірі 1 000,0 грн. щомісяця на
кожну дитину (а.с.45).

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 06 травня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_3
аліменти на утримання неповнолітнього
сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 643,0
грн. щомісячно з усіх видів її
заробітку (доходу), починаючи з 25.02.2014 р.
і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_3
аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 643,0 грн.
щомісячно з усіх видів її заробітку
(доходу), починаючи з 25.02.2014 року і до
повноліття дитини.

У задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у
розмірі 243,60 грн. у дохід держави.

Допущено негайне виконання судового
рішення про стягнення аліментів у
межах суми платежу за один місяць.

Позивач ОСОБА_3 із зазначеним рішенням
суду першої інстанції погодився,
останнє в апеляційному порядку не
оскаржував.

Посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального права
судом першої інстанції, відповідач
ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі
просила скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення, яке
буде враховувати фактичні обставини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, у тому числі апелянта, яка
зазначала, що на теперішній час
вагітна, перебуває на обліку у центрі
зайнятості, власного житла не має,
винаймає житло, діти приходять до неї,
вона їх годує тощо, з чим погодився
позивач у судовому засіданні, 643,0 грн.
щомісяця на кожну дитину - це значна для
неї сума розміру аліментів, яку вона не
в змозі платити в силу її скрутного
матеріального стану; дослідивши доводи
апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів апеляційного
суду дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК
України).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, лише якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Згідно із ст. 307 ч. 1 п. 3 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
змінити рішення.

Апеляційний суд ухвалює рішення про
зміну рішення суду першої інстанції у
випадку, якщо помилки у неправильно
прийнятому рішенні можливо усунути без
його скасування, не змінюючи суть
рішення і вони стосуються окремих його
частин, зокрема у разі виправлення
помилок суду першої інстанції щодо
розміру суми, що підлягає стягненню.

Так, судом першої інстанції
встановлено, з чим погоджується
колегія суддів й апеляційного суду, що
відповідачка - ОСОБА_2 є матір'ю
неповнолітніх дітей - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.5,6) та проживає окремо від останніх.
Діти проживають разом із позивачем -
батьком ОСОБА_3 та перебувають
утриманні останнього (а.с.59), тому він
має право на стягнення аліментів з
відповідачки на свою користь утримання
неповнолітніх дітей.

Доводи апелянта про те, що між
сторонами у цій справі на теперішній
час розглядається спір судом першої
інстанції щодо визначення місця
проживання дітей спростовується
ухвалою Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 08.04.2014 року про залишення
без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207
ЦПК України позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи: Відділ по Ленінському
району служби (управління) у справах
дітей Запорізької міської ради, Орган
опіки та піклування районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Заводському району про
визначення місця проживання дитини
(а.с.95).

Визначаючи розмір аліментів з
відповідачки на користь позивача у
твердій грошовій сумі, суд першої
інстанції правильно керувався ст.ст. 141,
180, 182, 191 СК України, однак виходив лише
із прожиткового мінімуму,
встановленого державою на дитину
відповідного віку та вважав можливим
стягнути з відповідачки 1/2 частину
прожиткового мінімуму на кожну дитину
відповідного віку, тобто 1286,0 грн.: 2
особи = 643,0 грн. на кожну дитину
щомісяця, починаючи з дати подачі
позивачем позову до суду (25.02.2014 року) і
до досягнення дітьми повноліття.

Хоча, при цьому, судом першої інстанції
було правильно встановлено, що
відповідачка ОСОБА_2 офіційно не
працює, перебуває на обліку у
Правобережному центрі зайнятості
(а.с.50-52) і знаходиться у скрутному
матеріальному становищі, та суд першої
інстанції мав виходити не лише із
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом на одну дитину, а
оцінювати й усі докази у справі в їх
сукупності.

При вищевикладених обставинах, колегія
суддів апеляційного суду, враховуючи
скрутне матеріальне становище
відповідачки, як платника аліментів,
вважає за необхідне зменшити розмір
аліментів, стягнутих за рішенням суду
першої інстанції з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх
дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 25 лютого 2014 року і до
досягнення дітьми повноліття, з « 643,0
грн. на кожну дитину» до « 400,0 грн. на
кожну дитину», що не суперечить вимогам
ст. 182 СК України.

Оскільки, розмір аліментів у твердій
грошовій сумі 400,0 грн. на кожну дитину
становить більше, ніж мінімальний
розмір аліментів на одну дитину,
встановлений ст. 182 СК України
(розрахунок: прожитковий мінімум на
одну дитину у віці від 6 до 18 років 1286,0
грн. *30%/100%= 385,80 грн.).

Щодо врахування судом першої інстанції
при визначенні розміру аліментів на
дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка
страждає дитячим аутизмом та є
інвалідом з дитинства (а.с.4), довідки
про стан здоров'я останньої, то у даному
випадку колегія суддів апеляційного
суду вважає за необхідне звернути
увагу на те, що в силу вимог ст. 185 ч. 1 СК
України той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо).

Проте, позивач у цій справі не заявляв
позовних вимог щодо стягнення
додаткових витрат з відповідачки на
дітей.

Суд першої інстанції правильно з
додержанням вимог ст.ст. 10-11, 60-61 ЦПК
України розглянув дану справу, тобто в
межах заявлених позивачем позовних
вимог і на підставі доказів сторін;
правильно вирішив питання про розподіл
судових витрат між сторонами та
питання негайного виконання судового
рішення про стягнення аліментів у
межах суми платежу за один місяць, тому
в решті рішення суду першої інстанції
підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія
суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 06 травня 2014 року змінити,
зменшивши розмір аліментів, стягнутих
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання
неповнолітніх дітей ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 25
лютого 2014 року і до досягнення дітьми
повноліття, з « 643,0 грн. (шістсот сорок
три гривні) на кожну дитину» до « 400,0
грн. (чотириста гривень) на кожну
дитину».

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.