КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/2317/14-ц
Провадження № 2/552/1067/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2014 року Київський районний суд м.
Полтава в складі: головуючого судді
Миронець О. К., при секретарі судових
засідань - Шаня О.О., позивача - ОСОБА_2,
відповідача - ОСОБА_3, представника
відповідача - ОСОБА_4 розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань Київського районного
суду м. Полтава цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу та поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною
заявою до відповідача про розірвання
шлюбу та розподіл майна. Позивач
посилається на те, що 24.02.2012 року вона
уклала шлюб з відповідачем по справі,
зареєстрований Центральним відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Полтавського міського
управління юстиції Полтавської
області, актовий запис № 102. Від даного
шлюбу сторони мають спільну малолітню
дитину: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб
з відповідачем виявився невдалим,
спільне життя не склалося на ґрунті
несхожості характерів, в сім'ї почали
виникати часті сварки внаслідок
непорозуміння. Позивач також вважає, що
примирення та подальше збереження
сім'ї неможливе. Крім того, із спільного
майна вони мають легковий автомобіль
ВАЗ 21099, 2002 року випуску, при придбанні
машини нею була надана сума у розмірі 20
000 грн. Позивач просила суд розірвати
шлюб та стягнути на її користь кошти
витрачені на придбання транспортного
засобу ВАЗ 21099 в сумі 21600 грн. та
сплачений нею судовий збір у розмірі 473
грн.

Позивач в судовому засіданні
підтримала свій позов та просила суд
його задовольнити.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні визнали позов
частково, пояснили, що не заперечують
проти розірвання шлюбу, але щодо
стягнення коштів витрачених на
придбання транспортного засобу,
відповідач заперечив, оскільки вважає,
що у них з позивачем відсутнє майно
набуте за час шлюбу, він не являється
власником автомобіля ВАЗ 21099, а керує
ним на підставі доручення.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши
та дослідивши матеріали справи, вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 104 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання.

Відповідно до ст.112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 24.02.2012 року між
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, було укладено шлюб,
зареєстрований Центральним відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Полтавського міського
управління юстиції Полтавської
області, актовий запис № 102, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_1 від 24.02.2012 року. Оскільки
подальше спільне життя даного подружжя
і збереження сім'ї стали неможливими
тому цей шлюб можливо розірвати.

Частиною 1 ст. 60 СК України передбачено,
що майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Відповідно до ч.2 ст. 60 Сімейного
кодексу України, що кожна річ, набута за
час шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.1ст.71 СК України майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі.

Згідно довіреності від 14.06.2012 року
вбачається, що ОСОБА_6 видав
довіреність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на
користування та розпорядження
транспортним засобом ВАЗ-21099, 2002 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_2.

В ході судового розгляду справи судом
встановлено, що автомобіль ВАЗ 21099, 2002
року випуску, не був зареєстрований ні
за позивачем ні за відповідачем, а отже
не є майном набутим подружжям під час
шлюбу. У зв'язку з цим суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
позовної вимоги про стягнення коштів
за автомобіль. Судом також не взято до
уваги посилання позивача на той факт,
що грошові кошти в сумі 20 000 гривень нею
були зняті з депозитного рахунку та
передані відповідачу для придбання
автомобіля, оскільки доказів на
підтвердження цього факту суду не
надано. Також судом не взято до увагу
пояснення відповідача про те, що кошти
на придбання автомобіля йому дала його
мати.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. Отже, з відповідача на
користь позивача підлягають стягненню
судові витрати сплачені позивачем при
подачі позову до суду, а саме в сумі 243,60
грн.

Керуючись ст. ст. 60, 70, 71, 104, 112 СК України
та ст. 88, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання
шлюбу та поділ майна задовольнити
частково.

Шлюб, зареєстрований 24.02.2012 року
Центральним відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області, актовий
запис № 102, укладений між ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 -
розірвати.

Прізвище після розірвання шлюбу
чоловіка - ОСОБА_3, жінки - ОСОБА_2.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 243,60
грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення подається
протягом десяти днів після його
оголошення.

Суддя
О.К.
Миронець