УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гончара
В.П.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О.,
Савченко В.О.

розглянувши у судовому засіданні
справу за скаргою ОСОБА_3 на дії
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Алуштинського міського управління
юстиції Автономної Республіки Крим,
заінтересована особа - Головне
державне казначейство України в
Автономній Республіці Крим

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Єнакіївського міського суду
Донецької області від 17 березня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 14 травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду зі скаргою на дії державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Алуштинського
міського управління юстиції
Автономної Республіки Крим щодо
несвоєчасності та неповноти виконання
рішення Єнакіївського міського суду
Донецької області від 6
вересня 2010 року про стягнення із ОСОБА_4
на його користь суми боргу у розмірі 5 400
грн, морального відшкодування у
розмірі 1 000 грн та судових витрат у
розмірі 822, 42 грн.

Посилався на те, що виконавчий лист
за указаним рішенням видано 30
вересня 2010 року та пред'явлено до
виконання у жовтні 2010 року. Разом з тим,
заходи примусового виконання рішення
здійснюються державним виконавцем із
порушенням строків їх виконання, не
вчинено усіх необхідних дій щодо
встановлення належності боржнику
майна для повного покриття належних
до

стягнення сум. Внаслідок такої
бездіяльності державного виконавця
рішення суду у повному обсязі не
виконано.

Рішенням Єнакіївського міського
суду Донецької області від 17 березня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 14 травня 2014 року, у задоволенні
скарги ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення, змінити їх або увалити
нове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Встановлено, що рішенням
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 6 вересня 2010 року стягнуто
із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу
у розмірі 5 400 грн, моральне
відшкодування у розмірі 1 000 грн та
судові витрати у розмірі 822, 42 грн.

30 вересня 2010 року на підставі
указаного рішення Єнакіївським
міським судом Донецької області видано
виконавчий лист.

Під час примусового виконання
указаного виконавчого листа державний
виконавець відповідно до ч. 1 ст. 5
Закону України «Про виконавче
провадження» (у чинній станом на день
видачі виконавчого листа редакції) був
зобов'язаний вживати заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Згідно ч. ч. 2, 5 ст. 24 Закону України
«Про виконавче провадження»
(у чинній станом на день видачі
виконавчого листа редакції), постанова
про відкриття виконавчого провадження
виноситься державним виконавцем у
3-денний строк з дня надходження
до нього виконавчого документа та не
пізніше наступного дня надсилається
(копія) стягувачу, боржнику та органу
(посадовій особі), який видав
виконавчий документ. У постанові
державний виконавець встановлює строк
для добровільного виконання рішення,
який не може перевищувати семи днів,
та попереджає боржника про примусове
виконання рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з

нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій, передбачених цим Законом.

Державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії по виконанню
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а по
виконанню рішення немайнового
характеру - у двомісячний строк.
Строки здійснення виконавчого
провадження не поширюються на час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження та на період реалізації
арештованого майна боржника (ч. 2 ст. 25
Закону України «Про виконавче
провадження»).

За ч. 3 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» у редакції,
чинній на момент звернення заявника до
суду, рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця можуть бути
оскаржені в порядку, встановленому цим
Законом.

Такий порядок встановлений ч. ч. 1, 4
ст. 82 Закону України «Про виконавче
провадження», за якою рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
та інших посадових осіб державної
виконавчої служби можуть бути
оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний
виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового
рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження
та особами, які залучаються до
проведення виконавчих дій, - до
відповідного адміністративного суду
в порядку, передбаченому законом.

За положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 387 ЦПК
України, у разі встановлення
обґрунтованості скарги суд визнає
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги
ОСОБА_3 на зволікання державного
виконавця із вчиненням виконавчих дій
щодо примусового виконання рішення
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 6 вересня 2010 року та його
невиконання у повному обсязі, суд
першої інстанції, із висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що при виконанні указаного
рішення права чи свободи заявника
державним виконавцем порушені не були,
оскільки за результатами перевірки
майнового стану боржника не виявлено
грошових коштів чи іншого майна, на які
може бути звернуто стягнення, а із
заявою про звернення стягнення на
заробітну плату боржника для покриття
належних до стягнення сум ОСОБА_3
звернувся лише у січні 2013 року. Крім
того, із письмових пояснень відділу
Державної виконавчої служби
Алуштинського міського управління
юстиції Автономної Республіки Крим
вбачається, що боржник ОСОБА_4 сплатив
на користь ОСОБА_3 грошові кошти у
повному обсязі, що підтверджується
платіжними дорученнями, наявними у
матеріалах виконавчого провадження.

Разом з тим, такі висновки суду не
підтверджуються матеріалами цивільної
справи, що розглядається.

Згідно доданих до справи постанов
про закінчення виконавчого
провадження від 11 жовтня 2013 року та 20
травня 2013 року й платіжних доручень №
№ 1395, 2448 (а. с. 96-99) вбачається проведення
стягнення суми судових витрат у
розмірі 822, 42 грн та суми відшкодування
моральної шкоди у розмірі 545 грн.

Доказів виконання рішення
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 6 вересня 2010 року в іншій
частині, зокрема стягнення суми боргу у
розмірі 5 400 грн та суми відшкодування
моральної шкоди у повному обсязі
матеріали справи не містять.

Умови звернення стягнення на
заробітну плату та інші доходи
боржника, визначені ст. 67 Закону
України «Про виконавче провадження»,
передбачають таке стягнення при
відсутності у боржника коштів на
рахунках у фінансових установах,
відсутності чи недостатності майна
боржника для повного покриття
належних до стягнення сум, а також
при виконанні рішень про стягнення
періодичних платежів та стягнень на
суму, що не перевищує двох мінімальних
розмірів заробітної плати. Тобто, у
такому разі звернення стягнення
здійснюється державним виконавцем без
заяви стягувача.

Письмова заява стягувача при
зверненні стягнення на заробітну
плату та інші доходи боржника
подається у разі, коли виявлено майно,
на яке можна звернути стягнення, однак
стягувач бажає отримати виконання за
рахунок заробітної плати боржника
(інших доходів). Такі дії потребують
погодження із боржником (ч. 2 ст. 67
Закону України «Про виконавче
провадження»).

Перевіряючи своєчасність,
правильність та повноту виконання
державним виконавцем рішення
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 6 вересня 2010 року, суди не
встановили обставин про те, коли
відкрито виконавче провадження за
виданим на його підставі та
пред'явленим до виконання виконавчим
листом, які виконавчі дії щодо
перевірки майнового стану боржника
вчинялися, які заходи примусового
виконання рішення застосовувалися та у
які строки, у разі їх порушення - які
поважні причини зумовили такі
обставини (відстрочка чи розстрочка
виконання рішення, відкладення
виконавчих дій, зупинення виконавчого
провадження тощо).

Крім того, формою судового рішення
за результатами розгляду скарги на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця є ухвала (ч. 1 ст. 387
ЦПК України), що судом першої інстанції
залишено поза увагою.

Враховуючи викладене, оскаржувані
судові рішення необхідно скасувати з
підстав, передбачених ст. 338 ЦПК
України, із передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

На виконання вимог Закону України
«Про здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції» розпорядженням голови
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 вересня 2014 року № 2710/38-14
змінено територіальну підсудність
судових справ, підсудних розташованим
у районі проведення антитерористичної
операції судам, зокрема визначено
територіальну підсудність справ,
підсудних Єнакіївському міському суду
Донецької області, - Артемівському
міськрайонному суду Донецької області.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
Законом України «Про здійснення
правосуддя та кримінального
провадження у зв'язку з проведенням
антитерористичної операції»,
розпорядженням голови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 вересня 2014 року №
2710/38-14 колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Єнакіївського міського суду
Донецької області від 17 березня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 14 травня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до Артемівського
міськрайонного суду Донецької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.П. Гончар

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О.Савченко

5

Справа № 6-25653 св 14

Головуючий у суді І інстанції
Подколзін В.М.

Доповідач у суді ІІ інстанції
Новосьолова Г.Г.

Доповідач Дербенцева Т.П.