Номер провадження: 22-ц/785/5667/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Колеснікова Г.Я.,

суддів - Вадовської Л.М., Ващенко
Л.Г.,

при секретарі - Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від 8
квітня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розподіл
майна подружжя та визнання права
власності,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2013р. ОСОБА_4 звернувся до
Київського районного суду м. Одеси з
вищеназваним позовом, посилаючись на
те, що з 15 січня 2000 року до 5 вересня 2012
року перебував у шлюбі з ОСОБА_3

За період шлюбу ними за спільні кошти
придбано:

- трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1,
вартістю 960 00 грн.;

- земельна ділянка площею 0, 08 га за
адресою: АДРЕСА_2, вартістю 240 000 грн.;

- предмети домашнього вжитку
(меблі, побутова техніка тощо), вартістю
240 000 грн.;

- автомобіль «TOYOTA AVENSIS»
реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 192
000 грн.

Посилаючись на те, що вказане майно є
спільним майном подружжя, просив
поділити майно наступним чином:

- визнати за кожним з колишнього
подружжя право власності на ? частину
квартири;

- виділити йому земельну ділянку;

- виділити ОСОБА_3 автомобіль та
предмети домашнього вжитку (т.1 а.с.2-3).

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
Овідіопольського районного суду
Одеської області також з позовом про
розподіл майна, вказуючи на те, що у
шлюбі з ОСОБА_4 народився син ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначала, що під час шлюбу ними за
спільні кошти придбана земельна
ділянка, вказана вище.

Крім того, під час шлюбу придбана
квартира АДРЕСА_1, проте за гроші, які
належали їй особисто від продажу у
лютому 2004 році своєї квартири.

Посилаючись на вказані обставини та
знаходження у неї на утриманні
малолітнього сина, просила відступити
від засади рівності часток та
розділити придбану у період шлюбу
земельну ділянку, виділівши їй 2/3
частини, а ОСОБА_4 - 1/3 частину спірної
ділянки (т.1 а.с.86-88).

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 9 жовтня 2013р. обидві цивільні
справи об'єднані в одне провадження (т. 1
а.с.64-65).

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 8 квітня 2014 року позовна заява
ОСОБА_3 залишена без розгляду на
підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (т. 1
а.с. 186-187).

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 8 квітня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_4 про розподіл автомобіля
«TOYOTA AVENSIS» залишено без розгляду на
підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (т. 1
а.с. 188-189).

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 8 квітня 2014 року позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 та земельну
ділянку площею 0, 0800 га, що знаходиться
за адресою АДРЕСА_2 спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_4 до ОСОБА_3

Визнано за ОСОБА_4 право приватної
особистої власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право приватної
особистої власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частину земельної ділянки площею 0, 0800
га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину земельної ділянки площею 0,0800
га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким:

- визнати спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 2/10
частки квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку
площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2;

- визнати за ОСОБА_3 право
приватної власності на 2/5 частини
земельної ділянки;

- визнати за ОСОБА_4 право
приватної власності на 3/5 частини
земельної ділянки;

- визнати за ОСОБА_3 право
приватної власності на квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
цивільного процесу, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але за кошти, які належали їй,
йому особисто.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.
Вважається , що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності (ст.. 60 СК України).

У разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором (ч.1 ст. 70 СК України).

З огляду на наведені положення закону
діє презумпція виникнення права
спільної сумісної власності подружжя
на майно, якщо воно набуте ними за час
шлюбу, визнання ж такого майна
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка потребує доведення.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_4 суд першої
інстанції виходив з того, що спірні
квартира та земельна ділянка набуті
сторонами під час перебування у шлюбі,
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, а тому їх частки є
рівними.

Висновки суду відповідають обставинам
справи, ґрунтуються на правильному
застосуванні норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Рішення суду в частині відмови у
задоволенні позову про поділ предметів
домашнього вжитку не оскаржується,
тому в силу ч. 1 ст. 303 ЦПК України не
переглядається.

Таким чином суд апеляційної інстанції
має перевірити законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в частині поділу
квартири та земельної ділянки.

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3
перебували у зареєстрованому шлюбі з 15
січня 2000 року до 5 вересня 2012 року (т. 1
а.с. 7, 92).

Від шлюбу мають сина, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 24).

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у п. 23 постанови Пленуму Верховного
Сулу України № 11 від 21 грудня 2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» для
правильного вирішення спору між
подружжям про поділ спірних квартири
та земельної ділянки необхідно,
зокрема, з'ясувати джерело і час їх
предбання.

В порядку з'ясування питання права
власності на спірну квартиру
встановлено наступне.

18 лютого 2004 року між ТОВ фірма «Консоль
ЛТД» та ОСОБА_3 укладено договір №
0470/339-48 (р) про сумісну діяльність по
дольовій участі у будівництві
багатоквартирного жилого будинку по
АДРЕСА_1.

Сума паю сторонами визначена
еквівалентною 37985 доларам США в гривнях
по курсу НБУ та мала була внесена
поетапно у наступні строки:

- еквівалентно 18 993 доларів США до 21
лютого 2004 року;

- еквівалентно 3 000 доларів США до
15 червня 2004 року;

- еквівалентно 3 000 доларів США до
15 вересня 2004 року;

- еквівалентно 3 000 доларів США до
15 грудня 2004 року;

- еквівалентно 3 000 доларів США до
15 березня 2005 року;

- еквівалентно 3 000 доларів США до
15 червня 2005 року;

- еквівалентно 3 992 доларів США до
15 вересня 2005 року.

Договором також визначено, що по
закінченню будівництва будинку
товариство мало виділити пайщику
трьохкімнатну квартиру, під
будівельним АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 117-120).

Згідно квитанцій до прибуткового
касового ордера ТОВ «Консоль ЛТД»
прийнято від ОСОБА_3 :

- 20 лютого 2004 року 101234, 59 грн. (т. 2
а.с. 187);

- 3 червня 2004 року 15971, 10 грн. (т. 2 а.с.
190);

- 3 вересня 2004 року 15933, 60 грн. (т. 2
а.с. 190);

- 14 грудня 2004 року 15918 грн. (т. 2
а.с.191);

- 7 березня 2005 року 15896, 40 грн. (т. 2
а.с. 188);

- 15 червня 2005 року 15165 грн. (т. 2 а.с.
188);

- 14 вересня 2005 року 20159, 60 грн. (т. 2
а.с. 189),

що становило відповідно той еквівалент
доларів США по курсу НБУ на день оплати,
який був вказаний в договорі від 21
лютого 2004 року.

Актом приймання - передачі від 24
листопада 2006 року між ТОВ фірма
«Консоль ЛТД» та ОСОБА_3 квартиру
АДРЕСА_1 передано ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 100).

Сторони по справі пояснили, що квартира
по акту-передачі була передана без
оздоблення та ремонту.

9 лютого 2007 року Виконавчим комітетом
Одеської міської ради на підставі
договору про сумісну діяльність по
дольовій участі у будівництві
багатоквартирного жилого будинку від 18
лютого 2004 року № 0470/339-48 (р), акту
приймання - передачі квартири від 24
листопада 2006 року ОСОБА_3 видано
свідоцтво про право приватної
власності на квартиру АДРЕСА_1 (в
цілому) - т. 1 а.с. 104.

Державна реєстрація права власності
проведена 27 червня 2007 року (т. 1 а.с. 103).

Як зазначалось вище сторони перебували
у зареєстрованому шлюбі з 2000 року до 2012
року.

Таким чином, квартиру АДРЕСА_1 набуто за
час шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Згідно звіту про незалежну оцінку
вказаної квартири від 24 червня 2014 року,
проведеного оцінювачем СПД ОСОБА_8, її
ринкова вартість, з урахуванням
ремонту, складає 916617 грн., що
еквівалентно 78278 доларам США (т. 2 а.с.
193-216).

Доводи ОСОБА_3 щодо придбання нею 8/10
частин спірної квартири за кошти,
належній їй особисто, обґрунтовано
продажем нею у лютому 2004 році належній
їй особисто квартири за 30 000 доларів
США.

В порядку перевірки належності коштів
особисто ОСОБА_3 встановлено наступне.

Згідно нотаріально посвідченому
договору купівлі-продажу від 24 лютого
2004 року, ОСОБА_3 продала однокімнатну
квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_9 за 11 396 грн.

Вказана квартира належала
відповідачці на підставі довідки № 120,
виданої ЖБК «Малиновський-13» 21 січня 1995
року, зареєстрованої в Одеському МБТІ
та РОН (т. 1 а.с.98).

Цей договір є діючим. Відомості, які
містяться в ньому, зокрема, ціна
нерухомого майна, будь-ким із сторін
договору в судовому порядку не
оспорені.

За таких обставин копії розписок,
наданих суду ОСОБА_3, про отримання нею
від покупця ОСОБА_9 12 лютого 2004 року у
якості завдатку 10 000 доларів США та 24
лютого 2004 року у якості остаточної
оплати за покупку квартиру 20 000
доларів США, з огляду на положення ст. 59
ЦПК України не можуть бути визнані
допустимими доказами (т. 2 а.с.68, 69).

Отриманих від продажу квартири грошей
у розмірі 11396 грн. було недостатньо для
виплати будь-якого платежу за квартиру,
які наведено вище (т. 2 а.с. 187-191).

Не надала ОСОБА_3 належних та
допустимих доказів, що саме ці,
отримані від ОСОБА_9 11396 грн., у зв'язку
з укладенням договору купівлі-продажу
квартири від 24 лютого 2004 року, були
використані нею частково у виплатах
паю 3 червня, 3 вересня, 14 грудня 2004 року,
7 березня, 15 червня або 14 вересня 2005
року.

Встановлено, що за нотаріально
посвідченим договором купівлі-продажу
від 15 липня 2010 року ОСОБА_10 продав, а
ОСОБА_4 придбав за 240000 грн. земельну
ділянку площею 0,08 га за адресою:
АДРЕСА_2 (т.1 а.с.9).

Сторони не заперечували, що це майно
придбано під час шлюбу за спільні
кошти.

Наведене свідчить про те, що спірні
квартира та земельна ділянка є об'єктом
спільної сумісної власності сторін
(колишнього подружжя).

За таких обставин, із врахуванням
заявлених ОСОБА_4 позовних вимог, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про поділ
майна сторін в рівних частках.

Доводи апеляційної скарги про відступ
від засад рівності часток подружжя при
вирішенні спору про поділ майна
відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК
України не заслуговують на увагу.

Встановлено, що рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 5 грудня 2013
року стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2000 грн.
щомісячно, починаючи з 16 січня 2013 року
по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 18 лютого 2014 року рішення
суду першої інстанції змінено в
частині визначення розміру аліментів,
які підлягають стягненню з відповідача
шляхом збільшення суми аліментів в
розмірі 8 тис. грн. (т. 2 а.с. 44-45).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 червня 2014 року
рішення апеляційного суду Одеської
області від 18 лютого 2014 року залишено
без змін (т. 3 а.с. 115-116).

Згідно розрахунку заборгованості по
аліментам, складеним 12 травня 2014 року
державним виконавцем, заборгованість
ОСОБА_4 по аліментам з 16 січня 2013 року по
30 квітня 2014 року складає 124128, 96 грн. (т. 2
а.с.46, 118).

Причини утворення заборгованості по
аліментам ОСОБА_4 пояснив тим, що після
припинення шлюбних відносин, залишив
колишній дружині 25 000 доларів США на
утримання дитини. Протягом 2013 року він
декілька разів сплатив по 1000 грн., а з
квітня 2014 року щомісячно сплачує
аліменти в розмірі 2000 грн., а також
погашає заборгованість по аліментам в
розмірі 100 грн., що підтверджується
відповідними квитанціями (т. 3 а.с. 117-124,
т. 2 а.с. 154).

Відповідач ОСОБА_3 підтвердила в суді
апеляційної інстанції пояснення
ОСОБА_4 в частині виплати ним аліментів.

Посилання ОСОБА_3 на те, що для
утримання сина недостатньо коштів, які
вона у даний час отримує, для
забезпечення його фізичного та
духовного розвитку не беруться до
уваги.

При цьому колегія суддів виходить з
того, що утримання дитини це
самостійні, не залежні від поділу майна
подружжя правовідносини, які
законодавчо врегульовані.

Зокрема, ч. 2 ст. 74 Закону України "Про
виконавче провадження", передбачено, що
у разі наявності заборгованості із
сплати аліментів понад три місяці
стягнення може бути звернено на майно
боржника.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст..ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 8 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді:
/підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області
Г.Я.
Колесніков