У х в а л а

іменем україни

16 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Дербенцевої
Т.П.,

Колодійчука В.М.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Маркс.Капітал» до ОСОБА_3, третя особа -
приватне акціонерне товариство
«Українська екологічна страхова
компанія», про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, у
порядку регресу за касаційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Маркс.Капітал» на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 05 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 10 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Маркс.Капітал» (далі
- ТОВ «Маркс.Капітал») звернулося до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 24 грудня 2010 року сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки Вольво, державний
номерний знак НОМЕР_1, що належить
ОСОБА_3 та знаходився під керуванням
ОСОБА_4, та автомобіля марки Субару,
державний номерний знак НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_5 Постановою
Солом'янського районного суду м. Києва
від 28 грудня 2010 року винним у ДТП
визнано ОСОБА_4 25 лютого 2011 року
приватне акціонерне товариство
«Українська екологічна страхова
компанія» (далі - ПрАТ «Українська
екологічна страхова компанія»,
страхова компанія), в якій відповідач
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність, виплатило
потерпілому у ДТП страхове
відшкодування у розмірі 5 773 грн. 50 коп. 31
травня 2012 року страхова компанія за
договором факторингу передала
товариству право вимоги страхового
відшкодування в порядку регресу.

Ураховуючи викладене, позивач просив
стягнути в порядку регресу з
відповідача шкоду, завдану внаслідок
ДТП, у розмірі 5 773 грн. 50 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 05 грудня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 10 квітня 2014 року, у
задоволенні позову ТОВ «Маркс.Капітал»
відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ
«Маркс.Капітал» просить скасувати
судові рішення, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, й ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
недоведеності права позивача вимагати
відшкодування шкоди в порядку регресу
з відповідача, оскільки за договором
факторингу, укладеним між ним та
страховою компанією, до нього перейшло
право вимоги до ОСОБА_4, який,
перебуваючи за кермом автомобіля, що
належить відповідачеві, спричинив ДТП;
право вимоги до відповідача, ОСОБА_3,
страхова компанія не передавала.

Проте з таким висновком судів
погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону судові рішення
не відповідають.

Судами встановлено, що 24 грудня 2010 року
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля марки Вольво,
державний номерний знак НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_3 та знаходився під
керуванням ОСОБА_4, та автомобіля марки
Субару, державний номерний знак НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_5

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 28 грудня 2010 року
винним у ДТП визнано ОСОБА_4

25 лютого 2011 року ПрАТ «Українська
екологічна страхова компанія», в якій
відповідач застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
виплатило ОСОБА_5 страхове
відшкодування у розмірі 5 773 грн. 50 коп.,
у результаті чого відповідно до ч. 1 ст.
1191 ЦК України набуло право зворотної
вимоги (регресу).

31 травня 2012 року страхова компанія
уклала з ТОВ «Маркс.Капітал» договір
про надання фінансових послуг
факторингу, відповідно до умов якого
передала позивачеві своє право вимоги
виплаченого страхового відшкодування
в порядку регресу.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК
України за договором факторингу
(фінансування під відступлення права
грошової вимоги) одна сторона (фактор)
передає або зобов'язується передати
грошові кошти в розпорядження другої
сторони (клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника). Предметом договору
факторингу може бути право грошової
вимоги, строк платежу за якою настав
(наявна вимога), а також право вимоги,
яке виникне в майбутньому (майбутня
вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт
відповідає перед фактором за дійсність
грошової вимоги, право якої
відступається, якщо інше не
встановлено договором факторингу.

Частинами 1, 2 ст. 1082 ЦК України
встановлено, що боржник зобов'язаний
здійснити платіж факторові за умови, що
він одержав від клієнта або фактора
письмове повідомлення про
відступлення права грошової вимоги
факторові і в цьому повідомленні
визначена грошова вимога, яка підлягає
виконанню, а також названий фактор,
якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора
надання йому в розумний строк доказів
того, що відступлення права грошової
вимоги факторові справді мало місце.
Якщо фактор не виконає цього обов'язку,
боржник має право здійснити платіж
клієнтові на виконання свого обов'язку
перед ним.

Апеляційний суд наведеного не врахував
та дійшов до передчасного висновку про
відсутність у відповідача обов'язку з
відшкодування шкоди, завданої ДТП, на
користь ТОВ «Маркс.Капітал».

Крім того, суди дійшли до передчасного
висновку про відсутність у позивача
права на регресну вимогу до власника
транспортного засобу, керуючи яким
ОСОБА_4 спричинив ДТП, з огляду на
зазначення в договорі факторингу
ОСОБА_4, як зобов'язаної особи.

Так, у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК
України суди не дали належної правової
оцінки договору про надання фінансових
послуг факторингу від 31 травня 2012 року
(а.с. 39-42), додатку № 1 до цього договору,
в якому затверджено перелік переданих
регресних вимог (а.с. 43-45), та страховому
акту від 25 лютого 2011 року № 02-11/1502 (а.с.
35-36), в якому зазначено, крім винної у
ДТП особи, власника та страхувальника
наземного транспортного засобу, яким є
відповідач.

Також суди у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315
ЦПК України не перевірили тверджень
позивача про те, що ОСОБА_4, керуючи
автомобілем ОСОБА_3, перебував із ним у
трудових відносинах та був найманим
працівником, водієм, а відповідно до ч. 1
ст. 1172 ЦК України юридична або фізична
особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Крім того, апеляційний суд дійшов
передчасного висновку про наявність
порушень, допущених ПрАТ «Українська
екологічна страхова компанія» під час
регламентної виплати страхового
відшкодування за полісом про
страхування цивільно-правової
відповідальності власника
напівпричепа, який на момент ДТП
перебував у з'єднанні з автомобілем
марки Вольво, а, відтак, про відсутність
підстав для стягнення неналежно
виплаченого страхового відшкодування
з відповідача.

Так, ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (у редакції на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
автомобільний транспорт»
автомобільний транспортний засіб -
колісний транспортний засіб (автобус,
вантажний та легковий автомобіль,
причіп, напівпричіп), який
використовується для перевезення
пасажирів, вантажів або виконання
спеціальних робочих функцій.

З системного аналізу наведених норм
матеріального права вбачається, що
напівпричіп у з'єднанні з тягачем
утворюють єдиний автомобільний
транспортний засіб, що відповідає ст. 6
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Наведеного суди першої та апеляційної
інстанцій не врахували та, відмовляючи
у задоволенні позову, у порушення вимог
ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України доводів
сторін по суті позовних вимог не
перевірили; фактичні обставини справи,
від яких залежить правильне вирішення
спору, належним чином не встановили; не
визначились які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин та
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

При новому розгляді суди мають
перевірити дотримання відповідачем п.
п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (у редакції на момент
виникнення спірних правовідносин),
зокрема встановити, чи вживав він
заходів для невідкладного, але не
пізніше трьох робочих днів,
повідомлення страховика, з яким було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності про настання ДТП.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судами не
встановлені, судові рішення не
відповідають вимогам ст. ст. 212-214, 315 ЦПК
України щодо оцінки доказів та
законності й обґрунтованості, що в силу
ст. 338 ЦПК України є підставою для їх
скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 338 ЦПК України,
оскільки порушення закону допущені як
районним судом, так і апеляційним,
справа підлягає направленню на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Маркс.Капітал» задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 05 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 10 квітня
2014 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

Т.П. Дербенцева

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська