справа № 2/489/1652/14
Рішення

Іменем України

21 липня 2014 року
м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Мартіна
Ю.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Садівничого товариства «Путієць»
(далі - СТ «Путієць») про стягнення
компенсації за невикористану
відпустку, середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільнені та
індексації

встановив:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до СТ «Путієць» в якому
просила стягнути 1588,00 грн. грошової
компенсації за невикористану
відпустку та 20421,00 грн. середнього
заробітку за час затримки розрахунку, з
урахуванням індексації.

У обґрунтування позову вказала, що з
01.04.2007 по 29.05.2010 працювала в СТ
«Путієць» на посаді голови правління.
Після звільнення з посади з нею не було
проведено повного розрахунку, зокрема,
не виплачена грошова компенсація за
невикористану відпустку, що на її думку
позивача є для покладення на
відповідача відповідальності,
передбаченої статтями 116, 117 КЗпП
України, з індексацією відповідно до
закону.

У судовому засіданні позивача позов
підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечував з посиланням на виборну
посаду позивача та відсутність між
нею і Товариством трудових відносин, що
виключає отримання заробітної плати.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи і оцінивши
зібрані в ній докази, вважає позов
таким, що підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Із трудової книжки ОСОБА_1 встановлено,
що 01.04.2007 по 30.05.2010 вона працювала на
посаді голови правління СТ «Путієць» і
звільнена з підстав, передбачених
частиною першою статті 36 КЗпП України,
наказом від 16.05.2010 № 8-к з (записи №№ 30,
31).

Питання про звільнення ОСОБА_1 з посади
голови правління розглянуто на
загальних зборах СТ «Путієць» 16.05.2010,
що оформлено протоколом № 1.

Із пояснень обох сторін встановлено, що
після проведення загальних зборів
позивач виконувала обов'язки голови
правління на протязі двох тижнів, до
передачі печатки та документації
новому голові.

Згідно довідки відповідача доходи
ОСОБА_1 за 2009 рік склали 5446,00 грн., за
січень - травень 2010 року 2916,58 грн.

Вказані обставини підтверджуються
довідкою Пенсійного фонду України про
індивідуальні відомості про
застраховану особу та відомостями з
Державного реєстру фізичних осіб -
платників податків про суми виплачених
доходів та утриманих податків, наданих
позивачем.

Із змісту позову та пояснень позивача
встановлено, що за період роботи на
посаді голови правління жодного разу
вона не перебувала у відпустці, а тому
після звільнення неодноразово
зверталася до правління з вимогою
виплати грошову компенсацію, в чому їй
було відмовлено.

Представник відповідача пояснив, що
ОСОБА_1 займала виборну посаду, яка не
передбачає укладення трудового
договору та відповідно надання
відпусток і виплату заробітної плати,
а отримані нею кошти є винагородою.
Щодо записів в трудовій книжці то їх
ОСОБА_1 зробила самостійно, всупереч
статуту Товариства.

Між тим, з такими доводами представника
відповідача суд не погоджується з
огляду на наступне.

Особливості правового статусу
садівничого товариства встановлені
Законом України «Про кооперацію».

За положеннями частини другої статті 15
вказаного Закону до компетенції
загальних зборів членів кооперативу
належить визначення розмірів оплати
праці голови правління, голови
ревізійної комісії (ревізора), а також
кошторису на утримання апарату органів
управління та органів контролю за
діяльністю кооперативу.

Відповідно до статті 34 Закону України
«Про кооперацію» трудові відносини в
кооперативних організаціях
регулюються цим Законом,
законодавством про працю, статутами
кооперативних організацій та
правилами їх внутрішнього розпорядку.

Для здійснення мети і статутних
завдань кооперативна організація може
залучати до роботи за трудовим
договором осіб, які не є її членами. У
разі залучення осіб на визначений
строк чи на час виконання певної роботи
за згодою сторін між кооперативною
організацією та найманим працівником
може укладатися договір у формі
контракту.

Кооперативна організація самостійно
визначає форми і систему оплати праці
своїх членів і найманих працівників з
урахуванням вимог, встановлених
законодавством.

За положеннями частини третьої статті 4
Закону України «Про оплату праці»
об'єднання громадян оплачують працю
найманих працівників з коштів, які
формуються згідно з їх статутами.

Відповідні положення про трудові
відносини та оплату праці в Товаристві,
передбачено підпунктом 8 пункту 4.4,
пунктом 4.14, пунктами 6.2 - 6.3 Статуту СТ
«Путієць», затвердженого рішенням
загальних зборів від 29.05.2005.

Отже, як законом, так і статутом
Товариства передбачено оплату працю
його членів та виборних органів, які
працюють на підставі трудового
договору.

У даному випадку, наявність трудового
договору між ОСОБА_1 та СТ «Путієць»
підтверджується наказом № 2 від 01.04.2007
про прийняття на роботу.

Як встановлено судом, в судовому або
іншому порядку наведений наказ не
скасовано.

Крім того, свідок відповідача ОСОБА_4
пояснив, що ОСОБА_1, так як і попередні
голови правління, отримувала заробітну
плату.

Таким чином, встановлені обставини
свідчать про наявність трудових
відносин між позивачем та
відповідачем, які підлягають
врегулюванню законодавством про працю
та оплату праці.

За правилами статті 83 КЗпП та статті 24
Закону «Про відпустки» у разі
звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі не використані ним дні щорічної
відпустки.

Відповідно до статей 47, 116 КЗпП України
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належить йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Рішення Конституційного Суду України
N8-рп/2013 від 15.10.2013 р. тлумачить, що у разі
порушення роботодавцем законодавства
про оплату праці не обмежується
будь-яким строком звернення працівника
до суду з позовом про стягнення
заробітної плати, яка йому належить,
тобто усіх виплат, на які працівник має
право згідно з умовами трудового
договору і відповідно до державних
гарантій, встановлених законодавством,
зокрема й за час простою, який мав місце
не з вини працівника, незалежно від
того, чи було здійснене роботодавцем
нарахування таких виплат.

Згідно з статті 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

При наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій
статті відшкодування в тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника.
Якщо спір вирішено на користь
працівника частково, то розмір
відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті
спору.

При визначенні розміру середнього
заробітку за час затримки розрахунку
колегія суддів виходить з положень
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою КМУ від 08.02.1995 №100 (далі -
Порядок).

Згідно з абзацу першого пункту 2
Порядку, для розрахунку суми
компенсації (як і для відпускних)
беруть виплати за останні 12
календарних місяців, що передують
місяцю виплати компенсації.

З розрахункового періоду виключають
святкові та неробочі дні, а також
періоди, упродовж яких працівник не
працював і за ним не зберігався
заробіток або зберігався частково
(абзац шостий пункту 2 Порядку).

Таким чином, середньоденна заробітна
плата ОСОБА_1 для розрахунку грошової
компенсації, з урахуванням довідки про
доходи та даних Пенсійного фонду
України, складає 16,82 грн. (5973,24 : (365 - 10)).

Кількість днів невикористаної
відпустки за період з 01.04.2007 по 30.05.2010
становить - 76.

Отже, сума грошової компенсації
становить 1278,32 грн. (16,82 х 76).

Обчислення середнього заробітку для
визначення середнього заробітку за час
затримки при звільненні проводиться
виходячи з виплат за останні два
календарні місяці роботи, що передують
події, з якою пов'язана така виплата
(абзац третій пункту 2 Порядку).

У зв'язку із цим, середньоденний
заробіток ОСОБА_1 для вказаного
розрахунку становитеме 27,17 грн. ((589,34 +
579,30) = 1168,64 : 43).

Отже, середній заробіток за час
розрахунку з 31.05.2007 по 01.05.2014, тобто за 987
робочих днів, - 26816,79 грн. (27,17 х 987).

Як роз'яснено в пункті 20
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24.12.1999 № 13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» у разі непроведення
розрахунку у зв'язку із виникненням
спору про розмір належних до виплати
сум, вимоги про відповідальність за
затримку розрахунку підлягають
задоволенню у повному обсязі, якщо спір
вирішено на користь позивача або
такого висновку дійде суд, що розглядає
справу. При частковому задоволенні
позову працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.

Так як позов в частині грошової
компенсації задоволено частково, з
урахуванням розміру заборгованості,
тривалістю затримки та істотністю
частки заборгованості із середнім
заробітком, суд вважає достатнім
розміром середнього заробітку 1500,00
грн.

Таким чином, з урахуванням наведеного
позов в частині стягнення грошової
компенсації за невикористану
відпустку та середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
підлягає частковому задоволенню.

Стягнення визначених судом сум слід
здійснити з урахуванням податків та
зборів, встановлених законодавством.

У частині індексації вказаних виплат
позов задоволенню не підлягає з огляду
на таке.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про індексацію грошових доходів
населення» порядок проведення
індексації грошових доходів населення
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 3 Порядку проведення
індексації грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.07.2003 № 1078,
регламентовано, що до об'єктів
індексації, визначених у пункті 2 цього
Порядку, не відносяться, зокрема,
виплати, які обчислюються із середньої
заробітної плати.

Таким чином законодавство не
передбачає індексацію виплат, які
обчислюються із середньої заробітної
плати.

У даному випадку, до таких виплат
належить грошова компенсація за
невикористану відпустку та середній
заробіток за час затримки.

Крім того, виплата середнього
заробітку за час затримки фактично
компенсує втрату звільненому
працівнику від знецінення кошти з
оплати праці вчасно не виплачені
роботодавцем.

Так як позов задоволено частко (12,6 %),
відповідно до статті 88 ЦПК України з
відповідачів на користь держави
(позивач звільнена від сплати судового
збору) підлягає 30,69 грн. судового збору.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212-214 ЦПК
України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Садівничого товариства
«Путієць» на користь ОСОБА_1 1278,32 грн.
(одна тисяча двісті сімдесят вісім
гривень 32 коп.) грошової компенсації за
невикористану відпустку та 1500,00 грн.
(одна тисяча п'ятсот гривень)
середнього заробітку за затримку
проведення остаточного розрахунку при
звільненні, з урахуванням податків та
зборів.

Стягнути Садівничого товариства
«Путієць» на користь держави судовий
збір у розмірі 30,69 грн. (тридцять
гривень 69 коп.).

У іншій частині вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, яка може бути
подана до апеляційного суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Повний текст рішення

підписано 23.07.2014.