Справа № 686/4117/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року
м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі :

судді Заворотної О.Л.,

при секретареві Шкляруку М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Хмельницький
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист
конституційних прав,

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист
конституційних прав, в обґрунтування
якого вказав, що відповідачі по справі -
дві його доньки, яких він утримував до
23-х років і подальшому до 1995 року надав
відчутну матеріальну допомогу,
особливо сім'ї ОСОБА_2, а тому законно
вважає що свої обов'язки перед дітьми
перевиконав. Проте в серпні 1998 року
сім'я ОСОБА_2 шахрайським шляхом
заволоділа трьохкімнатною квартирою
позивача та іншим майном і в подальшому
відмовились від спілкування з ним, а в
грудні 1998 року до нього приїздила
донька ОСОБА_3 у відпустку і в день
від'їзду викрала валюту, гривні, вироби
із золота і з того часу від нього
переховується. Враховуючи викладене і
вимоги ст.ст.3,21,23,24,40,41,64 Конституції
України, а також керуючись ст.ст. 8.51,55,68
Конституції позивач в цілях захисту
своїх конституційних прав, просив суд
зобов'язати відповідачів по справі
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до виконання обов'язків
дітей перед батьками, передбачених ч. 2
ст. 51 Конституції України, а також вимог
ст. 68 Конституції України.

Позивач в судове засідання не з'явився,
подав до суду клопотання про слухання
справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилась, про день та час слухання
справи повідомлена в установленому
законом порядку, подала заяву про
слухання за її відсутності, а також
подала до суду клопотання про закриття
провадження, оскільки положення статей
Конституції, на які посилається
позивач у своїй позовній заяві
конкретизовані законодавством,
зокрема нормами Цивільного кодексу
України та Сімейного кодексу України.
Позивач неодноразово звертався із
позовами про стягнення аліментів,
коштів на лікування, на оплату
доглядальниці, стягнення додаткових
витрат на лікування, стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
покриття витрат, пов'язаних з наданням
піклування, за якими постановлено
рішення, якими в позовах було
відмовлено.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, про день та час слухання
справи повідомлена в установленому
законом порядку, подала заяву про
слухання за її відсутності, а також
подала до суду клопотання від 23 червня
2014 року про закриття провадження,
оскільки аналогічні позови розглянуті
судами Житомирської та Хмельницької
області.

Суд, дослідивши матеріали справи,
встановив наступні обставини справи та
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що
сторонами визнається та доказуванню не
підлягає.

Позивач є інвалідом 1 групи внаслідок
загального захворювання, що
підтверджується копією довідки МСЕК
№077243 15 грудня 2006 року.

Відповідно до довідки витягу з
постанови ЦЛКК від 25 липня 2012 року
ОСОБА_1 страждає на ряд захворювань, у
зв'язку із чим потребує постійного
стороннього догляду, не здатний до
самообслуговування. Дану довідку було
надано для пред'явлення до управління
праці та соціального захисту
населення.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції
України повнолітні діти зобов'язані
піклуватися про своїх непрацездатних
батьків.

Частина 2 ст. 68 Конституції України
містить норму про те, що незнання
законів не звільняє від юридичної
відповідальності.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 1 листопада
1996 року N 9 «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя» суд безпосередньо
застосовує Конституцію у разі:

1) коли зі змісту норм Конституції не
випливає необхідність додаткової
регламентації її положень законом

В ч. 2 ст. 51 Конституції закріплено
принцип взаємної матеріальної
підтримки батьків та дітей. Це знайшло
відображення в обов'язку батьків
утримувати своїх неповнолітніх і
повнолітніх дітей і праві батьків
отримувати аліменти від своїх дітей
(глави 15, 16 и 17 Сімейного кодексу
України).

Утримання непрацездатних батьків
(пенсіонерів, інвалідів І і II групи), які
потребують допомоги, є обов'язком їх
повнолітніх дітей. При ухиленні від
цього обов'язку кошти на утримання
батьків стягуються в судовому порядку.
Повнолітні діти, які сплачують
аліменти на батьків, можуть бути
притягнуті до участі в додаткових
витратах, викликаних винятковими
обставинами (тяжка хвороба, каліцтво,
оплата праці осіб, які доглядають за
батьками, та ін.).

Діти можуть бути звільнені від
обов'язків щодо утримання своїх
батьків і стягнення витрат по догляду
за ними, лише коли судом буде
встановлено, що батьки свого часу
ухилялися від виконання батьківських
обов'язків.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 172 Сімейного
кодексу дитина, повнолітні дочка, син
зобов'язані піклуватися про батьків,
проявляти про них турботу та надавати
їм допомогу.

Якщо повнолітні дочка, син не
піклуються про своїх непрацездатних,
немічних батьків, з них можуть бути за
рішенням суду стягнуті кошти на
покриття витрат, пов'язаних із наданням
такого піклування.

Так, згідно ч.1 ст.202 Сімейного кодексу
України повнолітні дочка, син
зобов'язані утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

В силу ст.203 Сімейного кодексу дочка,
син крім сплати аліментів зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
батьків, викликаних тяжкою хворобою,
інвалідністю або немічністю.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 12 червня 2009 року було
задоволено частково позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів
на лікування та утримання батька, а
саме в частині стягнення з ОСОБА_2 в
розмірі 1/8 частини всіх видів її доходу,
а в задоволенні вимог щодо ОСОБА_3 було
відмовлено в повному обсязі. Рішенням
апеляційного суду Житомирської
області від 12 серпня 2009 року рішення
Богунського районного суду м. Житомира
від 12 червня 2009 року в частині
задоволення позову та стягнення
аліментів на лікування та утримання
ОСОБА_1 було скасовано та ухвалено нове
рішення, яким в задоволенні позову було
відмовлено.

Ухвалою Богунського районного суду м.
Житомира від 01.02.2011р., залишеною без
змін Ухвалою Апеляційного суду
Житомирської області від 20 березня 2012
року закрито провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зобов'язання до виконання не
виконаного обов'язку, зобов'язання
сплачувати аліменти та додаткові
витрати на лікування, з підстав
наявності судових рішень, ухвалених по
справі між тими ж сторонами, про той
самий предмет із тих самих підстав.

Ухвалою судді Богунського районного
суду м. Житомира від 03 квітня 2012 року,
залишеною без змін Ухвалою
Апеляційного суду Житомирської
області від 30 травня 2012 року
відмовлено у відкритті провадження за
заявою ОСОБА_1 про захист прав та
сімейних інтересів, в якій позивач
просив зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3,
виконувати невиконаний обов'язок :
сплачувати щомісячно аліменти та брати
участь у додаткових витратах,
пов'язаних з інвалідністю та
неможливістю до самообслуговування, з
підстав наявності такого, що набрало
законної сили рішення суду у спорі між
тими самими сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 09 листопада 2012р., залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду
Хмельницької області від 04 лютого 2013р.,
в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про зобов'язання примусово
виконати добровільно невиконаний
обов'язок, стягнення коштів на покриття
витрати, пов'язаних з наданням такого
піклування відмовлено.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 20 лютого 2012 року, залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду
Хмельницької області від 25 квітня 2012
року в задоволення позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2. ОСОБА_3, про стягнення
додаткових витрат на батька (витрат на
придбання підгузників та оплату праці
доглядальниці), відмовлено.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України,
суд закриває провадження у справі, якщо
набрали законної сили рішення суду
ухвалені або постановлені з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Поданий ОСОБА_1 новий позов є тотожним з
його попереднім позовом, за яким
ухвалено судові рішення, що набрали
законної сили. Зокрема, його вимоги
стосуються покладення на відповідачів
обов"язку по догляду і піклуванню у
зв"язку з його хворобою. Враховуючи, що
позивач повторно звернувся до суду з
позовною заявою до тих самих
відповідачів, про той самий предмет, з
тих самих підстав та, що є таке, що
набрало законної сили, рішення суду,
клопотання відповідачів про закриття
провадження у справі підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 205, 293 ЦПК України, суд -

ухвалив :

Заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 про закриття
провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист
конституційних прав - закрити.

На ухвалу протягом п'яти днів може бути
подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Хмельницької
області через Хмельницький
міськрайонний суд.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя :