ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 липня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Червинської М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», треті особи: приватне мале
підприємство «Ніколя», ОСОБА_5, ОСОБА_6,
другий відділ державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції, приватний нотаріус
Тернопільського міського
нотаріального округу - ОСОБА_7, про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» на
рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 19 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської
області від 11 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», треті особи:
МПМ «Ніколя», ОСОБА_5, ОСОБА_6, другий
відділ ДВС Тернопільського МУЮ,
приватний нотаріус Тернопілського
міського нотаріального округу -
ОСОБА_7, про визнання виконавчого
напису нотаріуса щодо звернення
стягнення на предмет іпотеки від
28 жовтня 2005 року таким, що не
підлягає виконанню.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
зазначений виконавчий напис вчинений з
порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки сам договір
іпотеки, укладений без її згоди, як
співвласника майна, яке передано в
іпотеку.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 19 грудня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 11 березня
2014 року, позов задоволено. Визнано
виконавчий напис, вчинений 28 жовтня 2005
року приватним нотаріусом
Тернопілського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, про звернення стягнення
на заставлене майно, а саме, квартиру
АДРЕСА_1 на користь ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» таким, що не підлягає
виконанню. Вирішено питання про
судовий збір.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» просить скасувати судові
рішення, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов про визнання виконавчого напису
таким, що не підлягає виконанню, з
висновками якого погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
судовим рішенням іпотечний договір
визнано недійсним, а отже відсутня
підстава за обов'язкової наявності
якої був вчинений спірний виконавчий
напис.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Здійснення виконавчого напису
нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88
Закону України «Про нотаріат», ст. 33
Закону України «Про іпотеку»,
Переліком документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 року
№ 1172 (далі - Перелік), Інструкцією «Про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 03 березня 2004 року № 20/5 (далі -
Інструкція), а також Правилами ведення
нотаріального діловодства,
затвердженими наказом Міністерства
юстиції України від 31 грудня 2008 року №
2368/5 (чинними на момент вчинення спірних
виконавчих написів).

Судами встановлено, що 3 жовтня 2003 року
між АППБ «Аваль» (правонаступником
якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і
ПМП «Ніколя» було укладено кредитний
договір.

Для забезпечення виконання зобов'язань
за указаним кредитним договором між
АППБ «Аваль» та ОСОБА_6 укладено
договір іпотеки від 9 березня 2004 року
(із змінами та доповненнями), за яким
було передано в іпотеку нерухоме майно:
квартиру АДРЕСА_1.

Позичальник належним чином умови
кредитного договору не виконував,
унаслідок чого в останнього виникла
заборгованість у розмірі 50 тис. дол.
США.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основними зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно із ч. 3 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

28 жовтня 2005 року приватним нотаріусом
Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 було
вчинено виконавчий напис, яким
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_6 для погашення заборгованості
перед АППБ «Аваль» в сумі 50 тис. дол.
США.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 зверталась до суду з позовом про
визнання іпотечного договору
недійсним з тих підстав, що вона як
співвласник іпотечного майна згоди на
укладення договору іпотеки не
надавала. Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 9 жовтня 2013 року, яке
у подальшому було скасоване, було
визнано вищезазначений іпотечний
договір недійсним.

За таких підстав, висновки судів про те,
що судовим рішенням іпотечний договір
визнано недійсним, а отже відсутня
підстава за обов'язкової наявності
якої був вчинений спірний виконавчий
напис є передчасними, оскільки
зазначене судове рішення скасоване
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 квітня 2014
року, справу передано на новий розгляд
до суду першої інстанції, тобто
остаточного рішення по даній справі не
прийнято.

Відповідно до положень ст. ст. 16, 386, 391 ЦК
України власник вправі звернутися до
суду з вимогою про захист порушеного
права будь-яким способом, що є
адекватним змісту порушеного права,
який враховує характер порушення та
дає можливість захистити порушене
право.

Визнаючи виконавчий напис таким, що не
підлягає виконанню за підстав
відсутності згоди дружини
іпотекодавця, суди у порушення вимог
ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України не звернули
уваги на те, що чинним законодавством,
яке регулює спірні правовідносини,
такої підстави не передбачено,
оскільки між сторонами відсутнє
будь-яке порушення або невизнання
права.

Оскільки суди на вищевикладені
обставини уваги не звернули, у
порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України
не врахували норми матеріального та
процесуального права, які регулюють
спірні правовідносини, не встановили
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, згідно
ч. 2 ст. 338 ЦПК України
ухвалені по справі рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» задовольнити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 19 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської
області від 11 березня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. ЛуспеникСудді:Б.І.
Гулько А.О. Лесько М.Є. Червинська В.А.
Черненко