РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/11138/14-ц

2/643/4164/14

05.11.2014 р.
м.Харків

Московський районний суд м.Харкова під
головуванням судді Горбунової Я.М., при
секретарі Маріновій О.Ю., розглянув у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
ДТП, третя особа СТ «Гарантія»,

в
с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із
позовом, в якому просить стягнути з
відповідача матеріальний збиток у
розмірі 13432,16 грн. та моральну шкоду у
сумі 3000 грн., які завдані йому внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 позов підтримала,
пояснивши, що обставини викладені в
позові та в письмових поясненнях,
поданих на заперечення відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав і пояснив, що так як відповідач
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність в СК «Гарантія», і
розмір страхового відшкодування
дозволяє покрити всю суму
матеріального збитку, то належним
відповідачем за вимогами по стягненню
матеріального збитку повинна бути
страхова компанія, а оскільки, позивач
відмовляється заявляти до неї свої
вимоги, то в цій частині слід відмовити,
так як вони заявлені до неналежного
відповідача. Щодо вимог про стягнення
моральної шкоди, то в цій частині
представник відповідача вважає вимоги
недоведеними, в зв'язку з чим, такими, що
не підлягають виконанню.

Представник третьої особи СТ
«Гарантія» в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений відповідно до
вимог законодавства.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
докази, представлені в матеріалах
справи, встановив наступні обставини
та відповідні їм правовідносини.

09.03.2014 р. в дорожньо-транспорній
пригоді, яка сталася з вини відповідача
ОСОБА_2, був пошкоджений автомобіль HONDA
ACCORD, державний номер НОМЕР_1, який
належить позивачу ОСОБА_1, що
підтверджується постановою
Московського районного суду м.Харкова
від 22.04.2014 р. та свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу
(а.с.10,15).

Цивільно-правова
відповідальність відповідача ОСОБА_5,
як власника наземного транспортного
засобу, а саме, автомобіля МАN
(вантажний фургон), 1995 р. випуску,
державний номер НОМЕР_2, була
застрахована 19.09.2013 р. в Страховому
товаристві з додатковою
відповідальністю «Гарантія», що
підтверджується полісом обов'язкового
страхування №АС/5456750.

За даним договором страхування
ліміт страхової суми на одного
потерпілого по відшкодуванню шкоди,
заподіяної майну, встановлений 50000 грн.,
франшиза становить 1000 грн. і діє
договір з 20.09.2013 р. до 19.09.2014 р.

Відповідно до ст. ст.1187, 1188 ЦК
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним
засобом, а в разі, якщо шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, і шкода завдана
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 1193 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою.

Позиція відповідача полягає в
тому, що вимоги повинні в даному
випадку бути пред'явлені до страхової
компанії СК «Гарантія», в якій була
застрахована цивільно-правова
відповідальність відповідача, і на
підтвердження своєї позиції
відповідач посилається на положення
п.16 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013
р. «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки».

Суд вважає, що дана позиція була б
обгрунтованою, якщо б відповідачем
було надано докази того, що ним
виконаний передбачений ст. 33 (п.33.1.4) ЗУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язок щодо письмового
надання страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України), повідомлення
про дорожньо-транспортну пригоду
встановленого зразка.

А у разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику повідомлення встановленого
зразка, шкода відшкодовується
завдавачем шкоди.

Як зазначив відповідач у своїх
письмових поясненнях, він одразу після
ДТП зателефонував до ПАТ «Страхова
компанія «Гарантія» та повідомив про
ДТП, і, крім того, було заповнено бланк
повідомлення про настання страхового
випадку та вручено його працівникам
страхової компанії, але жодного доказу
на підтвердження зазначених обставин
відповідачем суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що
відповідачем не доведено, що в даному
випадку ним виконані вимоги ст.33
вищезазначеного закону і єдиним
відповідачем може бути страховик, і
позивач правомірно пред'явив свої
вимоги про відшкодування матеріальної
шкоди до відповідача, як до особи,
діями якої завдано шкоду.

Між тим, суд вважає, що вимоги про
стягнення з відповідача матеріальної
шкоди в сумі 13432,16 коп. задоволенню не
підлягають через їх недоведеність.

Так, на підтвердження суми
матеріального збитку позивачем суду
наданий протокол огляду транспортного
засобу та звіт №06104 про вартість
матеріального збитку, згідно якого
вартість відновлювального ремонту
автомобіля HONDA ACCORD, державний номер
НОМЕР_1, з урахуванням фізичного зносу
становить 13432,16 грн., а вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням фізичного зносу за
винятком 20% ПДВ на змінні складові
становить 11722,94 грн.

Зазначені документи не є допустимими
доказами, оскільки, в них не зазначена
особа, яка склала протокол, відсутній
підпис такої особи, а в звіті також
відсутній підпис оцінювача, який робив
висновок про вартість ремонту
автомобіля, та дата його складання, при
цьому, відповідач заявив про те, що дані
докази ним не визнаються.

На пропозицію суду надати допустимі
докази, представник позивача пояснив,
що інші докази відсутні, а ці документи
були видані позивачу представником
страхової компанії. Клопотань щодо
призначення експертиз або отримання
допустимих та належним доказів суду
також не було заявлено.

Відповідно до вимог ст. 10, 11, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, суд розглядає справи в
межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів, сторони
мають рівні права щодо надання доказів,
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Такий же висновок про відмову в позові
робить суд і щодо вимог про стягнення з
відповідача моральної шкоди, оскільки,
позивачем не надано доказів, що він
переніс фізичні страждання у зв'язку із
знищенням або пошкодженням його майна,
а відповідно до положень ст. 23 ЦК
України, саме ці обставини повинен
доводити позивач при заявлені вимог
про відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись
ст..ст.10,11,60,209, 212-215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається через районний суд до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -