АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8682/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Диба О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів -
Шиманського В.Й., Гаращенка Д.Р.

при секретарі -
Попандопало Ю.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 16 травня 2014
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором та звернення
стягнення на заставне майно та

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна», третя особа: ОСОБА_2 про
визнання зобов'язання за договором
іпотеки припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2013 рокупредставник позивача
звернувся в суд із зазначеним позовом,
в якому, з урахуванням уточнених вимог,
просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» суму
заборгованості за кредитним договором
№ ML- 001/046/2007 від 11 червня 2007 року у
розмірі 4 965 563,50 грн. та в рахунок
погашення заборгованості звернути
стягнення на предмет іпотеки -
двокімнатну квартиру , що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1
шляхом проведення прилюдних торгів.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
відповідачі не виконують умови
кредитного договору, у зв'язку з чим
утворилася заборгованість, яка має
бути погашеною шляхом звернення
стягнення на квартиру, що належить
ОСОБА_1, якою забезпечено виконання
договору.

В свою чергу ОСОБА_1 звернувся із
зустрічним позовом, в якому просив
визнати зобов'язання за договором
іпотеки № PCL-001/046/2007 від 11.06.2007 року, що
посвідчений 11.06.2007 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстровим № 1749-д, укладеним між ним та
ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого
є ПАТ «ОТП Банк», припиненими з 11.11.2009
року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він
несе відповідальність за невиконання
ОСОБА_2 основного зобов'язання перед
первісним позивачем лише в межах
вартості предмета іпотеки, а після
збільшення суми основного
зобов'язання, його зобов'язання за
договором іпотеки припинились.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 16 травня 2014 року - первісний
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» заборгованість за
кредитним договором №ML-001/046/2007 від 11
червня 2007 року у розмірі 94 903,64 дол. США,
що станом на 17.04.2014 року за офіційним
курсом НБУ становить 1 067 863,15 грн. та
пені за прострочення виконання
зобов'язання в розмірі 1 067 863,15 грн., що
разом становить 2 135 726,30 грн.

Звернуто стягнення на підставі
договору іпотеки №PCL-001/046/2007 від 11.06.2007
року на іпотечне майно - двохкімнатну
квартиру загальною площею 81,10 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» ) в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором №ML- 001/046/2007 від 11 червня 2007
року у розмірі 94 903,64 дол. США, що станом
на 17.04.2014 року за офіційним курсом НБУ
становить 1 067 863,15 грн. та пені за
прострочення виконання зобов'язання в
розмірі 1 067 863,15 грн., що разом становить
2 135 726,30 грн. шляхом проведення
прилюдних торгів, встановивши
початкову ціну на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій та
вирішено питання судових витрат.

В задоволенні іншої частини позову -
відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення в частині стягнення
заборгованості за рахунок предмета
іпотеки та задовольнити зустрічний
позов в повному обсязі, посилаючись на
те, що суд ухвалив рішення з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, не з'ясувавши дійсні обставини
спору.

Вказує на те, що суд першої інстанції
при визначенні суми пені, як складової
загального розміру вимог, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки, відхилився
від принципу справедливості,
добросовісності та розумності, які
закріплені п. 6 ст. 3. частині третій ст.
509 та частинах першій, другій ст. 627 ЦК
України та не зменшив суму неустойки до
справедливого розміру.

Крім того, ОСОБА_1 є пенсіонером, що
підтверджено копією пенсійного
посвідчення , що долучено до матеріалів
справи. Однак, суд не взяв цього до
уваги, а також до даних правовідносин
не застосував норми матеріального
права, а саме ЗУ «Про захист прав
споживачів».

Вважає, що укладаючи Додаткову угоду до
Кредитного договору, банк та
позичальник ОСОБА_2 замінили первісне
зобов'язання новим зобов'язанням, а
тому Іпотекодавець не повинен
відповідати перед Іпотекодержателем
за новими зобов'язаннями боржника.

Зазначила, що суд в рішенні не надав
оцінки висновку
експертного-економічного дослідження
від 21.01.2014 року.

В судовому засіданні апелянт скаргу
підтримала.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Вирішуючи спір між сторонами, суд
виходив з того, що вимога банку про
погашення заборгованості є
обґрунтованою, а підстави реалізації
захисту порушеного права передбачені
умовами Договорів та законом.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та грунтується на вимогах
закону.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язань або одностороння зміна
його умов не допускається.

Судом встановлено, що 11.06.2007 року між
ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого
є позивач, та ОСОБА_2 було укладено
договір про кредитування поточного
рахунку, відповідно до якого, банк
надав овердрафт в розмірі 100 000,00 дол.
США.із строком повернення до 11.06.2017
року.

10.02.2009 року між банком та ОСОБА_2 було
укладено додатковий договір №1 до
кредитного договору, відповідно до
якого встановлювалося повернення
відповідної частини кредиту та
відсотків шляхом сплати позичальником
ануїтетних платежів у розмірах, строки
та з періодичністю, що вказана у
відповідному графіку, що є невід'ємним
від договору.

Крім того, кредитний договір був
доповнений п. 2.1.3., згідно якого банк має
право вимагати дострокового виконання
боргових зобов'язань вцілому або у
визначеній банком частині у випадку
невиконання боржником чи третіми
особами своїх зобов'язань.

07.08.2009 року між банком та ОСОБА_2 було
укладено додатковий договір №2 до
кредитного договору, відповідно до
якого було змінено відсоткову ставку
та з 11.08.2009 року до 12.10.2009 року
встановлювалася фіксована ставка у
розмірі 14,45% замість плаваючої 13,99 %
річних.

Також було укладено додатковий договір
№3 від 11.11.2009 року, яким було зменшено
відсоткову ставку до 7,92% річних і
надано транш в сумі 3203,63 дол. США.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2
своїх кредитних зобов'язань між банком
та ОСОБА_1 було укладено договір
іпотеки від 11.06.2007 року №PCL-00l/046/2007,
відповідно до якого було передано
квартиру за адресою АДРЕСА_1.

Свої зобов'язання позивач виконав в
повному обсязі, надавши відповідачу
кредит.

Проте, боржник свої зобов'язання
належним чином не виконує, у зв'язку з
чим, утворилася заборгованість, яка
станом на 17.04.2014 року складається із
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 88315,77 дол. США, що за курсом НБУ
еквівалентно 993 735,93 грн., по відсоткам -
6587,87 дол. США, що за курсом НБУ
еквівалентно 74127,22 грн. пені - 346 398,27 дол.
США, що за курсом НБУ еквівалентно 3 897
700,35 грн.

Відповідачам по справі надсилалися
вимоги про необхідність здійснити
дострокове виконання боргових
зобов'язань, проте вимоги лишилися без
реагування.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України
«Про іпотеку» у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Згідно положення статті 7 Закону
України «Про іпотеку», за рахунок
предмета іпотеки іпотекодержатель має
право задовольнити свою вимогу за
основним зобов'язанням у повному
обсязі або в частині, встановленій
іпотечним договором, що визначена на
час виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Умовами ст. 590 ЦК України, ст. 33 Закону
України «Про іпотеку» передбачено, що
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи
договором. У разі часткового виконання
боржником зобов'язання, забезпеченого
заставою, право звернення на предмет
застави зберігається в первісному
обсязі.

Частиною 6 ст.3 ЗУ «Про іпотеку»
встановлено, що у разі порушення
боржником основного зобов'язання
відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами.

Таким чином, надавши оцінку доказам та
виходячи з обставин справи та їх
доведеності, суд вірного висновку
дійшов про часткове задоволення
первісного позову у спосіб, який
передбачений законом та договором
іпотеки.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду про зменшення розміру
пені, враховуючи її розмір - 3 897 700,35
грн., який вдвічі перевищує розмір
отриманого кредиту, а також зважаючи
на те, що неустойка, яка нараховується
як пеня, є засобом цивільно - правової
відповідальності.

Щодо відмови у задоволенні зустрічного
позову, то суд вірно виходив з умов
договору іпотеки, яким передбачено, що
іпотека забезпечує виконання
боржником своїх зобов'язань в обсязі,
що встановлений Кредитним договором із
змінами та доповненнями до нього,
укладеними протягом терміну його дії, а
тому вимоги ОСОБА_1 про визнання
зобов'язання за договором іпотеки
припиненим - є безпідставними.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи,
які б давали підстави до скасування
рішення суду, оскільки при розгляді
справи у апеляційному суді скаржник не
надав будь - яких переконливих доказів
на спростування висновків суду першої
інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 16 травня 2014 року в справі
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий
Судді