Справа № 353/715/14-ц
Провадження № 2/353/326/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
м.Тлумач

Тлумацький районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна
У.Ю.

за участю секретаря - Бойко В.Я.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Тлумачі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

в с т а н
о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання їх такими,
що втратили право на проживання в його
будинку та користування ним. В
обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що він придбав у
ОСОБА_2 житловий будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Колишній власник ОСОБА_2 та його брат
ОСОБА_3 залишили будинковолодіння,
однак, не знялись з реєстрації, у
зв'язку з чим створили позивачу
перешкоди у реалізації права власності
та отримання субсидії по сплаті
комунальних послуг. Відповідачі в
позасудовому порядку відмовляються
знятись з місця реєстрації, а тому
позивач просить визнати ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов підтримав у повному обсязі,
просив його задовольнити з підстав,
вказаних у позовній заяві, проти
ухвалення заочного рішення не
заперечує. Додатково пояснив, що при
укладенні договору купівлі-продажу
відповідач ОСОБА_2, який був попереднім
власником домоволодіння, обіцяв
знятись з реєстрації в добровільному
порядку, проте своїх обіцянок не
виконав.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове
засідання не з`явились, про час і місце
судового розгляду були повідомлені у
встановленому порядку шляхом
опублікування оголошення в газеті
«Галичина», а тому, виходячи зі змісту
ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що
відповідачі про причини неявки не
повідомили, а позивач подав достатньо
матеріалів, які свідчать про
взаємовідносини сторін, суд вважає, що
можна провести заочний розгляд справи.

Допитані в судовому засіданні свідки:
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ствердили, що з 2008
року відповідачі в житловому будинку,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, не
проживають, а їхні речі та майно в
будинку відсутні.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1,
опитавши свідків, дослідивши наявні в
матеріалах справи письмові докази, суд
у судовому засіданні встановив
наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
(відповідач) продав (відчужив) позивачу
ОСОБА_1 домоволодіння, що знаходяться
за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить
Договір купівлі-продажу від 27.06.2008 року
(а.с. 5) та Інформаційна довідка з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно від 26.07.2008 р. (а.с. 6). Договір
купівлі-продажу від 27.06.2008 року не
містить застережень щодо збереження за
відповідачем ОСОБА_4 та членами його
сім'ї права користування
будинковолодінням. Станом

на 19.06.2014 року ОСОБА_1 є
власником житлового будинку з
господарськими будівлями, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, про що
свідчить Витяг з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності № 23188952 від
19.06.2014 р. (а.с. 19). Довідками Тлумацького
РС УДМС в Івано-Франківській області
підтверджується, що відповідачі:
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 21-24).

Отже, відповідачі зареєстровані у
вказаному домоволодінні, однак, як
стверджує позивач та свідки,
відповідачі з 2008 р. в будинку належному
позивачу не проживають, участі у його
утриманні не приймають, не оплачує
комунальні послуги, особистих речей та
речей повсякденного використання, які
б їм належали, в будинку не має, у
добровільному порядку знятися з
реєстрації не бажають. Дані обставини
також підтверджуються довідкою
Нижнівської сільської ради
Тлумацького району Івано-Франківської
області № 509 від 19.06.2014 р., в якій
вказано, що відповідачі зареєстровані
у домоволодінні позивача, однак з 2010
року не проживають (а.с. 20).

У відповідності до ст. 317 ЦК України
власнику належать право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно обмежений у його
здійсненні, а у відповідності до ст. 322
ЦК України власник зобов'язаний
утримувати майно, що йому належить.
Згідно ст. 386 ЦК України власник, який
має підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню. У
відповідності до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен
має право на житло. Ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців, а у окремих випадках,
передбачених цією нормою, понад цей
строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України. Згідно ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, а також оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Враховуючи те, що відповідачі були
відсутні більше шести місяців за
місцем реєстрації без поважних причин,
не подали суду доказів на спростування
позовним вимог позивача, оцінюючи
докази в їх сукупності, суд вважає, що
відповідачі втратили право на
проживання та користування житловим
будинком та господарськими будівлями
позивача, розташованими за адресою:
АДРЕСА_1, а тому позовні вимоги
підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 317, 319, 321,322, 386, 391 ЦК України, ст. 71
ЖК України, ст. 47 Конституції України,
ст.ст. 11, 60, 61, ч. 4 ст. 169, 213-215, 224-226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І
Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що
втратив право на проживання та
користування житловим будинком за
адресою: АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що
втратив право на проживання та
користування житловим будинком за
адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення , якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Івано-Франківської області протягом
десяти днів з дня його проголошення
через Тлумацький районний суд. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуюча
Луковкіна У.Ю.