АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі: головуючого
- Левенця Б.Б.

суддів: Махлай Л.Д., Шиманського В.Й.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«БТА Банк» на рішення Голосіївського
районного суду міста Києва від 19 травня
2014 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «БТА Банк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«БТА Банк», ОСОБА_1 про визнання
припиненим договору поруки, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2010 року позивач звернувся із
позовом до відповідачів, на
обґрунтування якого зазначив, що 02
листопада 2007 року між ПАТ «БТА Банк» та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№ 55/07-А, за яким остання отримала кредит
у розмірі 48 850 доларів США строком до 02
листопада 2010 року, зі сплатою 12.9 %
річних за користування кредитом.

02 листопада 2007 року між Банком, ОСОБА_1
та ОСОБА_2 був укладений договір поруки
№ 55/07-А-П за яким ОСОБА_2 поручилася
перед Банком солідарно відповідати за
виконання зобов'язання ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_1 не виконує
зобов'язань за кредитним договором,
тому, позивач просив стягнути на свою
користь із відповідачів солідарно 283
279.76 грн., з яких: строкова
заборгованість за кредитом - 80 007.89 грн.;
прострочена заборгованість за
кредитом - 160 016.43 грн.; строкова
заборгованість за процентами - 1548.14
грн.; прострочена заборгованість по
сплаті процентів - 41 707.30 грн. Крім того,
просив стягнути з відповідачів 1820,00
грн. судових витрат. (т. 1 а.с.1-26)

Відповідачі проти позову заперечували,
ОСОБА_2 звернулась із зустрічним
позовом про визнання договору поруки
припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК
України. На обґрунтування заявлених
вимог зазначила, що Банк не пред'явив
вимог до поручителя протягом
встановленого шестимісячного строку
від дня настання строку виконання
основного зобов'язання, а тому, договір
поруки припинив свою дію.(т. 1 а.с. 116-121,
160-163 т. 2 а.с. 1-7)

Справа розглядалась судом
неодноразово.(т. 1 а.с. 184-186, 213-215, 237-241 т. 2
а.с. 29-34, 65-67, 122-124)

Рішенням Голосіївського районного
суду міста Києва від 19 травня 2014 року
позов ПАТ «БТА Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором задоволено
частково, зустрічний позов ОСОБА_2 до
ПАТ «БТА Банк», ОСОБА_1 про визнання
припиненим договору поруки задоволено.
(т.2 а.с.139-140, 142-147)

В апеляційній скарзі Банк посилаючись
на незаконність рішення суду в частині
відмови в задоволенні позову до
поручителя, просив його скасувати в цій
частині і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги Банку в
повному обсязі. На обґрунтування
скарги зазначив, що 22.03.2010 року Банк
надіслав, а 03.04.2010 року поручитель
ОСОБА_2 отримала вимогу про усунення
порушення і виконання основного
зобов'язання, позов був поданий 15
червня 2010 року за яким 12 липня 2010 року
відкрито провадження у справі. Тому
вважав, що не має підстав визнавати
припиненим договір поруки на підставі
ч. 4 ст. 559 ЦК України. (т. 2 а.с. 149 - 152)

В судовому засіданні представник
апелянта Євдокимова К.М. підтримала
скаргу і просила її задовольнити,
відповідач ОСОБА_1, представник ОСОБА_5
заперечували проти скарги і просили її
відхилити.

Інші особи до суду не прибули, були
сповіщені належним чином про що у
справі є докази. (т. 2 а.с. 162)

Зважаючи на вимоги ч.ч. 3, 5 ст. 76, ст. 77, ч. 2
ст. 305 ЦПК України, колегія суддів
визнала повідомлення належним, а
неявку такою, що не перешкоджає
апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, судова колегія дійшла висновку,
що скарга не підлягає задоволенню.

Скасовуючи вдруге ухвалені судові
рішення у цій справі, колегія суддів
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в ухвалі від 26 лютого 2014 року
виходила з того, що суди дійшли
помилкового висновку про те, що
пред'явлення вимоги про дострокове
стягнення суми заборгованості не є
настанням строку основного
зобов'язання за кредитним договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України,
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення є обов'язковими для суду першої
чи апеляційної інстанції при новому
розгляді справи.

Перевіривши зазначені судом
касаційної інстанції обставини
колегія суддів дійшла наступних
висновків.

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України
встановлено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у в тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Відповідні роз'ясненнями містяться і в
п. 24 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року N 5 (із
змінами в редакції Постанови від 07.02.2014
р. N 7) «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин».

Судом встановлено, що 02 листопада 2007
року між ПАТ «БТА Банк» та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір № 55/07-А, за
яким Банк відкрив ОСОБА_1 мультивалютну
не відновлювальну кредитну лінію в
доларах США та гривнях в межах
загальної суми 48 850 доларів США за
офіційним курсом НБ України на дату
надання кожного кредиту, строком до 02
листопада 2010 року та сплатою 22% річних
за користування кредитом в
національній валюті і 12.9 % річних за
користування кредитом в іноземній
валюті. За п.п. 1.1-1.2.4 вищезазначеного
Договору, кредитні кошти були надані
позичальнику для придбання
транспортного засобу та сплати
страхових платежів.(т.1 а.с. 14-16)

02 листопада 2007 року між Банком, ОСОБА_1
та ОСОБА_2 був укладений договір поруки
№ 55/07-А-П за яким ОСОБА_2 поручилася
перед Банком солідарно відповідати за
виконання зобов'язання ОСОБА_1 (т. 1 а.с.
17)

За розділом 3 кредитного Договору,
сторони визначили графік погашення
заборгованості, за яким боржник із 02
грудня 2007 року до 02 листопада 2010 року
щомісячно мала сплачувати Банку 1 253.89
доларів США на погашення
заборгованості за придбаний
автомобіль, і з 02 грудня 2008 року до 02
листопада 2010 року мала погашати суму
заборгованості за страховий платіж.(т.1
а.с. 14-15 )

За змістом позовної заяви і доданим до
неї розрахунком заборгованості, ОСОБА_1
02 грудня 2008 року не сплатила черговий
платіж в розмірі 1253.89 доларів США і з
цього часу не виконувала належним
чином зобов'язань щодо погашення
кредитної заборгованості. (т. 1 а.с. 1-6,
21-23)

Цих обставин, підписання договорів
кредиту і поруки, отримання у кредит
коштів у вищезазначеній сумі, часу
виникнення заборгованості та її
розміру сторони не заперечували.

ОСОБА_2 заявила про припинення поруки з
підстав ч. 4 ст. 559 ЦК України.

За п. 6.5 укладеного між Банком, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 договору поруки визначено, що
договір поруки припиняється у випадку
належного виконання Боржником
Кредитного договору, а також з інших
підстав, передбачених законодавством
України.

Зі змісту договору поруки вбачається,
що строк її припинення не встановлено,
тому, згідно з вимогами вищезазначених
норм матеріального права, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання або у
зв'язку із застосуванням права на
повернення кредиту достроково не
пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки позичальник ОСОБА_1 порушила
умови кредитного договору, 19 серпня 2009
року Банк скористався правом
дострокової вимоги повернення кредиту
(п.п. 3.5 - 3.7 кредитного Договору) і
спрямував ОСОБА_1 листа № 35-01-6/1187 із
вимогою погасити кредитну
заборгованість повністю протягом
тридцяти днів, який ОСОБА_1 отримала у
цей же день.(т. 1 а.с.18)

Тому суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що право
заявити вимогу до поручителя Банк
набув 19 вересня 2009 року і шестимісячний
строк сплив 19 березня 2010 року.

Вперше письмову вимогу про усунення
порушення і погашення кредитної
заборгованості ОСОБА_1 Банк датував 22
березня 2010 року, направив її поручителю
ОСОБА_2 27 березня 2010 року, яку ОСОБА_2
отримала 03 квітня 2010 року.(т.1 а.с. 19-20)

За таких обставин та зважаючи на
вищевикладені вимоги законодавства,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення зустрічного позову і
припинення поруки ОСОБА_2 з підстав ч. 4
ст. 559 ЦК України, та відсутності
підстав солідарної відповідальності
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

ОСОБА_1 не виконує зобов'язань за
кредитним договором № 55/07-А від 02
листопада 2007 року, має заборгованість,
її обов'язок станом на 18 березня 2010 року
повернути Банку 283 279.76 грн., з яких:
строкова заборгованість за кредитом - 10
031.08 доларів США, що за курсом НБ України
складає 80 007.89 грн.; прострочена
заборгованість за кредитом - 20 062.24
доларів США, що за курсом НБ України
складає 160 016.43 грн.; строкова
заборгованість за процентами - 194.10
доларів США, що за курсом НБ України
складає 1548.14 грн.; прострочена
заборгованість по сплаті процентів - 5
229.10 доларів США, що за курсом НБ України
складає 41 707.30 грн., розрахунки такої
заборгованості наведені позивачем і
зазначені в оскаржуваному рішенні
районного суду, передбачені і
відповідають змісту укладеного між
Банком і ОСОБА_1 кредитного договору. (т.
1 а.с. 14-15, 21-23)

Наведені розрахунки обґрунтовані
наявними у справі доказами, в межах
заявлених позовних вимог, враховано
період порушення боржником умов
договору, і сплату ним коштів на
виконання договору і часткове
погашення заборгованості.

На підставі ст. 88 ЦПК України із
відповідача ОСОБА_1 на користь позивача
підлягають стягненню сплачені
останнім 1820,00 грн. судових витрат.(т. 1
а.с.1-2)

Інші доводи скарги цих висновків не
спростовують, не впливають на
правильність ухваленого судом рішення,
тому з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК
України, колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п.п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308,
ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «БТА Банк»
відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
міста Києва від 19 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва:
Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

В.Й. Шиманський

Справа № 22-ц/796/9196/2014

Головуючий у першій інстанції
-ПлахотнюкК.Г.

Доповідач Левенець Б.Б.