Справа №442/5087/13-ц
Провадження №2/442/106/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області

у складі :

головуючого - судді Хомик А.П.

з участю секретаря - Галин Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дрогобичі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства
"БРОКБІЗНЕСБАНК" в особі Львівського
ГРВ АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості шляхом
звернення стягнення на іпотечне майно,
-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до відповідача з
позовом про стягнення заборгованості
по кредитному договору шляхом
звернення на іпотечне майно. В
обґрунтування позову посилається на
те, що 29.10.2007 року між АТ
"БРОКБІЗНЕСБАНК", правонаступником
якого є ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК", та ТзОВ
«Райагробуд» було укладено кредитний
договір №231/Т, згідно якого ТзОВ
«Райагробуд» отримало кредит шляхом
відкриття відкличної непоновлювальної
кредитної лінії з лімітом
заборгованості 250000,00 доларів США зі
сплатою 13 % річних строком до 28.10.2010
року. Додатковим договором №1 від 13
листопада 2007 року кредитну лінію з
відкличної непоновлювальної змінено
на відклично-поновлювальну. Додатковим
договором №2 від 01 лютого 2008 року
змінено методику нарахування
відсотків. Додатковим договором №3 від
22 липня 2008 року було збільшено
відсоткову ставку за користування
кредитними коштами до 16 %. Додатковим
договором № 4 від 30 жовтня 2008 року
змінено заставну вартість об'єкта
застави. Додатковим договором № 5 від 30
грудня 2008 року відсоткову ставку
збільшено до 18 % річних. Додатковим
договором № 6 від 30 січня 2009 року
внесено зміни в частині збільшення
забезпечення по кредитному договору.
Додатковим договором № 7 від 30 липня 2009
року змінено графік погашення кредиту.

Вказує, що забезпечення виконання
зобов'язань за Кредитним договором
здійснено договором іпотеки, укладеним
29.10.2007 року та посвідченим приватним
нотаріусом Дрогобицького районного
нотаріального округу ОСОБА_2,
реєстровий №1214, згідно якого
відповідачем ОСОБА_1 в іпотеку банку
передавалось нерухоме майно, а саме:
нежитлова будівля адміністративного
корпусу (В-3), загальною площею 723,6 кв. м.,
що на АДРЕСА_1. Земельна ділянка площею
8866 кв. м. на якій знаходиться предмет
іпотеки, знаходиться в користуванні
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Райагробуд», що
підтверджується договором оренди
землі, укладеним між Дрогобицькою
міською радою 16.03.2006 року.

Однак, взятих на себе зобов'язань ТзОВ
«Райагробуд» не виконало, в результаті
чого виникла заборгованість і станом
на 01.07.2013 року становить 405206,57 доларів
США, що еквівалентно по курсу НБУ
станом на 01.07.2013 року 3238816,09 гривень, яка
складається із: заборгованості по
кредиту - 232400,00 доларів США, що
еквівалентно - 1857573,20 грн.,
заборгованість по відсотках - 145203,74
долари США, що еквівалентно - 1160613,49
гривень, пеня за прострочення платежів
по кредиту та відсотках - 220629,40 грн.

Зазначає, що наслідками невиконання
ТзОВ «Райагробуд» зобов'язання щодо
повернення кредиту є право позивача
вимагати повернення всієї суми
кредиту, а тому просить суд постановити
рішення, яким стягнути з відповідача
заборгованість по кредитному договору
в загальній сумі 405206,57 доларів США, що
еквівалентно по курсу НБУ станом на
01.07.2013 року 3238816,09 гривень шляхом
звернення стягнення на іпотечне майно,
а саме: нежитлову будівлю
адміністративного корпусу (В-3),
загальною площею 723,6 кв. м., що на
АДРЕСА_1, а також понесені судові
витрати.

Сторони в судове засідання не
з'явились. Позивач у поданій письмовій
заяві просив справу розглядати у його
відсутності. Позов підтримує у повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, подавши письмові заперечення
проти позову, який вважає
безпідставним та просить в його
задоволенні відмовити.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що позов є безпідставним та не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому, кожна із сторін
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи встановлено, що
29.10.2007 року між АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК",
правонаступником якого є ПАТ
"БРОКБІЗНЕСБАНК", та ТзОВ «Райагробуд»
було укладено кредитний договір №231/Т,
згідно якого ТзОВ «Райагробуд»
отримало кредит шляхом відкриття
відкличної непоновлювальної кредитної
лінії з лімітом заборгованості 250000,00
доларів США зі сплатою 13 % річних
строком до 28.10.2010 року (а.с. 18-20).

Додатковим договором №1 від 13
листопада 2007 року кредитну лінію з
відкличної непоновлювальної змінено
на відклично-поновлювальну (а.с. 21).

Додатковим договором №2 від 01 лютого 2008
року змінено методику нарахування
відсотків (а.с. 22).

Додатковим договором №3 від 22 липня 2008
року було збільшено відсоткову ставку
за користування кредитними коштами до
16 % (а.с. 23).

Додатковим договором №4 від 30 жовтня 2008
року змінено заставну вартість об'єкта
застави (а.с. 24).

Додатковим договором №5 від 30 грудня 2008
року відсоткову ставку збільшено до 18%
річних (а.с. 25-26).

Додатковим договором №6 від 30 січня 2009
року внесено зміни в частині
збільшення забезпечення по кредитному
договору (а.с. 26-27).

Додатковим договором №7 від 30 липня 2009
року змінено графік погашення кредиту
(а.с. 28).

Забезпечення виконання зобов'язань за
Кредитним договором здійснено
договором іпотеки, укладеним 29.10.2007
року та посвідченим приватним
нотаріусом Дрогобицького районного
нотаріального округу ОСОБА_2,
реєстровий №1214, згідно якого
відповідачем ОСОБА_1 в іпотеку банку
передано нерухоме майно, а саме:
нежитлова будівля адміністративного
корпусу (В-3), загальною площею 723,6 кв. м.,
що на АДРЕСА_1. Земельна ділянка площею
8165 кв. м. на якій знаходиться предмет
іпотеки, знаходиться в користуванні
відповідача. Ринкову та оціночну
вартість іпотечного майна сторонами
обумовлено в розмірі 2517000,00 грн. Даним
договором також накладено заборону
відчуження нерухомого майна - предмета
іпотеки, а саме: нежитлової будівлі, що
на АДРЕСА_1, реєстраційний №1215, до
моменту виконання зобов'язань
відповідачем та внесені записи в
Єдиний реєстр заборон відчуження
нерухомого майна за № 15165394 та
Державний реєстр іпотек за №15165899 (а.с.
9-12).

Крім цього, 31.10.2008 року між позивачем та
відповідачем було укладено Договір про
внесення змін та доповнень до договору
іпотеки від 29.10.2007 року, яким внесено
зміни в п. 1.4. іпотечного договору,
згідно якого сторони договору узгодили
оціночну вартість предмету іпотеки в
розмірі 2900000,00 грн.

Як на підставу своїх позовних вимог
позивач посилається порушення
відповідачем приписів ст. ст. 526, 530, 554,
572, 589, 590, 591, 1050, 1056-1 ЦК України, зокрема, -
на невиконання ОСОБА_1 своїх договірних
зобов'язань за кредитним договором, у
зв'язку з чим його заборгованість перед
позивачем станом на 01.07.2013 року
становить 405206,57 доларів США, що
еквівалентно по курсу НБУ станом на
01.07.2013 року 3238816,09 гривень, яка
складається із: заборгованості по
кредиту - 232400,00 доларів США, що
еквівалентно - 1857573,20 грн.,
заборгованість по відсотках - 145203,74
долари США, що еквівалентно - 1160613,49
гривень, пеня за прострочення платежів
по кредиту та відсотках - 220629,40 грн.

Так, статтями 526, 530 ЦК України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. А належним
виконанням зобов'язань з боку
відповідача є повернення кредиту та
сплата відсотків за користування
кредитними коштами у строки, в розмірі
та в валюті, визначеними в кредитному
договорі.

Вимогами ж ст. 554 ЦК України передбачено
правові наслідки порушення
зобов'язання забезпеченого порукою.

Однак, як встановлено вище, виконання
зобов'язань за кредитним договором
№231/Т від 29.10.2007 року, укладеним між АТ
"БРОКБІЗНЕСБАНК", правонаступником
якого є ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК", та ТзОВ
«Райагробуд», було забезпечене не
порукою, а заставою - шляхом укладення
29.10.2007 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_1 договору іпотеки з
подальшими змінами, предметом якого
стало нерухоме майно, а саме: нежитлова
будівля адміністративного корпусу (В-3),
загальною площею 723,6 кв. м., що на
АДРЕСА_1, оціночною вартістю 2900000,00 грн.
Отже, відповідач ОСОБА_1, ставши
іпотекодавцем, являється не
поручителем, а майновим поручителем
належного виконання ТзОВ "Райагробуд"
своїх кредитних зобов'язань за
договором №231-Т від 29.10.2007 року.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» (далі -
Постанова №5 від 30.03.2012 року), при
вирішенні спорів за участю майнових
поручителів суди мають виходити з того,
що відповідно до статті 11 Закону
України "Про заставу", статей 1, 11 Закону
України "Про іпотеку" майновий
поручитель є заставодавцем або
іпотекодавцем. Відповідно до статті 546
ЦК застава (іпотека) та порука є різними
видами забезпечення, тому норми, що
регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не
застосовуються до правовідносин
кредитора з майновим поручителем,
оскільки він відповідає перед
заставо/іпотекодержателем за
виконання боржником основного
зобов'язання винятково в межах
вартості предмета застави/іпотеки.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставного
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Частиною 5 ст. 3 Закону України "Про
іпотеку" передбачено, що іпотека має
похідний характер від основного
зобов'язання і є дійсною до припинення
основного зобов'язання або до
закінчення строку дії іпотечного
договору.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» та у відповідності до п. 7
договору іпотеки від 29.10.2007 року, у
випадку невиконання або неналежного
виконання іпотекодавцем кредитного
договору, іпотекодержатель має право
звернути стягнення на предмет іпотеки.
Пунктом 7.3 договору іпотеки визначено,
що звернення стягнення на предмет
іпотеки здійснюється за рішенням суду,
виконавчого напису нотаріуса та згідно
з договором про задоволення вимог
іпотекодержателя. Тобто, у даному
випадку сторони визначили декілька
способів задоволення вимог
іпотекодержателя за рахунок предмета
іпотеки.

Разом з тим, відповідно до ст. ст. 5 - 6, 16
Закону України "Про іпотеку", якщо
будівля (споруда), що передається в
іпотеку, розташована на земельній
ділянці, яка належить іпотекодавцю на
праві власності, така будівля (споруда)
підлягає передачі в іпотеку разом із
земельною ділянкою, на якій вона
розташована. Якщо ця земельна ділянка
належить іншій особі та була передана
іпотекодавцю в оренду (користування),
після звернення стягнення на будівлі
(споруди) їх новий власник набуває
права і обов'язки, які мав
іпотекодавець за правочином, яким
встановлено умови оренди цієї
земельної ділянки (користування нею).

Поряд з цим, пунктом 40 Постанови №5 від
30.03.2012 року визначено, що при зверненні
стягнення на будівлю (споруду) чи об'єкт
незавершеного будівництва при
наведених вище умовах підлягає
звернення стягнення й на земельну
ділянку, на якій розташовано об'єкт
нерухомості.

Однак, як вбачається з умов іпотечного
договору від 29.10.2007 року, земельна
ділянка площею 8165 кв. м. на якій
знаходиться предмет іпотеки,
знаходилась на час укладення
іпотечного договору в користуванні
відповідача, що підтверджувалось, як
зазначено в договорі іпотеки,
договором оренди землі, укладеним між
ним та Дрогобицькою міською радою
16.03.2006 року (а.с. 9, зворот).

При цьому, станом на час розгляду
справи позивачем не представлено, а
відтак в судовому засіданні не здобуто
жодних доказів щодо перебування в
користуванні чи у власності
відповідача земельної ділянки, на якій
розміщено предмет іпотеки станом на
час розгляду справи.

Крім цього, резолютивна частина
рішення суду в разі задоволення позову
про звернення стягнення на предмет
іпотеки має відповідати вимогам як
статті 39 Закону України "Про іпотеку",
так і положенням пункту 4 частини
першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в
обов'язковому порядку має зазначатись:
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; спосіб реалізації предмета
іпотеки - шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки. початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації.

Однак, позивачем в своїй позовній заяві
не зазначено способу для реалізації
предмета іпотеки - шляхом проведення
прилюдних торгів чи застосування
процедури продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки, не вказано початкової ціни
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації.

Вимогами ст. 11 ЦПК України визначено, що
суд розглядає цивільні справи лише в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб
які беруть участь у справі. Отже, суд не
вправі вийти за межі позовних вимог і
визначити спосіб реалізації предмету
іпотеки, його початкову ціну для
реалізації.

Крім цього, як встановлено в судовому
засіданні, додатковими договорами,
укладеними між позивачем та ТзОВ
"Райагробуд" - №3 від 22 липня 2008 року та
№5 від 30 грудня 2008 року двічі було
збільшено відсоткову ставку за
кредитом - до 16 та 18 % річних (а.с. 25-26),
тобто збільшено обсяг
відповідальності основного боржника.

Однак, будь-яких доказів щодо отримання
згоди відповідача ОСОБА_1 на укладення
таких договорів позивачем суду не
представлено.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про
іпотеку" іпотека припиняється, зокрема,
з інших підстав, передбачених законом.

Виходячи з однорідної юридичної
природи поруки та застави як засобів
забезпечення виконання зобов'язань, а
також того факту, що порука
припиняється у разі збільшення обсягу
відповідальності відповідно до ч. 1 ст.
559 ЦК України, а тому, на думку суду,
іпотека як вид застави також
припиняється і в разі збільшення
обсягу відповідальності.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що укладанням 22 липня та 30
грудня 2008 року додаткових договорів №3
та №5, без згоди майнового поручителя
ОСОБА_1, збільшено обсяг його
відповідальності, що є підставою для
припинення іпотеки.

З огляду на вказане суд не знаходить
підстав для стягнення з відповідача
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

За наведених вище підстав для відмови в
позові в частині стягнення
заборгованості за кредитним договором
шляхом звернення стягнення на іпотечне
майно, суд вважає, що не підлягає до
задоволення і вимога позивача про
стягнення на його користь понесених
судових витрат.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства
"БРОКБІЗНЕСБАНК" в особі Львівського
ГРВ АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості шляхом
звернення стягнення на іпотечне майно -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, з подачею
її копії до апеляційної інстанції.

Суддя