29 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:
Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6,
Львівська міська рада, Управління
земельних ресурсів у м. Львові,
Департамент містобудування Львівської
міської ради, нотаріус Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
про поділ будинковолодіння, визнання
недійсним державного акта на право
власності на земельну ділянку,
встановлення порядку користування
за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4
про визнання недійсним договору про
зміну форми власності, державних актів
на право власності на земельні ділянки,
договору дарування, визнання права
власності та поділ будинковолодіння,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 7 липня 2014 року
в с т а н о в и л а:
У вересні 2007 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_5, треті особи:
ОСОБА_6, Львівська міська рада,
Управління земельних ресурсів у м.
Львові, Департамент містобудування
Львівської міської ради, нотаріус
Львівського міського нотаріального
ОСОБА_7, про поділ будинковолодіння,
визнання недійсним державного акта на
право власності на земельну ділянку,
встановлення порядку користування
В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
батько ОСОБА_8, після якого вона
успадкувала 19/25 частини цегляного
житлового будинку з відповідною
частиною господарських будівель за
адресою: АДРЕСА_1 Іншим співвласником
будинку є відповідач ОСОБА_5, якому
належить 6/25 частини будинку з
відповідною частиною господарських
Між сторонами встановлений порядок
користування приміщеннями будинку та
господарськими спорудами, відповідно
до якого позивачка і просила провести
поділ, а також врахувати, що гараж,
позначений літерою «Б», перебуває у
спільному користуванні сторін.
Зазначала, що після смерті батька до
неї з відповідачем в користування
перейшла земельна ділянка площею 0,0502
га для обслуговування житлового
будинку. 14 січня 2005 року сторони у
справі отримали державний акт на право
власності на земельну ділянку.
Договором від 8 квітня 2005 року сторони
змінили форму власності зазначеної
земельної ділянки зі спільної сумісної
на спільну часткову. У спільному
користуванні залишилась земельна
ділянка площею 0,0218 га, на якій
розташований житловий будинок,
допоміжні приміщення та подвір'я. Щодо
земельної ділянки між сторонами виник
спір. Оскільки відповідач відмовився
від поділу земельної ділянки,
позивачка звернулась до суду із даним
позовом. Після уточнюючих позовних
вимог просила поділити
будинковолодіння, визнати недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку, встановити порядок
користування земельною ділянкою.
У лютому 2008 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання
недійсним договору про зміну форми
власності, державних актів на право
власності на земельні ділянки,
договору дарування, визнання права
власності та поділ будинковолодіння.
Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 19 грудня 2011 року позовні
вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задоволено
частково, зустрічний позов ОСОБА_5 до
ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі.
Визнано недійсними: договір від 8
квітня 2005 року, укладений між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4; державний акт серії ЯД № 430255 на
право власності на земельну ділянку
площею 0,0218 га, розташовану у АДРЕСА_1;
договір дарування частини земельної
ділянки від 11 травня 2005 року, укладений
між ОСОБА_4 та ОСОБА_6; державний акт
серії ЯА № 435997 на право власності на
земельну ділянку площею 0,0213 га,
розташовану у АДРЕСА_1, виданий 31 травня
2005 року. Відновлено та визнано за
ОСОБА_5 і ОСОБА_4 право спільної
сумісної власності на земельну ділянку
площею 0,0502 га, за адресою: АДРЕСА_1,
згідно ухвали 10-ї сесії 4-го
скликання від 25 березня 2004 року № 1159
Львівської міської ради та державного
акта серії ЯБ № 128185 на право власності
на земельну ділянку площею 0,0502 га,
розташовану у АДРЕСА_1. Виділено в
натурі у власність ОСОБА_5 частку в
житловому будинку, який розташований
за адресою: АДРЕСА_1, зокрема: кухню 1-3
площею 7,8 кв. м та житлову кімнату 1-7
площею 14,9 кв. м, що розміщені на першому
поверсі житлового будинку, який
позначений в технічному паспорті під
літ. «А-2»; коридор 1-4 площею 3,5 кв. м,
ванну 1-5 площею 3,5 кв. м, житлову кімнату
1-6 площею 14,8 кв. м, що розміщені на
першому поверсі житлового будинку,
який позначений у технічному паспорті
під літ. «А-2»; сарай під літ. «Д» площею
5,6 кв. м, гараж під літ. «Б» площею 34,7 кв.
м, погріб «пг» площею 8 кв. м, сходи
бетонні під літ. «а», які позначені у
технічному паспорті на житловий
будинок. Виділено в натурі у власність
ОСОБА_4 частку у житловому будинку, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
зокрема: коридор під літ. 1 площею
5,6 кв. м, коридор під літ. 1-2 площею 4,9 кв.
м, житлову кімнату під літ 1-8 площею 14,6
кв. м, житлову кімнату під літ 1-9 площею
8,0 кв. м, ванну під літ. 1-10 площею 4,2 кв. м,
коридор під літ. 1.11 площею 4,0 кв. м, ванну
під літ. 1-12 площею 4,3 кв. м, житлову
кімнату під літ.1-13 площею 13,2 кв. м,
житлову кімнату під літ. 1-14 площею 9,6 кв.
м, житлову кімнату під літ. 1-15 площею 11,7
кв. м, житлову кімнату під літ 1-16
площею 8,1 кв. м, коридор під літ. 1площею
6,1 кв. м, ванну під літ. 1-18 площею 4,0 кв. м,
коридор під літ. 1-19 площею 5,0 кв. м,
житлову кімнату під літ 1-20 площею 8,2 кв.
м, житлову кімнату під літ. 1-21 площею 9,6
кв. м, кухню під літ. 1-22 площею 10,5 кв. м,
тамбур під літ. а-2, балкон під літ. б,
погріб під літ. «пг», балкон під літ.
«б», сарай під літ. «В», сходи металеві -
а, сходи бетонні - а. Огорожу з металевої
сітки під літ. № 2, асфальтобетонне
замощення під літ. І, металеві ворота
під літ.1 - залишено у спільному
користуванні сторін. Стягнуто з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_4 - 15 465 грн
компенсації за відхилення від
ідеальних часток власності у
будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 18 липня 2012 року
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 19 грудня 2011 року скасовано у
частині: абзац 3 резолютивної частини:
«Визнано недійсним договір від 8 квітня
2005 року, укладений між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4.»; абзац 4 резолютивної частини:
«Визнано недійсним державний акт серії
ЯД № 430255 на право власності на земельну
ділянку площею 0,0218 га, розташовану у
АДРЕСА_1»; абзац 5 резолютивної частини:
«Визнано недійсним договір дарування
частини земельної ділянки від 11 травня
2005 року, укладений між ОСОБА_4 та
ОСОБА_6.»; абзац 6 резолютивної частини:
«Визнано недійсним державний акт серії
ЯА № 435997 на право власності на земельну
ділянку площею 0,0213 га, розташовану у
АДРЕСА_1, виданий 31 травня 2005 року»;
абзац 7 резолютивної частини:
«Відновлено та визнано за ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 право спільної сумісної
власності на земельну ділянку площею
0,0502 га, за адресою: АДРЕСА_1, згідно
ухвали 10-ї сесії 4-го скликання
від 25 березня 2004 року № 1159 Львівської
міської ради та державного акта серії
ЯБ № 128185 на право власності на земельну
ділянку площею 0,0502 га, розташовану у
АДРЕСА_1».

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 19 грудня

2011 року змінено у частині: ухвалено
викласти абзац 2 резолютивної частини в
такій редакції: «Зустрічний позов
ОСОБА_5 до ОСОБА_4 задовольнити
частково»; викласти абзац 8
резолютивної частини в такій редакції:
«Виділено в натурі у власність ОСОБА_5
частку в житловому будинку, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
зокрема: кухню 1-3 площею 7,8 кв. м та
житлову кімнату 1-7 площею 14,9 кв. м, що
розміщені на першому поверсі житлового
будинку, який позначений в технічному
паспорті під літ. «А-2»; коридор 1-4
площею 3,5 кв. м, ванну 1-5 площею 3,5 кв. м,
житлову кімнату 1-6 площею 14,8 кв. м, що
розміщені на першому поверсі житлової
прибудови, яка позначена в технічному
паспорті під літ. «А-2», погріб «пг»
площею 8 кв. м, сходи бетонні під літ.
«а», що становить 6/25 частки будинку;
сарай під літ. «Д» площею 5,6 кв. м, гараж
під літ. «Б» площею 34,7 кв. м, які
позначені у технічному паспорті на
житловий будинок»; викласти абзац 9
резолютивної частини в такій редакції:
«Виділено в натурі у власність ОСОБА_4
частку в житловому будинку, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
зокрема: коридор під літ. 1-1 площею 5,6 кв.
м, коридор під літ. 1-2 площею 4,9 кв. м,
житлову кімнату під літ. 1-8 площею 14,6 кв.
м, житлову кімнату під літ. 1-9 площею 8,0
кв. м, ванну під літ. 1-10 площею 4,2 кв. м,
коридор під літ. 1-11 площею 4,0 кв. м, ванну
під літ. 1-12 площею 4,3 кв. м, житлову
кімнату під літ. 1-13 площею 13,2 кв. м,
житлову кімнату під літ. 1-14 площею 9,6 кв.
м, житлову кімнату під літ. 1-15 площею 11,7
кв. м, житлову кімнату під літ. 1-16 площею
8,1 кв. м, коридор під

літ. 1-17 площею 6,1 кв. м, ванну під літ. 1-18
площею 4,0 кв. м, коридор під літ. 1-19
площею 5,0 кв. м, житлову кімнату під літ.
1-20 площею 8,2 кв. м, житлову кімнату під
літ. 1-21 площею 9,6 кв. м, кухню під літ. 1-22
площею 10,5 кв. м, тамбур під літ. «а-2»,
балкон під літ. «б», погріб під літ.
«пг», балкон під літ. «б», сходи
металеві «а», сходи бетонні «а», що
становить 19/25 частки будинку; сарай під
літ. «В».

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із заявою про скасування рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від

19 грудня 2011 року за нововиявленими
обставинами.

Свої вимоги мотивувала тим, що рішення
суду першої інстанції в тій частині,
яка залишена без змін, винесено на
підставі висновку експертного
дослідження від 8 листопада 2011 року,
проведеного ОСОБА_9 Оскільки
результати експертного дослідження
мали для позивачки негативні наслідки,
остання звернулась зі скаргою на дії
експерта до Міністерства юстиції
України. На скаргу в червні 2013 року
позивачка отримала відповідь

№ Г-8351/15, зі змісту якої вбачається, що
експерт ОСОБА_9 не вправі була
проводити судові експертизи чи
експертні дослідження самостійно чи в
складі іншої юридичної особи, поза
межами Львівського НДІ судових
експертиз, оскільки на той час являлась
фахівцем, що отримав свідоцтво про
присвоєння кваліфікації в
експертно-кваліфікаційній комісії
НДУСЕ, та перебувала в трудових
відносинах з Львівським НДІСЕ.
Зазначені у листах Міністерства
юстиції України та Львівського НДІ
судових експертиз дані є істотними
обставинами, які не були і не могли бути
відомі позивачці на час розгляду
справи Залізничним районним судом
міста Львова при постановленні рішення
в даній цивільній справі. Тому ОСОБА_4
просила скасувати рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 19 грудня

2011 року.

Ухвалою Залізничного районного суду м.
Львова від 9 вересня

2013 року заяву ОСОБА_4 про перегляд
рішення за нововиявленими обставинами
задоволено та скасовано рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 19 грудня 2011 року у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 6 березня

2014 року позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено, зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_5 задоволено частково.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 7 липня 2014 року ухвалу
Залізничного районного суду м. Львова
від 9 вересня 2013 року скасовано.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 7 липня 2014 року рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 6 березня 2014 року скасовано, а заяву
ОСОБА_4 про перегляд рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 19 грудня 2011 року за нововиявленими
обставинами залишено без розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 7 липня 2014 року
та направити справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції, мотивуючи
свої вимоги порушенням судом норм
процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції в
межах касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Частиною 3 ст. 363 ЦПК України
передбачено, що рішення, ухвала суду чи
судовий наказ переглядаються у зв'язку
з нововиявленими обставинами судом,
який ухвалив рішення, постановив
ухвалу або видав судовий наказ.

У п. 16 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»
роз'яснено, що за правилами статті 363
ЦПК судові рішення переглядаються у
зв'язку з нововиявленими обставинами
судом, який ухвалив таке судове
рішення, а з урахуванням вимог статті
11-1 ЦПК, частини п'ятої статті 21 ЦПК суд
діє в іншому складі.

Перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами судових рішень
апеляційної чи касаційної інстанції,
якими змінено або ухвалено нове
рішення, здійснюється судом, який
змінив або ухвалив нове рішення.

У випадку коли після перегляду
судового рішення в апеляційному або
касаційному порядку воно було залишено
без змін, його перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами
здійснюється судом першої інстанції,
який ухвалив це рішення.

Якщо суд апеляційної чи касаційної
інстанції своєю ухвалою скасував
судове рішення із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду, то перегляд цієї
ухвали у зв'язку з нововиявленими
обставинами здійснюється судом, який
постановив таку ухвалу або рішення.

У разі зміни юрисдикції спору заяву про
перегляд судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами має
розглядати суд, до юрисдикції якого
законом віднесено вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції,
встановивши, що рішенням апеляційного
суду Львівської області від 18 липня 2012
року частково змінено рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 19 грудня 2011 року, дійшов
правильного висновку про скасування
рішення суду першої інстанції та
залишення заяви про перегляд рішення
за нововиявленими обставинами без
розгляду, оскільки судове рішення
першої інстанції було частково змінено
рішенням суду апеляційної інстанції, а
тому перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами повинен
здійснювати суд першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін ухвали
апеляційного суду Львівської області
від 7 липня 2014 року, тому що ухвала
законна та обґрунтована.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом апеляційної інстанцій норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 7 липня

2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Львівська
міська рада, Управління земельних
ресурсів у м. Львові, Департамент
містобудування Львівської міської
ради, нотаріус Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, про поділ
будинковолодіння, визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку, встановлення порядку
користування земельною ділянкою, за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4
про визнання недійсним договору про
зміну форми власності, державних актів
на право власності на земельні ділянки,
договору дарування, визнання права
власності та поділ будинковолодіння
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко
Ю.Г. Іваненко