Номер провадження: 22-ц/785/5695/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Виноградової Л.Є.

Кононенко Н.А.

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_3 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості по
заробітній платі за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Котовського
міськрайонного суду Одеської області
від 18 квітня 2014 року,

встановила:

20 серпня 2013 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 в якому
просила суд стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на її користь
нараховану, але не виплачену їй
заробітну плату в сумі 42 797 грн. 95 коп., у
тому числі компенсацію за затримку її
виплати в розмірі 4 429 грн. 49 коп. (а.с.
02-03).

В обґрунтування позову ОСОБА_3
послалась на те, що 19 грудня 2007 року
вона була прийнята на посаду продавця
непродовольчих товарів до ФОП ОСОБА_4,
трудові відносини між позивачем та
відповідачем були оформлені договором,
який зареєстрований у Котовському
міськрайонному центрі зайнятості
Одеської області за №4120/1 від 19
грудня 2007 року.

Із займаної посади відповідач ОСОБА_3
звільнена 25 грудня 2012 року.

Позивач стверджує, що заробітну плату
за період роботи з 19 грудня 2007 року по 01
липня 2012 року відповідач ФОП «Флемер»
не сплачувала та відмовляється
сплатити. Останній не надавалися
відпустки та грошові компенсації, у
відомостях про отримання вказаних
коштів вона не розписувалась.

В судовому засіданні:

- позивач ОСОБА_3 позовні вимоги
підтримала, наполягала на їх
задоволенні;

- Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 та
її представник заперечували проти
позовних вимог, посилаючись на їх
безпідставність, необґрунтованість та
недоведеність.

Рішенням Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 18 квітня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог
у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні,в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які буди
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму
Верховного України від 18 грудня 2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що рішення є
законним тоді, коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до ст. 8
ЦПК України, а також правильно
витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої
деталізації, яка не має правового
значення в даній справі, а також
незрозумілих словосполучень, занадто
довгих речень, через які викладення
фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні
вищевказаного позову, суд першої
інстанції на підставі ст.ст. 94, 115, 116
КЗпП України, правильно виходив з
наступного.

19 грудня 2007 року між ФОП «Флемер Інною
Дмитрівною» та ОСОБА_3 було укладено
трудовий договір, згідно умов якого
ОСОБА_3 була прийнята на посаду у якості
продавця непродовольчих товарів (а.с.
19-20).

Із займаної посади, ОСОБА_3 була
звільнена 25 грудня 2012 року.

Згідно відомостей про отримання
заробітної плати за період з грудня 2008
року по грудень 2012 року, ОСОБА_3
регулярно отримувала заробітну плату,
про що розписувалась у відомостях про
її отримання (а.с. 53-106).

Ухвалою Котовського міськрайнного
суду Одеської області від 07 жовтня 2013
року була призначена судова
почеркознавча експертиза з приводу
вирішення питання про підпис на
зарплатних відомостях ОСОБА_3 (а.с. 137).

З листа Одеського НДІСЕ вбачається, що
неможливо надати висновок
судово-почеркознавчої експертизи за
матеріалами даної цивільної справи
(а.с. 154).

За фактом викрадення майна ОСОБА_5
(грошей, бухгалтерських документів,
паспорту, сумки) порушено кримінальне
провадження (а.с. 153).

Відповідно до листа територіальної
державної інспекції з питань праці в
Одеській області, за дорученням
Котовської міжрайонної прокуратури
Одеської області була проведена
перевірка додержання законодавства
про працю та сплату праці ФОП «ОСОБА_4.»,
згідно результатів якої встановлено
наступне: заробітна плата ОСОБА_3
виплачувалась 1 раз на місяць;
тривалість відпусток наданих ОСОБА_3 за
2007-2012 року складала 24 календарні дні у
листопаді 2008 року, 24 календарні дні у
березні 2010 року та 24 календарні дні у
червні 2011 року; заяви про надання
щорічних оплачуваних відпусток за інші
періоди роботи ОСОБА_3 у ФОП «ОСОБА_4.» -
відсутні; згідно табелів робочого часу,
ОСОБА_3 працювала по 8 годин з вихідними
днями субота та неділя (без надурочних
часів); заяви ОСОБА_3 щодо нарахування
та виплати компенсації за
невикористані дні щорічної відпустки у
ФОП «ОСОБА_4,» - відсутні (а.с. 160-161).

При цьому, судова колегія зазначає, що
згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60
ЦПК України.

Судова колегія вважає, що ОСОБА_3 не
довела ті обставини, на які вона
посилалась як на підставу своїх вимог
щодо вищевказаного позову, що є
обов'язком сторін згідно з засадами
змагальності процесу за ст. 10 ЦПК
України.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 18 квітня 2014
року по цивільній справі за позовною
заявою ОСОБА_3 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості по заробітній платі -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко