АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/6135/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1595/К/14
УХВАЛА

Іменем України

15 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П.,
Ляховської І.Є.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
"Криворізький залізорудний комбінат"
на рішення Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 11 червня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"Криворізький залізорудний комбінат"
про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2014 року ОСОБА_2. звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» (далі - ПАТ
«Кривбасзалізрудком») про
відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з ушкодженням здоров'я на
виробництві, посилаючись на отримання
ним професійного захворювання
внаслідок праці протягом тривалого
часу в шкідливих умовах на підземних
роботах.

Висновком МСЕК від 10.04.2014 року йому було
первинно встановлено 55 % втрати
професійної працездатності по
професійному захворюванню (15% по
радикулопатії та 10% -по хронічному
бронхіту та 30% по ВСП ) та встановлена
третя група інвалідності, з наступною
датою переогляду 01.03.2015 року.

Вважаючи причиною отримання
професійного захворювання тривалу
роботу в умовах важкої фізичної праці
та шкідливих факторів, що перевищують
гранично допустимий рівень, просив суд
стягнути з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на
його користь моральну шкоду у сумі 243 000
гривень за спричинену моральну шкоду.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 11 червня 2014 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на
користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 15 000 грн., а також - на
користь держави 243,60 грн. судового
збору.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
«Кривбасзалізрудком» ставить питання
про скасування рішення суду і
ухвалення нового рішення про відмову
позивачу в задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
процесуального та матеріального права.

Зокрема, наголошує, що робота у
шкідливих умовах праці з перевищенням
гігієнічних нормативів законодавчо
дозволяється та наявність шкідливих
умов праці є об`єктивним явищем, а тому
в діях відповідача відсутня
протиправна поведінка.

Крім того, позивач при
працевлаштуванні був проінформований
про шкідливі умови праці та
добровільно виконував такі роботи.

ПАТ «Кривбасзалізрудком» є не єдиним
відповідачем по даній справі, оскільки
позивач працював в шкідливих умовах
праці на інших підприємствах, що
підтверджується його трудовою книжкою,
а отже відповідач не відповідає за
шкоду, заподіяну позивачу іншими
підприємствами.

Також зазначає, що у ПАТ
«Кривбасзалізрудком» обов'язок
відшкодовувати моральну шкоду, завдану
позивачу оскільки він є суб'єктом
страхування від нещасного випадку на
виробництві.

Позивачем не було надано доказів
завдання йому моральної шкоди, при
визначенні розміру моральної шкоди,
стягнутої з відповідача на користь
позивача, судом першої інстанції не
враховано характер професійного
захворювання, пов'язані з ним моральні
страждання позивача, істотність
вимушених змін в його житті,
відсутність погіршення здоров'я,
ступінь вини відповідача, тому сума
відшкодування моральної шкоди не
відповідає засадам розумності,
виваженості і справедливості.

В запереченнях на апеляційну
представник позивача ОСОБА_2- ОСОБА_3
зазначає, що оскаржуване судове
рішення є законним та обґрунтованим, в
процесі розгляду справи суд не порушив
норм ні матеріального, ні
процесуального права, а тому рішення
суду слід залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга ПАТ
"Кривбасзалізрудком" не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, згідно
копії трудової книжки, яка міститься в
матеріалах справи, працював на
підприємстві відповідача в шахті
«Леніна» в тресті «Кривбасшахтобуд» та
«Гвардійська» в період з 26.10.1992 року по
14.10.1995 рік по професії підземним
прохідником 5 розряду, з 27.11.1998 року по
25.01.200 рік, з 01.07.2002 року по 01.11.2002 рік.
16.04.2014 року - звільнений за станом
здоров'я. (а.с.8-16).

Загальний стаж роботи склав 29 роки 6
місяців, 11 років та 4 місяців з яких
працював на підприємстві відповідача у
цехув умовах впливу шкідливих
факторів, що сторонами не оспорюється
(а.с 17-18).

Працюючи протягом тривалого часу, в
умовах, які характеризуються важкою
фізичною працею в умовах граничного
допустимого рівня небезпечних та
шкідливих факторів виробничого
середовища та трудового процесу
отримав професійне захворювання.

Рішенням ЛЕК Українського науково-
дослідного інституту промислової
медицини від 09.01.2014 року позивачу було
встановлено діагноз: радикулопатія
попереково - крижова з вираженим
порушенням біомеханіки хребта, стійким
больовим і м'язові - тонічним
синдромами, виражений периферичний
нейросудинний синдром, часто
рецидивуючий перебіг з
нейродистрофічними проявами у вигляді:
остеоартрозу колінних суглобів
(першого - другого ступеню); вегетативно
- сенсорна полінейропатія верхніх
кінцівок другої стадії з периферичною
ангіодистонією, акроангіоспазмами,
нейродистрофією у вигляді двобічного
плечологіаткового гіеріартрозу з
гіпотрофією м'язів плечового поясу,
остеоартрозу ліктьових суглобів,
деформуючого артрозу дрібних суглобів
кистей та трофічними порушеннями;
хронічне обструктивне захворювання
легень першої стадії (пиловий бронхіт
першої стадії, емфізема легень першої -
другої стадії).

Згідно Акту розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання від 12.02.2014 року, п. 17
встановлено, що причиною професійного
захворювання позивача є тривалий стаж
роботи в умовах важкої фізичної праці,
перевищення на робочому місці
гранично- допустимого рівня
небезпечних та шкідливих факторів
виробничого середовища та важкого
трудового процесу.(а.с.17-18)

Висновком МСЕК від 10.04.2014 року позивачу
встановлено 55% втрати професійної
працездатності по професійним
захворюванням: 15% - радикулопатія, 10% - по
хронічному бронхіту та 30% по ВСП,
встановлено 3 групу інвалідності, з
наступною датою переогляду 01.03.2015
року.(а.с. 19)

Суд, частково задовольняючи позов,
обґрунтовано виходив з доведеності
позовних вимог ОСОБА_2 та вірно
встановив, що між сторонами склалися
трудові правовідносини, оскільки
професійне захворювання отримано
позивачем під час виконання ним
трудових обов'язків і пов'язане з
виробництвом, і наявності у зв'язку з
цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1
КЗпП України, для відшкодування
моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Статтею 153 КЗпП України, передбачено
обов'язок власника або уповноваженого
ним органу створити на робочому місці
умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" роз'яснено, що відповідно до
статті 237-1 КЗпП України за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Як убачається з п. 19 Акту про
розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання
від 12.02.2014 року, що враховуючи роботу
ОСОБА_2 впродовж 23 років в умовах
шкідливих факторів, конкретних
посадових осіб, які відповідальні за
виникнення професійних захворювань,
встановити не можливо.

Крім того, суд, на підставі медичних
документів про лікування позивача у
зв'язку з професійним захворюванням,
правильно визнав, що позивачу була
заподіяна моральна шкода, так як він
переносить фізичний біль, зазнав
порушення свого звичайного способу
життя і вимушений витрачати свої сили
на організацію свого життя, внаслідок
чого переносить моральні страждання.
Вищенаведене спростовує доводи
представника відповідача в
апеляційній скарзі щодо відсутності
підстав для відшкодування ОСОБА_2
моральної шкоди.

Посилання представників відповідачів
в апеляційній скарзі про обізнаність
позивача про умови праці при
працевлаштуванні, не знімають з
відповідачів обов'язку забезпечити
безпечні й нешкідливі умови праці, що
передбачено ч. 2 ст. 153 КЗпП України та
ст. 13 Закону України "Про охорону праці"
.

Доводи апеляційної скарги щодо
неврахування судом першої інстанції
численних рішень судів по цивільних
справа відповідної категорії, яким не
завжди враховуються конкретні
обставини справи, характер та ступінь
моральних страждань позивача, вплив на
його душевний стан, є безпідставними,
оскільки згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України не
підлягають доказуванню лише обставини,
встановлені судовим рішення у
цивільних справах, у яких беруть участь
ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Доводи апеляційної скарги, про те, що
ПАТ «Кривбасзалізрудком» є не єдиним
відповідачем по даній справі, оскільки
позивач працював на інших
підприємствах, колегія суддів не бере
до уваги, оскільки даний довід
спростовується матеріалами справи, а
саме копією трудової книжки позивача,
так шахти «Леніна» та «Гвардійська»,
відносяться до Виробничого об'єднання
«Кривбасруда», яке перейменоване в
Криворізький залізорудний комбінат,
згідно з наказом Міністерства
промислової політики України від 29.07.1998
року / «Кривбасзалізрудком»/,
правонаступником якого, в свою чергу
являється відповідач по справі - ПАТ
«Криворізький залізорудний комбінат».

Крім того судом першої інстанції при
ухвалені рішення був врахований стаж
роботи позивача саме на підприємстві
відповідача, який складає 11 років та 4
місяців.

Доводи представника відповідача про
відсутність обов'язку ПАТ
"Криворізький залізорудний комбінат "
відшкодовувати моральну шкоду, завдану
позивачу з тих підстав, що останній є
суб'єктом страхування від нещасного
випадку на виробництві, суперечать
нормам діючого законодавства, оскільки
Закон України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності " від
23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що
діяла на час встановлення позивачеві
вперше стійкої втрати працездатності,
не передбачала у 2014 році відшкодування
застрахованим і членам їх сімей
моральної (немайнової) шкоди, отриманої
внаслідок ушкодження здоров'я Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Отже, враховуючи викладене й те, що,
право на відшкодування моральної шкоди
у зв'язку з ушкодженням здоров'я
ОСОБА_2, пов'язаного з виконанням
трудових обов'язків, виникло у позивача
з січня 2014 року, тобто з моменту
встановлення йому стійкої втрати
професійної працездатності, питання
про відшкодування працівнику такої
шкоди слід вирішувати на загальних
підставах, передбачених нормами КЗпП
України та Закону України "Про охорону
праці ", а не відповідно до положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", норми якого є
спеціальними.

Необґрунтованими вважає колегія
суддів доводи апеляційної скарги
відповідача щодо розміру моральної
шкоди, стягнутої судом першої
інстанції на користь позивача.

Колегія суддів вважає, що розмір
моральної шкоди визначений судом з
урахування роз'яснень п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, характер отриманого
позивачем професійного захворювання,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили.

Суд першої інстанції при постановленні
рішення встановив обставини справи,
дав їм належну оцінку і відповідно до
норм процесуального та матеріального
закону обґрунтовано дійшов висновку,
що позивачу заподіяна моральна шкода
під час його роботи на підприємстві
відповідача у шкідливих умовах
протягом тривалого часу, що стало
причиною його професійного
захворювання, яке потягло за собою
втрату працездатності у розмірі 55%
встановлення третьої групи
інвалідності, та необхідності
продовжувати лікування у медичних
закладах.

У зв'язку з чим доводи апеляційної
скарги відповідача про
необґрунтованість розміру моральної
шкоди колегія суддів вважає
безпідставними.

Інші доводи ПАТ «Кривбасзалізрудком»,
викладені в апеляційній скарзі, не
можуть бути взяті до уваги колегією
суддів, оскільки вони фактично
зводяться до переоцінки доказів та
незгодою з висновками суду по їх
оцінці.

Отже, вирішуючи спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін, що
брали участь у справі, обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін, дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду
обґрунтовані і підтверджуються
письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 11 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: