АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/405/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2298/14
Головуючий у 1-й інстанції Шелудяков Л.
Доповідач Винниченко Ю. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді: Винниченка Ю.М.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Абрамова П.С.

При секретарі: Рибак О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 17 червня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Полтаваобленерго» в особі
Полтавської філії електромереж
Полтавського району про визнання
договору фіктивним, недійсним,
вигаданим -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому позивач ОСОБА_1
звернувся до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що він не
має договірних відносин на
електропостачання по АДРЕСА_1.
Зазначив, що у вищевказаному житловому
будинку після смерті ОСОБА_2 проживають
спадкоємці на її майно, які успадкували
вказане помешкання, до якого подається
електроенергія, а так як ніхто із
спадкоємців технічно не виділив
частки, то і договірних відносин з
енергопостачальником не склав, бо на це
слід мати технічні умови.
Електропостачання було припинено 09
січня 2013 року та йому запропоновано
скласти договір, оскільки він має
частку у спільній власності. Він
погодився укласти договір від 14 січня
2013 року. Електропостачання не було
підключено з посилання на те, що ним
порушено договір від 28 вересня 2004 року,
який він не бачив та копію якого йому не
надано. Вказав, що він не міг укласти
вказаний договір від 28 вересня 2004 року,
оскільки не був власником
вищезгаданого домоволодіння.

Прохав визнати договірні відносини між
Полтавською філією електромереж та ним
від 28 вересня 2004 року недійсними.

Рішенням Полтавського районного
суду Полтавської області від 17 червня
2014 року позов у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Полтаваобленерго» в особі
Полтавської філії електромереж
Полтавського району про визнання
договору фіктивним, недійсним,
вигаданим відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1.
прохає рішення місцевого суду
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції
внаслідок того, що місцевим судом
неповністю та неправильно встановлені
обставини, які мають значення для
справи, неправильно досліджені та
оцінена надані докази.

В судовому засіданні апелянт
підтримав свою апеляційну скаргу.

Представник відповідача апеляційну
скаргу не визнав та просив її
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з підстав, визначених ст.308
ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи
та вірно було встановлено судом першої
інстанції, що між ОСОБА_1 та Публічним
акціонерним товариством
«Полтаваобленерго» склались
правовідносини з приводу користування
електричною енергією для населення,
які регулюються Правилами
користування електричною енергією для
населення, затверджені постановою
Кабінету Міністрів України від 26 липня
1999 року №1357.

Пунктом 3 вказаних Правил, споживання
електричної енергії здійснюється на
підставі договору про користування
електричною енергією між споживачем і
енергопостачальником, що
розробляється енергопостачальником
згідно з Типовим договором про
користування електричною енергією і
укладається на три роки. Так як договір
№51480146-8 від 29 вересня 2004 року про
користування електричною енергією, що
був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ
«Полтаваобленерго» застарів, між
ОСОБА_1 та енергопостачальною
організацією 14 січня 2013 року було
укладено новий договір №51480146-про
постачання електроенергії по АДРЕСА_1
Полтавської області. Оригінал договору
від 28.09.2004 року утилізований за
непотрібністю (а.с. 6). Копія договору
міститься в матеріалах справи (а.с.3,4).

Місцевим судом також вірно
встановлено, що починаючи з 2004 року і по
сьогоднішній день ОСОБА_1 оплачує за
спожиту електричну енергію.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1, місцевий суд
виходив з необґрунтованості позовних
вимог, оскільки позивач не навів суду
обставин, які б надавали можливість
прийти до висновку про недійсність
договірних відносин з відповідачем.

Колегія суддів погоджується з
даними висновками місцевого суду.

Відповідно до ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу. Недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання
такого правочину недійсним судом не
вимагається. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.203 ЦК України,
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним. Зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Статтею 234 ЦК України передбачено,
що фіктивним є правочин, який вчинено
без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином. Фіктивний правочин
визнається судом недійсним. У
фіктивних правочинах внутрішня воля
сторін не відповідає зовнішньому її
прояву, тобто сторони, укладаючи його,
знають заздалегідь, що він не буде
виконаний. Укладення фіктивного
правочину завжди відбувається з певною
метою і умисно.

Пунктом № 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочині недійсними» №9 від 06
листопада 2009 року роз'яснено, що для
визнання правочину фіктивним
необхідно встановити наявність умислу
всіх сторін правочину. У разі якщо на
виконання правочину було передано
майно, такий правочин не може бути
кваліфікований як фіктивний.

Ні в суді першої інстанції, ні в
суді апеляційної інстанції позивачем
не наведено підстав для визнання
оспорюваного договору фіктивним,
недійсним, вигаданим.

Місцевим судом вірно встановлено,
що фактично за вказаним правочином в
домоволодіння по вул. Миру, 63 в с.
Мачухи, яке належить позивачу на праві
спільної часткової власності з іншими
співвласниками весь час з моменту
укладення правочину подавалась
електрична енергія та оплачувалась
власниками, зокрема, позивачем.

Споживання позивачем електричної
енергії до укладення договору від 14
січня 2013 року на існування договірних
відносин з енергопостачальником
свідчить також наявність угоди №3 від
26 січня 2011 року про погашення боргу за
не обліковану електричну енергію, який
укладено між ОСОБА_1 та постачальником
електричної енергії (а.с.13); виявлений
працівниками енергопостачальника факт
порушення Правилами користування
електричною енергією для населення, в
домоволодінні позивача по АДРЕСА_1 08
січня 2013 року, у зв'язку з чим був
складений відповідний акт (а.с.43-46).

На підставі наведеного, колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи, тому задоволенню
вони не підлягають.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1 ст. 307,
ст. ст.308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 17 червня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/
Винниченко Ю.М.

Судді: /підпис/ Карпушин Г.Л.
/підпис/ Абрамов П.С.

КОПІЯ

ВІРНО: Суддя апеляційного суду

Полтавської області
_______ Ю.М. Винниченко