АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-2846/11
Номер провадження 22-ц/786/2287/14
Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О.
Доповідач Дряниця Ю. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді: Дряниці Ю.В.
Суддів: Кривчун Т.О.; Пилипчук Л.І.
при секретарі: Ткаченко Т.І. з участю:
адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 11 червня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа - Перша Полтавська державна
нотаріальна контора про визнання
заповіту недійсним

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Полтавської області Дряниці Ю.В., -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2011 року ОСОБА_6
звернувся до суду з позовом про
визнання заповіту недійсним.

Просив суд визнати недійсним
заповіт ОСОБА_6 від 15 липня 2010 року,
складений та посвідчений державним
нотаріусом Першої Полтавської
державної нотаріальної контори
Дробітько В.В. зареєстрованим № 4800 щодо
спадкування ОСОБА_3 всього належного
заповідачу майна - недійсним, оскільки
при складанні заповіту від 15 липня 2010
року ОСОБА_6 не міг усвідомлювати дій,
так як на час складання заповіту майже
не спав, був залежним від ліків, майже
не усвідомлював наслідки своїх дій.

22 травня 2014 року залучений до
участі у справі правонаступник ОСОБА_4,
подала до суду заяву про збільшення
позовних вимог, остаточно прохаючи
визнати оспорюваний заповіт недійсним
з підстав застосування відповідачкою
стосовно спадкодавця психічного тиску
та погроз.

Рішенням Октябрського районного
суду м. Полтави від 11 червня 2014 року
позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання
заповіту недійсним задоволено.

Визнано недійсним заповіт,
складений ОСОБА_6, 15 липня 2010 року та
посвідчений державним нотаріусом
Першої Полтавської державної
нотаріальної контори Дробітько В.В.
зареєстрованим номером 4800 щодо
спадкування ОСОБА_3 всього належного
заповідачеві майна.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 328 грн. та
37 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову
про визнання заповіту недійсним.

При цьому апелянт посилався на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши матеріали справи,
з'ясувавши межі апеляційного
оскарження, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з підстав, визначених ст. 309
ч.1 п.п. 3; 4 ЦПК України.

Судом першої інстанції було
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_6, котрий за життя, 15.07.2010р заповів
все належне йому майно, де б воно не
було та з чого б воно не складалось і
взагалі все те на що він за законом
матиме право повністю ОСОБА_3 Цей
заповіт належним чином зареєстровано.

Згідно акту
судово-психіатричного експерта № 164
від 20 березня 2014 року Полтавської
обласної клінічної психіатричної
лікарні ім. О.Ф. Мальцева ОСОБА_6 станом
на 15 липня 2010 року виявляв ознаки
психіатричного розладу у вигляді
розладу особливості та поведінки
органічного походження. Вище вказаний
психічний розлад істотно впливав на
здатність ОСОБА_6 усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними на
час складання заповіту 15 липня 2010 року.

В подальшому, з посиланням на
вимоги ст. 1233; ч.1 ст. 1235; ч.2 ст. 1257 ЦПК
України, суд дійшов до висновку про
необхідність визнання заповіту
недійсним.

Відповідно до вимог ст. 1233 ЦК
України заповітом є особисте
розпорядження особи на випадок своєї
смерті.

Статтею 1257 ч. 2 ЦК України
встановлено, що за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним та не
відповідає його волі.

Як вважає колегія суддів такі
висновки суду першої інстанції, що
ОСОБА_6 на час складання заповіту не
усвідомлював значення своїх дій та не
міг керувати ними є хибними, оскільки
спростовані актом
судово-психіатричної експертизи, а
також поясненнями голови АСГЕК
Полтавської обласної клінічної
психіатричної лікарні ім.. О.Ф.Мальцева
Хоменка А.І., який зазначив, що
складаючи заповіт, ОСОБА_6 страждав на
психічний розлад, внаслідок чого був
схильний до обману та помилок.

Крім того, судом були
проігноровані положення п.16 Пленуму
ВСУ «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» № 9 від 6
листопада 2009 року, згідно яких правила
ст. 225 ЦК України поширюються на ті
випадки, коли фізичну особу не визнано
недієздатною, однак у момент вчинення
правочину особа перебувала у такому
стані, коли не могла усвідомлювати
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними (тимчасовий психічний
розлад, нервове потрясіння тощо).

При розгляді справ за позовами
про визнання недійсними заповітів на
підставі ст. 225; ч.2 ст. 1257 ЦК України суд,
відповідно до ст. 145 ЦПК України за
клопотанням хоча б однієї із сторін
зобов'язаний призначити посмертну
судово-психіатричну експертизу.
Висновок такої експертизи має
стосуватись стану особи саме на момент
вчинення правочину.

Як вважає колегія суддів, доказів
того, що на момент складання заповіту
ОСОБА_6 знаходився в такому фізичному
стані, що не міг усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними не здобуто
як в суді першої інстанції, так і в суді
апеляційної інстанції. Акт
судово-психіатричного експерта № 164
від 20.03.2014р. (а.с. 159-173 т.2) цю обставину
також не підтверджує.

В процесі судових засідань
доказів того, що при складанні ОСОБА_6
заповіту мав місце обману або він
вчинив свої дії внаслідок
психологічного тиску також здобуто не
було.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення місцевого суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303; 309 ч.1 п.п.3;4; 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовільнити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 11 червня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа - Перша Полтавська державна
нотаріальна контора, про визнання
заповіту недійсним.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 121
грн. 80 коп. в рахунок відшкодування
судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом 20 днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя: (підпис)
Дряниця Ю.В.

Судді: (підпис)
Кривчун Т.О.

(підпис)
Пилипчук Л.І.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Дряниця Ю.В.