Справа № 1519/8304/2012
Провадження № 2/521/94/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 червня 2014 року

Малиновський районний суд м. Одеси в
складі:

Головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Гресько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Малиновський
районний відділ у м. Одесі ГУ ДМС
України в Одеській області, про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, третя особа:
Малиновський районний відділ у м. Одесі
ГУ ДМС України в Одеській області,
просить суд визнати відповідача таким,
що втратив право користування житловим
приміщенням: квартирою АДРЕСА_1, та
встановити порядок виконання рішення,
зобов'язавши Малиновський РВ ГУ ДМС
України в Одеській області зняти
ОСОБА_2, з реєстраційного обліку за
спірною адресою, посилаючись на те, що
позивачу належить квартира АДРЕСА_1. У
вищезазначеній квартирі зареєстрована
дочка позивача ОСОБА_2, проте з 03 січня
2000 року виїхала з вказаного житла та не
повертається вже протягом більш ніж 10
років, у житловому приміщенні відсутні
її особисті речі. Оскільки позивач
сплачує всі видатки по квартирі та
комунальні платежі, в яких відповідач
участі не бере, факт реєстрації
відповідача в його квартирі створює
позивачу перешкоди в користуванні
власністю, тому позивач вимушений
звернутися до суду за захистом своїх
прав.

Представник позивача та третьої особи
надали до суду заяви про слухання
справи за їх відсутністю, на позовних
вимогах представник позивача
наполягав, не заперечував проти
заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду
заперечення на позов, в яких просила у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити, посилаючись на те, що у
період з 05 квітня 1986 року по 05 листопада
2009 року батьки відповідачки: ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому
шлюбі. За подружнє життя, 15 серпня 1994
року її батьки спільно придбали житло -
квартиру АДРЕСА_1, яка за згодою її
матері була оформлена на її батька,
тобто у відповідності до вимог ст. ст. 60;
61 СК України є спільною сумісною
власністю подружжя. У відповідності до
спільного волевиявлення її батьків, 11
липня 2003 року відповідач була
зареєстрована за адресою
вищезазначеної квартири, де вона в
теперішній час постійно мешкає та
знаходяться її речі. ОСОБА_1 заявивши
позов про усунення перешкод в
користуванні квартирою без згоди мами
відповідача - ОСОБА_3 суттєво порушив її
права передбачені ст. 68 СК України, так
як будь - якої згоди, як то передбачено
вимогами ст. 369 ЦК України, на подання
вищезазначеної позовної заяви не
давала, про існування позовної заяви,
вона дізналася від дочки. У теперішній
час в провадженні суду Малиновського
району м. Одеси знаходиться цивільна
справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
розподіл спільного сумісного майна,
набутого під час шлюбу. Серед спільного
сумісного майна набутого під час шлюбу
та яке підлягає розподілу також
знаходиться квартира АДРЕСА_1. Тобто, на
теперішній час - 25 квітня 2013 року
позивач ОСОБА_1 не є одноосібним
власником спірного житла, та у
відповідності до вимог ст. 369 ЦК України
не має права одноосібно заявляти від
свого імені позовні вимоги викладені у
позовній заяві.

Щодо відомостей, доданих позивачем до
матеріалів цивільної справи про
відсутність відповідача та її речей у
спірній квартирі, відповідач зазначає,
що комісія, яка повинна оглянути спірну
квартиру не створювалася, спірну
квартиру не оглядала, щомісячний акт
про те, що вона не мешкає у спірній
квартирі та у ній відсутні її речі, не
складався.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню з наступних причин. Судом
встановлені такі фактичні обставини на
підставі пояснень сторони,
представлених нею письмових доказів.

05 квітня 1986 року ОСОБА_1 уклав шлюб з
ОСОБА_3, та остання змінила прізвище на
«ОСОБА_3», про що свідчить свідоцтво про
укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 05
квітня 1986 року, запис № 200.

На підставі акту прийому-передачі
квартири, укладеного між ОСОБА_1 та
Кооперативом «НАДРА» 15 серпня 1994 року,
ОСОБА_1, позивачу по справі, належить
квартира АДРЕСА_1.

В період шлюбу народилась дочка ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач по справі, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2 від 19 грудня 1986
року, запис № 796, де батьками зазначені:
мати - ОСОБА_3, батько - ОСОБА_1.

09 вересня 2009 року ОСОБА_2 уклала шлюб з
ОСОБА_6 та змінила прізвище на «ОСОБА_2».
Відповідач була зареєстрована у
АДРЕСА_1, про що свідчить паспорт
громадянина України НОМЕР_3, виданого
Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України 14
грудня 2009 року.

18 листопада 2009 року шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 був розірваний згідно із
свідоцтвом про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_4 від 18 листопада 2009 року, запис №
419.

В Малиновському районному суді м. Одеси
перебувала цивільна справа за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розділ сумісного
майна, набутого під час шлюбу.

05 листопада 2013 року Малиновським
районним судом м. Одеси ухвалено
рішення по цій справі, яким припинено
право спільної сумісної власності
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1,
яка зареєстрована на праві власності
за ОСОБА_1 на підставі реєстраційного
посвідчення від 19.08.1994 р. Вказане
рішення не оскаржувалося.

У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідач не мешкає за адресою
реєстрації з липня 2011 року, що
підтверджено письмовою заявою від
сусідів будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування й
розпорядження своїм майном (від
порушень, не пов'язаних з позбавленням
володіння). Тому такими діями
відповідача порушені права та законні
інтереси позивача у справі.

Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Оскільки розрахунок експлуатаційних
платежів і платежів за надання
комунальних послуг здійснюється,
виходячи з кількості зареєстрованих за
адресою житлового приміщення, це
створює перешкоди для позивача в
користуванні цією жилою площею.
Відповідач на вказаній житловій площі
не проживає, виселилась з житлового
приміщення добровільно, після
виселення з житла з реєстрації за
вказаною адресою не знялась, чим
порушує права та законні інтереси
позивача. Також реєстрація відповідача
за спірною адресою створює позивачу
перешкоди в здійсненні розпорядження
цією житловою квартирою.

Суд враховує, що відповідно до ст. 3
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» реєстрація - це
внесення відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесення цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

Оскільки відповідач за вказаною
адресою не проживає, ця житлова
квартира не є його місцем проживання
або місцем перебування, він має бути
визнаним особою, що втратила право
користування житловим приміщенням.

Враховуючи обставини справи, суд
вважає за необхідне визнати позов
обґрунтованим, та визнати ОСОБА_2 такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням: квартирою
АДРЕСА_1; встановити порядок виконання
рішення суду, відповідно до якого після
набрання ним законної сили, це рішення
є підставою для Малиновського
районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС
України в Одеській

області для зняття з реєстраційного
обліку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися в суд за захистом
свого цивільного права у випадку його
порушення з вимогою про примусове
виконання зобов'язання в натурі.

Згідно вимог статті 11 Цивільного
процесуального кодексу України суд
розглядає цивільну справу в межах
заявлених вимог і на підставі
представлених сторонами доказів.

Відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд,
який ухвалив рішення, може визначити
порядок його виконання, надати
відстрочку або розстрочити виконання,
вжити заходів для забезпечення його
виконання, про що зазначає в рішенні.

Керуючись ст.ст. 16, 29, 391, 405 ЦК України,
ст. 3 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст.ст. 10, 11, 88, 169,
209, 212, 214-215, 217 Цивільного процесуального
кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В
:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням: квартирою АДРЕСА_1.

Встановити порядок виконання рішення
суду, відповідно до якого після
набрання ним законної сили, це рішення
є підставою для Малиновського
районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС
України в Одеській області для зняття з
реєстраційного обліку ОСОБА_2 за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ:
Гуревський В.К.