Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Писаної Т.О.,Нагорняка
В.А., Юровської Г.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Автоком» до ОСОБА_6
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним, застосування до сторін
наслідків недійсності договору,
зобов'язання вчинити дії, за зустрічним
позовом ОСОБА_6 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Автоком»
про визнання права власності і
зобов'язання передати автомобіль, за
позовом третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги, відкритого
акціонерного товариства «Сведбанк»
(АКБ «ТАС-Комерцбанк») до товариства з
обмеженою відповідальністю «Автоком»
про усунення порушеного права
заставодержателя, визнання дійсними
правочинів та заборону вчиняти дії,
треті особи у справі: відкрите
акціонерне товариство «Сведбанк»,
управління Державної автомобільної
інспекції Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Харківській області, приватний
нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, за
касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс», яке діє через представника
Пономаренка Євгена Олександровича, на
заочне рішення Харківського районного
суду Харківської області від 30 травня
2012 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 16 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2007 року ТОВ «Автоком»
звернулося до суду з указаним позовом,
в якому, з урахуванням уточнень,
просило визнати недійсним договір
купівлі-продажу автомобіля Lexus GS 300 AWD,
укладений 31 січня 2007 року між позивачем
і ОСОБА_6

Заочним рішенням Харківського
районного суду Харківської області
від 30 травня 2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 16 січня 2014 року, позов ТОВ
«Автоком» задоволено. Визнано
недійсним договір купівлі-продажу
автомобіля Lexus GS 300 AWD, укладений 31 січня
2007 року між ТОВ «Автоком» і ОСОБА_6
Позовні заяви ВАТ «Сведбанк» і ОСОБА_6
залишено без розгляду.

У касаційній скарзі представник ТОВ
«Вердикт Фінанс», посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, просить вказані
судові рішення в частині задоволення
позовних вимог ТОВ «Автоком» скасувати
і ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову ТОВ «Автоком».

У частині вирішення позовних вимог ВАТ
«Сведбанк» і ОСОБА_6 судові рішення не
оскаржуються, а тому в силу ст. 335 ЦПК
України у касаційному порядку в цій
частині не переглядаються.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що 31 січня 2007 року
між ТОВ «Автоком» і ОСОБА_6 був
укладений договір купівлі-продажу
автомобіля. Відповідно до умов цього
договору ТОВ «Автоком» передало, а
ОСОБА_6 прийняв автомобіль Lexus GS 300 AWD, на
підтвердження чого сторонами
підписаний відповідний акт
приймання-передачі. На виконання
положень п. 3.3 договору купівлі-продажу
автомобіля ОСОБА_6 була надана
довідка-рахунок серії ЄГП № 401336 і
транзитний номер для державної
реєстрації придбаного автомобіля в
УДАІ ГУМВС України в Харківській
області.

01 лютого 2007 року ОСОБА_6 зареєстрував на
своє ім'я придбаний, на підставі
укладеного з ТОВ «Автоком» договору
купівлі-продажу, автомобіль, про що
отримав свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу.

Цього ж дня, 01 лютого 2007 року, ОСОБА_6
уклав з АКБ «ТАС-Комерцбанк» кредитний
договір та, з метою забезпечення
виконання своїх зобов'язань за цим
договором, ОСОБА_6 передав у заставу
автомобіль Lexus GS 300 AWD.

Так, задовольняючи позовні вимоги ТОВ
«Автоком», суд першої інстанції, з яким
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що укладений сторонами договір не
був спрямований на реальне настання
обумовлених цим правочином правових
наслідків. Зокрема, суд виходив із того,
що безпосередньо ОСОБА_6 не бажав
настання цих наслідків, оскільки не мав
змоги оплатити придбаний за цим
правочином товар.

З такими висновками судів погодитися
не можна з огляду на наступне.

У ч. 5 ст. 203 ЦК України зазначено, що
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 234 ЦК
України фіктивним є правочин, який
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином. Фіктивний правочин
визнається судом недійсним.

У пунктах 7, 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» № 9
від 06 листопада 2009 року роз'яснено, що
судам необхідно враховувати, що
виконання чи невиконання сторонами
зобов'язань, які виникли з правочину,
має значення лише для визначення
наслідків його недійсності, а не для
визнання правочину недійсним. Для
визнання правочину фіктивним
необхідно встановити наявність умислу
всіх сторін правочину.

Судам необхідно враховувати, що саме по
собі невиконання правочину сторонами
не означає, що укладено фіктивний
правочин. Якщо сторонами не вчинено
будь-яких дій на виконання такого
правочину, суд ухвалює рішення про
визнання правочину недійсним без
застосування будь-яких наслідків. У
разі якщо на виконання правочину було
передано майно, такий правочин не може
бути кваліфікований як фіктивний.

Таким чином, суди вказаних положень
закону та роз'яснень при ухваленні
оскаржуваних судових рішень не
врахували, оскільки виходили із того,
що безпосередньо ОСОБА_6 не мав наміру
виконувати умови договору, при цьому не
встановили в цьому умислу іншої
сторони правочину.

З урахуванням вказаного, оскільки
судами не встановлені обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, то оскаржувані
судові рішення відповідно до ст. 338 ЦПК
України підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» задовольнити частково.

Заочне рішення Харківського районного
суду Харківської області від 30 травня
2012 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 16 січня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:
А.О. Леванчук В.А. Нагорняк Т.О. Писана
Г.В. Юровська