22-ц/775/777/2014(м)
інстанції Скудін В.Є.
Суддя-доповідач
17 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
суддів
Кочегарової Л.М., Попової С.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» на рішення
Першотравневого районного суду
Донецької області від 02 квітня 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и л а:
У вересні 2013 року позивач ПАТ «Дельта
Банк» звернувся до суду з позовом про
стягнення заборгованості до ОСОБА_3 за
грудня 2006 року, до поручителів ОСОБА_4
та ОСОБА_5 за договорами поруки №
року, яка утворилася станом на 09 липня
2013 року в розмірі 33 562,44 грн., з яких
заборгованість за кредитом 23 350,72 грн.,
заборгованість за відсотками - 10 211,72
Рішенням Першотравневого районного
суду Донецької області від 02 квітня 2014
року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Дельта Банк» заборгованість за
кредитним договором в розмірі 23 350,72
грн., судовий збір в розмірі 335,62 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк»,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення в частині стягнення
заборгованості з ОСОБА_3 без
поручителів та в частині відмови
стягнення відсотків, і стягнути
солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
користь ПАТ «Дельта банк»
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 33 562,44 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України
апеляційний суд розглянув справу за
відсутності представника позивача ПАТ
«Дельта Банк», відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які про час і місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, про що свідчать поштові
повідомлення (а.с. 221-223, 231-233). Позивачем
ПАТ «Дельта банк» надана заява про
розгляд справи за відсутності їх
представника.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що 27 грудня 2006 року
між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник
АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3, був
укладений кредитний договір № ,
відповідно до умов якого останній
отримав кредит у розмірі 10 130
швейцарських франків строком до 27
грудня 2011 року під обов'язок ОСОБА_3
повернути кредит у повному обсязі в
терміни та розмірах, встановлених
графіком погашення кредиту (додаток № 1
до договору), сплатити банку проценти
за користування кредитом у розмірі 8,2%
річних (п.п. 1.3.1, 1.3.3, 1.3.4). У останній день
договору 27 грудня 2011 року розмір
процентів за користування кредитом
збільшено з 8,2% до 16,4% річних.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним договором 27
грудня 2006 року були укладені договори
поруки № 0/п1 між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_4, і № 0/п2
між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, за
якими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зобов'язалися
перед кредитором за виконання
боржником ОСОБА_3 своїх зобов'язань за
кредитним договором.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ПАТ «Дельта Банк» було укладено
договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до якого ПАТ
«Дельта банк» замінює ПАТ
«УкрСиббанк», як кредитора у
зазначених зобов'язаннях і набуває
прав вимоги до боржників.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_3 не належним
чином виконував свої зобов'язання
перед банком, порушив умови договору та
права позивача на повернення грошових
коштів переданих в кредит для
задоволення потреб відповідача, а тому
заборгованість за тілом кредиту
підлягає стягненню у примусовому
порядку в розмірі 23 350,72 гривен.

Колегія суддів вважає, що висновки
суду, в частині невиконання ОСОБА_3 умов
кредитного договору є обґрунтованими і
рішення суду про стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості по тілу кредиту,
відповідає обставинам справи, умовам
договору та положенням ст.ст. 526, 610, 1050,
1054 ЦК України.

Разом з тим, колегія вважає, що
апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк»
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду частковому скасуванню та
зміні, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважає встановленими;
недоведеність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Суд першої інстанції встановивши, що
збільшення процентної ставки у
останній день договору 27 грудня 2011 року
з 8,2% до 16,4% річних відбулося з
порушенням п.9.2 кредитного договору,
дійшов помилкового висновку про
відмову в задоволенні позову про
стягнення заборгованості за
процентами.

Так, згідно п.1.3.1 кредитного договору у
випадку, якщо банк не повідомив
позичальника в порядку, передбаченому
п. 9.2 даного договору, про зміну розміру
процентної ставки на наступний місяць
строку кредитування, застосовується
розмір процентної ставки встановлений
за цим договором.

За таких обставин, у суду першої
інстанції не було правових підстав для
відмови у задоволені позову про
стягнення заборгованості за
процентами в повному обсязі.

Виходячи з розміру процентів,
встановлених кредитним договором
(п.1.3.1) у розмірі 8,2% річних,
заборгованість за процентами станом на
09 липня 2013 року становить 863,30
швейцарських франків (а.с. 205), що в
еквіваленті складає - 7148,47 гривен.

При цьому, визначаючи розмір
заборгованості за процентами, суд
апеляційної інстанції виходив з курсу
НБУ заявленого позивачем при зверненні
до суду - 100 швейцарських франків - 828,0397
грн. (а.с.23), оскільки позовні вимоги, у
зв'язку із зміною валютного курсу,
позивачем не уточнювалися.

Виходячи з наведеного, рішення суду в
частині відмови у стягненні
заборгованості за процентами
відповідно до вимог ч.1 ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за
процентами в розмірі 7148,47 гривен.

Розглядаючи апеляційну скаргу ПАТ
«Дельта Банк» та вимоги про скасування
рішення про відмову у стягненні
заборгованості з поручителів, колегія
суддів вважає, що ці доводи є
необґрунтованими.

Відмовляючи у стягненні
заборгованості з поручителів ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з
того, що право пред'явити вимогу до
поручителів про виконання порушеного
зобов'язання боржником ОСОБА_3 у ПАТ
«Дельта Банк» виникло, починаючи з 27
грудня 2011року протягом наступних шести
місяців, до 27 червня 2012 року (включно),
але таку вимогу банк пред'явив лише у
вересні 2013 року, тобто вже після спливу
встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України
шестимісячного строку.

Такий висновок суду є законним та
обґрунтованим, відповідає обставинам
справи, наданим доказам та нормам
матеріального права.

Так, згідно п.3.1 договорів поруки №
0/п1 та № 0/п2 від 27 грудня 2006
року ці договори набирають чинності з
дати їх підписання сторонами (27 грудня
2006 року) і діють до повного виконання
зобов'язань за кредитним договором
(а.с.17-18, 19-20).

Враховуючи, що в договорах поруки не
встановлено строків, після яких порука
припиняється, а умова договорів поруки
(п.3.1) про їх дію до повного виконання
боржником своїх зобов'язань перед
банком за кредитним договором не є
встановленим сторонами строком
припинення дії поруки, оскільки
суперечить ч.1 ст. 251 та ч.1 ст. 252 ЦК
України, тому в цьому разі підлягають
застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України
про те, що порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Відповідно до п.1.2.1 кредитного договору
№ від 27 грудня 2006 року чітко
визначений строк виконання основного
зобов'язання, виходячи з якого позивач,
як кредитор, мав пред'явити вимогу до
поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5
відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України в
строк до 27 червня 2012 року.

Неспроможними є доводи апеляційної
скарги щодо неповного з'ясування судом
обставин, які можуть бути підставою для
визнання договорів поруки недійсними
та невідповідними діючому
законодавству, оскільки такі вимоги в
суді першої інстанції не заявлялися і
рішення суду будь-яких висновків з
цього приводу не містить.

Таким чином, переглядаючи справу
відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк»
підлягає задоволенню частково, а
рішення суду частково скасуванню і
зміні.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного
суду Донецької області від 02 квітня 2014
року в частині відмови у стягненні з
ОСОБА_3 заборгованості по відсоткам за
користування кредитними коштами
скасувати, позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» заборгованість по
процентам за користування кредитними
коштами в розмірі 7148 (сім тисяч сто
сорок сім) гривень 47 копійок.

В решті рішення суду залишити без
зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді: І.П. Мироненко С.А. Попова
Л.М. Кочегарова