У х в а л а

іменем україни

02 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Штелик С.П.,

суддів: Коротуна В.М.,
Попович О.В.,

Дем'яносова
М.В., Касьяна О.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
кредиту, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Артемівського районного суду
м. Луганська від 26 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 03 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду із
указаним позовом, обґрунтовуючи вимоги
тим, що 21 липня 2008 року між Банком та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
б/н, за умовами якого ОСОБА_3 отримав
кредит у розмірі 9400 грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36 %
річних, з кінцевим терміном повернення,
що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем умов кредитного договору
станом на 30 червня 2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 24 000 грн 97 коп.,
яку позивач і просив стягнути на свою
користь з відповідача ОСОБА_3

Рішенням Артемівського районного суду
м. Луганська від 26 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 03 березня 2014 року, у задоволенні
позову було відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
ухвалені судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що позивачем не доведено
виконання своїх зобов'язань за
кредитним договором від 21 липня 2008 року
про відкриття банківського карткового
рахунка та обслуговування платіжної
картки стосовно видачі (перерахунку)
відповідачеві кредитних коштів за цим
договором, а тому позовні вимоги
ґрунтуються на припущеннях.

Проте погодитись із такими висновками
судів не можна з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, надавши докази відповідно
до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. При
цьому ч. 4 цієї статті на суд покладено
обов'язок сприяти всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено,
що договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Відмовляючи в задоволенні позову,
судами належним чином не враховано, що
в матеріалах справи містяться заява
підписана ОСОБА_3 від 21.07.2008 року на
відкриття рахунку, розрахунок
заборгованості за кредитним договором
та виписка з особового рахунку,
відкритого на ім'я ОСОБА_3, з яких
вбачається виконання банком взятих на
себе зобов'язань з надання відповідачу
кредитних коштів у сумі 9 400 грн.

Таким чином, вирішуючи справу, судами
не надано належної оцінки тому, що між
сторонами виникли договірні
зобов'язання і відповідачем не було
доведено, що договір від 21 липня 2008 року
ним не підписувався та кредитна картка
ним не отримувалася.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, повністю не
встановлені, судами порушено норми
матеріального та процесуального права,
судові рішення не відповідають вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості. Зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для скасування
судових рішень із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Артемівського районного суду
м. Луганська від 26 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 03 березня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
В.М. Коротун

О.В. Попович

М.В. Дем'яносов

О.П. Касьян