АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/4450/13-ц
Провадження № 22-ц/774/944/К/14
інстанції - Тарасенко О.В.
Категорія № 27( 1 )
Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

01 липня 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П.,
Михайлів Л.В.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю - представника позивача
Касьянова Олександра Миколайовича,

відповідача ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на рішення Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу від 17
березня 2014 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості по
кредитному договору та зустрічним
позовом, про визнання частково
недійсним кредитного договору,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року позивач Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» (далі - Банк) - звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості по кредитному договору.
В обгрунтування позовних вимог
зазначив, що 27.04.2007 року між Банком та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
№014/03-03/337, відповідно до якого ОСОБА_3
отримав кредит в сумі 34 000,00 дол. США
строком до 26.04.2017 року зі сплатою 13,0 %
річних. На підставі додаткової угоди №1
від 12.10.2007 року до кредитного договору
№014/03-03/337 від 27.04.2007 року суму кредиту
збільшено до 50 000,00 дол. США та укладено
новий Графік погашення кредиту та
сплати процентів. На підставі
Додаткової угоди проведено
реструктуризацію кредитної
заборгованості відповідача, в межах
якої позичальнику надано кредитні
канікули по тілу кредиту з 20.01.2010 року
по 20.07.2010 року та укладено новий Графік
погашення кредиту та сплати процентів.
Але ОСОБА_3 зобов'язання за кредитними
договорами не виконує, в строки,
передбачені графіком погашення
кредиту, кредит та проценти за його
користування не сплачує, у зв'язку з
чим утворилась заборгованість станом
на 02.07.2013 року в сумі 33 162,87 дол. США, з
них: кредит - 30 689,26 дол. США,
заборгованість за процентами - 2 287,48
дол. США, пеня за порушення строків
сплати кредиту та процентів - 186,13 дол.
США., згідно офіційного курсу НБУ
відповідна сума заборгованості
складає 265 070,82 грн., яку разом із
судовими витратами в сумі 2 778,64 грн.
Банк просив стягнути з відповідача.

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з зустрічним позовом про визнання
частково недійсним кредитного
договору внаслідок порушення Закону
України «Про захист прав споживачів». В
обґрунтування заявлених вимог
послався на те, кредитний договір №
014/03-03/337 від 27.04.2007 р. з додатковими
угодами №1 від 12.10.2007р.. № -03/337/2 від
09.02.2010р. до нього на теперішній час є
діючим, але Банк упродовж дії цього
Договору застосував деякі незаконні
положення вказаного правочину та будь -
якої миті може також застосувати
положення цього договору, які
порушують його права споживача
банківських послуг, тому просив суд
визнати порушеними Банком його права
внаслідок невиконання останнім Закону
України «Про захист прав споживачів», а
також приписів, передбачених
«Правилами надання банками України
інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту», при укладанні кредитного
договору № 014/03-03/337 від 27.04.2007 р. з
додатковими угодами №1 від 12.10.2007 р., №
014/03-03/337/2 від 09.02.2010р. до нього; визнати
кредитний договір № 014/03-03/337 від 27.04.2007
р. з додатковими угодами №1 від 12.10.2007 р.,
03-03/337/2 від 09.02.2010р. до нього, укладений
між ним та Банком, частково недійсним, а
саме: в частині умов пункту 2 Кредитного
договору, котрим передбачена річна
база нарахування процентів з
розрахунку 365 (триста шістдесят п'ять)
днів у році, через що він має додатково
незаконно виплачувати грошові кошти на
користь банку, та як таких, що порушують
норми діючого законодавства України; в
частині умов, що містяться у пункті 1.8.
Кредитного договору, відповідно до
яких його, як рівноправну сторону за
договором, позбавлено права
дострокового повного чи часткового
погашення боргу перед банком без
відповідних фінансових санкцій з боку
банку за це, що є нечесним,
несправедливим нав'язуванням диктату з
боку фінансової установи та порушенням
норм діючого законодавства України
його прав споживача.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 17 березня 2014 року
позов Банку задоволено частково, з
ОСОБА_3 на користь Банку стягнуто
заборгованість по кредитному договору
№014/03-03/337 від 27.04.2007 року 33 162,87 дол. США, у
тому числі: кредит - 30 689,26 дол. США,
заборгованість за процентами - 2 287,48
дол. США, пеня за порушення строків
сплати кредиту та процентів - 186,13 дол.
США., що згідно курсу НБУ станом на
02.07.2013 року, складає 265 070,82 грн. та
судовий збір у розмірі 2 650,71 грн., в
іншій частині відмовлено. У задоволені
зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового про відмову в
позові Банку і задоволення його
зустрічних позовних вимог, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи.
Зокрема, на його думку, суд не взяв до
уваги, що на підтвердження свого позову
Банк не надав жодних відповідних
банківських касових документів, які б
свідчили про те, що він як позичальник
фактично отримав усю суму валютного
кредиту від Банку у розмірі 50000 дол. США,
а надав лише неналежним чином завірені
копії. У судовому засіданні він
наполягав на тому, шо отримав кредит
лише у сумі 34000 дол.США та з них 19310,75
дол.США він вже повернув Банку в
рахунок погашення боргу, що
підтверджується наданими ним
оригіналами платіжних доручень та
договором іпотеки № 014/03-03/337/1 від 27.04.2007
року, який зобов'язує його повернути
саме 34000 дол.США. Крім того, суд, в
порушення ч.1 ст.168 ЦПК України, не
об'єднав його зустрічний позов в одне
провадження з первісним та не зазначив
в тексті рішення про порушення його
прав як споживача.А також суд не
врахував, що за період строку дії
договору, Банк нараховував проценти за
користування кредитними коштами,
виходячи з 365 днів, при цьому не взяв до
уваги той факт, що штрафні санкції
нараховувались з розрахунку 366 днів у
високосні роки.

В своїх запереченнях Банк просить
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду залишити без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.04.2007 року між
Відкритим акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір №014/03-03/337, відповідно
до якого ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 34
000,00 дол. США строком до 26.04.2017 року зі
сплатою 13,0 % річних для придбання
нерухомого майна. На підставі
додаткової угоди №1 від 12.10.2007 року до
кредитного договору №014/03-03/337 від 27.04.2007
року суму кредиту збільшено до 50 000,00
дол. США та укладено новий Графік
погашення кредиту та сплати процентів.
На підставі Додаткової угоди №014/03-03/337/2
від 09.02.2010 року до кредитного договору,
укладеної між позивачем та
відповідачем, проведено
реструктуризацію кредитної
заборгованості відповідача, в межах
якої позичальнику надано кредитні
канікули по тілу кредиту з 20.01.2010 року
по 20.07.2010 року та укладено новий Графік
погашення кредиту та сплати
процентів.(а.с.6-19,12,15-16). ОСОБА_3
зобов'язання за кредитними договорами
не виконує, в строки, передбачені
графіком погашення кредиту, кредит та
проценти за його користування не
сплачує. Станом на 02.07.2013 року
заборгованість ОСОБА_3 перед Банком по
кредитному договору №014/03-03/337 від 27.04.2007
року складає 33 162,87 дол. США, у тому
числі: заборгованість по кредиту - 30 689,26
дол. США, заборгованість за процентами -
2 287,48 дол. США, пеня за порушення строків
сплати кредиту та процентів - 186,13 дол.
США. Згідно офіційного курсу НБУ станом
на 02.07.2013 року 1 долар США становить 7,993
грн., відповідно сума заборгованості
складає 265 070,82 грн. (а.с.21-24).

Задовольняючи позовні вимоги Банка та
відмовляючи у позові ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_3,
укладаючи кредитний договір, був
ознайомлений з його умовами, порядком
розрахунку, в тому числі і правом Банку
на вимогу про дострокове погашення
кредиту, а також і наслідками в разі
пред'явлення Банком такої вимоги,
погодився з ними, підписавши як сам
кредитний договір так і додаткові
угоди, а тому не убачив порушення прав
ОСОБА_3 як споживача.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за невиконання ним
грошового зобов'язання.

Встановивши, що у зв?язку з
невиконанням ОСОБА_3 взятих на себе
зобов?язань за кредитним договором
утворилась заборгованість в сумі 265070,82
грн., суд першої інстанції обґрунтовано
ухвалив рішення про задоволення
позовних вимог Банку та відмовив у
задоволенні позову ОСОБА_3

Заперечення відповідача щодо
недоведеності Банком факту отримання
ОСОБА_3 16000 дол.США спростовуються
наданим Банком дублікатом
меморіального ордеру № 01 від 12 жовтня
2007 року та є необґрунтованими з
наступних підстав.

Згідно з частиною першою ст. 638 та
частиною першою ст. 640 ЦПК України
договір є укладеним з моменту
досягнення в належній формі згоди з
усіх істотних умов договору.

На підставі частини другої ст. 640 ЦК
України у разі, якщо відповідно до акта
цивільного законодавства для
укладення договору необхідні також
передання майна або вчинення іншої дії,
договір є укладеним з моменту
передання відповідного майна або
вчинення певної дії.

Законодавець пов?язує момент укладення
договору з моментом передання грошей у
випадку укладення договору позики
(стаття 1046 ЦК України). Однак кредитний
договір є укладеним з моменту
досягнення його сторонами у письмовій
формі згоди з усіх істотних умов
договору.

Отже посилання позичальника на
неоримання ним кредитних коштів не
можуть бути підставою для звільнення
його від відповідальності за
невиконання кредитних зобов'язань, які
є чинними, з огляду на презумпцію
правомірності правочину, встановлену
ст. 204 ЦК України, та обов'язковими для
виконання, з огляду на положення ст. 629
цього Кодексу.

Також безпідставними є посилання
відповідача на те, що доказами на
підтвердження видачі кредитних коштів
мають бути тільки оригінали касових
документів.

Відповідно до п.1.7. Кредитного договору
№ 014/03-03/337 від 27 квітня 2007 року, банк
здійснює видачу Кредиту позичальнику
однією сумою чи Траншами згідно з
Кредитною заявкою позичальника.Кредит
надається однією сумою чи Траншами
шляхом перерахування кредитних коштів
в безготівковій формі на поточний
рахунок позичальника в Банку. Перший
транш надається у термін до 2 місяців з
дати укладення цього Договору. Кожний
наступний Транш надається
позичальнику за умови підтвердження
ним цільового використання кожного
попереднього Траншу.

Як убачається з матеріалів справи, 27
квітня 2007 року між Банком та ОСОБА_3
укладено кредитний договір № 014/03-03/337
(а.с.6), за яким Банк надав ОСОБА_3
кредитні кошти в сумі 34000 дол. США. Дана
сума кредиту була перерахована на
поточний рахунок відповідача
меморіальним ордером № /03-03/337 від 27
квітня 2007 року (а.с.78). В забезпечення
вимог умов вищезазначеного кредитного
договору укладено договір іпотеки №
014/03-03/337/1 від 27 квітня 2014 року (а.с.71). 12
жовтня 2007 року до кредитного договору
№ 014/03-03/337 від 27 квітня 2007 року
сторонами укладено додаткову угоду № 1
( а.с.12), згідно якої розмір кредиту
збільшується до 50000 дол. США з
зазначенням, що видача кредиту
здійснюється двома траншами - 34000
дол.США та 16000 дол.США. Меморіальним
ордером № 01 від 12 жовтня 2007 року Банком
відповідачу видано другий транш у
розмірі 16000грн.(а.с.79). Того ж дня
сторонами укладено та нотаріально
посвідчено додатковий договір № 1 до
договору іпотеки № 014/03-03/337/1 від 27
квітня 2007 року (а.с.73), за яким до
договору іпотеки внесені зміни щодо
забезпечення зобов'язань позичальника
повернути Банку кредитні кошти в сумі
50000 дол.США.

Таким чином, Банк видав ОСОБА_3 кредитні
кошти у загальному розмірі 50000 дол.США,
з них першим траншем - 34000 дол.США та
другим - 16000 дол.США, що підтверджується
копіями дублікатів меморіальних
документів від 07 лютого 2011 року та 21
червня 2012 року, дати яких вказують не на
дату здійснення фінансових операцій, а
на дату виготовлення даних копій.

Вдповідно до акту Банку № 9 «Про
вилучення для знищення документів, не
внесених до Національного архівного
фонду» від 08 січня 2013 року, оригінали
меморіального ордеру № /03-03/337 від 27
квітня 2007 року та меморіального ордеру
№ 01 від 12 жовтня 2007 року вилучені з
архівних документів Банку за
закінченням строку зберігання (5 років)
та знищені. Тому, надати до суду
оригінали меморіальних документів про
перерахування кредитних коштів
відповідачу у розмірі 34000 дол.США і 16000
дол.США Банк не мав можливості.

Крім того, заперечення ОСОБА_3 про не
отримання кредитних коштів у розмірі
16000 дол. США також спростовуються
матеріалами справи, в яких відсутні
докази звернення відповідача до Банку
з питань невидачі кредитних коштів.
Натомість, між позивачем та
відповідачем на підставі додаткової
угоди № 014/03-03/337/2 від 09 лютого 2010 року до
кредитного договору проведено
реструктуризацію кредитної
заборгованості відповідача та надано
кредитні канікули по тілу кредиту з 20
січня 2010 року по 20 липня 2010 року.

Посилання ОСОБА_3 на процесуальні
порушення, допущені судом, зокрема,
відсутність ухвали про обєднання його
зустрічного позову з первісним позовом
Банку, не можуть бути взятими до уваги,
оскільки ці обставини не мають
істотного значення для вирішення даної
справи та не можуть бути підставою для
скасування рішення.

Також необґрунтованими є доводи щодо
неправомірного нарахування Банком
процентів по кредиту, виходячи з
наявності 365 діб, оскільки саме така
річна база нарахування відсотків
визначена положеннями частини 1
Кредитного договору та є встановленою
за домовленістю сторін (а.с.6).

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що Банк при укладанні
кредитного договору права відповідача
не порушив, оскільки відповідно до
п.1.12.1 Кредитного договору, при
одержанні кредиту позичальник
усвідомлював та гарантував, що умови
даного Договору для нього зрозумілі,
відповідать його інтерсам, є розумними
та справедливими, підписавши кредитний
договір № 014/03-03/337 від 27 квітня 2007 року з
додатковими до нього угодами,
відповідач погодився з умовами надання
даного кредиту та не навів жодного
зауваження щодо змісту цього
правочину.

У зв'язку з цим доводи апеляційної
скарги стосовно порушень прав ОСОБА_3
як споживача фінансових послуг при
укладанні кредитного договору є
необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги також
висновків суду не спростовують та не
містять підстав для її задоволення.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального законодавства, у
зв'язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 17 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :
І.Є.Ляховська

Судді:
А.П.Барильська

Л.В.Михайлів