Номер провадження: 22-ц/785/5712/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича
В.А.

суддів - Варикаші
О.Д.

- Ступакова
О.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою Публічного акціонерного
товариства комерційний банк "Приват
Банк" до ОСОБА_3, про стягнення
заборгованості, за апеляційною скаргою
представника Публічного акціонерного
товариства комерційний банк "Приват
Банк" Шуліка Аліни Володимирівни на
рішення Красноокнянського районного
суду Одеської області від 10 квітня 2014
року, -

встановила:

Позивач звернувся в суд із зазначеним
позовом до відповідача, посилаючись на
те, що відповідно до укладеного
договору бн від 26.10.2007р. ОСОБА_3 в цей же
день отримав від банку кредит у розмірі
10 800,00грн., у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку,
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном .повернення, що
відповідає строку дії картки. Однак,
відповідач свої зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконував, а тому, станом на 31.12.2013р., має
заборгованість - 23 841,20грн., в тому числі:
6 993,70грн. - заборгованість за кредитом; 10
283,35грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом; 6 564,15грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 500,00грн. - штраф
(фіксована частина); 788,38грн. - штраф
(процентна складова), що і спонукало
позивача на звернення до суду з даним
позовом. З урахуванням того, що із
зазначеної суми заборгованості 8
073,68грн. було стягнуто за судовим
наказом, а тому позивач просив стягнути
17 055,90грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надавши,
відповідно до ч. 2 ст.158 ЦПК України,
заяву про розгляд справи в його
відсутності та згоду на заочний
розгляд справи, справа розглянута без
його присутності. (а.с. 27-29)

Відповідач про час і місце судового
розгляду справи повідомлявся належним
чином через адміністрацію південної
виправної колонії №51, в якій він
відбуває покарання, не надавав
клопотання про етапування його в
судове засідання та інших клопотань до
суду не надходило.

Заочним рішенням Красноокнянського
районного суду Одеської області від 10
квітня 2014 року позов Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приват Банк" задоволений
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приват Банк"
заборгованість за кредитним договором
в сумі 10 491,75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приват Банк" судовий
збір у сумі 151,03грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про зміну рішення суду та задоволення
позовних вимог ПАТ КБ"Приват Банк"в
повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах заявлених вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Тобто суд апеляційної інстанції
перевіряє законність рішення суду
першої інстанції тільки в частині
відмови ПАТ КБ"Приват Банк" в
задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що згідно договору
б/н від 26.10.2007р. Банк надав
відповідачеві кредитні кошти, на
споживчі потреби, в сумі 10 800,00грн., під
„зобов'язання їх повернення, зі
сплатою встановлених відсотків за
користування ними, та інших платежів,
згідно встановленого графіку, з
терміном дії картки до жовтня 2011 року;
(а.с. 8-18)

Позивач вважав, що станом на 31.12.2013р.
заборгованість по кредитному договору
склала 23 841,20грн., в тому числі:
заборгованість за кредитом - 6 993,70грн.;
заборгованість за процентами -10
283,35грн.; заборгованість з комісії - 6
564,15грн.; заборгованість по штрафам -
1288,38 грн.; (а.с. 5-7)

п.п. 6.5 та 8.6 Умов надання банківських
послуг передбачено, що позичальник

зобов'язується погашати
заборгованість за Кредитом, відсотками
за його

використання, за перевитрати
платіжного ліміту та оплачувати
комісію, а у разі

порушення строків платежів більш ніж
на 120 днів, повинен сплатити Банку штраф
в

розмірі 500грн.+5% від суми позову; (а.с. 10)

Судовим наказом Красноокнянського
районного суду Одеської області від
19.09.2008р. із відповідача було стягнуто 8
073,68грн.; (а.с. 4)

Згідно ст.526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог вказаного Кодексу;

Відповідно до ст.549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання, які
обчислюються у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання, та у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання;

ч. І ст. 612 ЦК України встановлено, що
боржник вважається таким, що
прострочив виконання зобов'язання,
якщо він не приступив до виконання
зобов'язання, або не виконав його в
строк, передбачений договором;

Згідно ч. І ст.1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором;

ч. І ст. 1054 ЦК України встановлено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
-(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Таким чином, суд першої інстанції
фактично задовольнив позовні вимоги, в
частині стягнення безпосередньо
кредитних коштів (тіла кредиту) - 6
993,70грн., заборгованості за відсотками -
10 283,35грн. та заборгованості по штрафам -
1 288,38грн., оскільки відповідач,
отримавши кредитні кошти від банку, не
повернув їх повністю, а тому порушив
взяті на себе зобов'язання.

Суд першої інстанції частково
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог послався на те, що частина
позовних вимог, в частині стягнення
заборгованості по комісії за
користування кредитом - в сумі 6 564,15грн.,
на переконання суду, не підлягають
стягненню, оскільки позивач
намагається покласти на відповідача
подвійну відповідальність за
невиконання зобов'язання за кредитним
договором, що є порушенням зазначених
вище конституційних гарантій.

Між тим колегія суддів не може
погодитись з таким висновком суду
першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 626 ЦК
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або майно, яке боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Згідно вимогам ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені частинами 1-3, 5-6 ст.203 ЦК
України.

Згідно положенням ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
нормам Цивільного кодексу, актам
цивільного законодавства, моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним та відповідати його
внутрішній волі, правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 627 ЦК України встановлено
принцип свободи договору, згідно якому
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначеності умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Крім цього, відповідно до ст. 6 ЦК
України сторони мають право укласти
договір, який не передбачений актами
цивільного законодавства, але
відповідає загальним засадам
цивільного законодавства, сторони
мають право врегулювати у договорі,
який передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами, відступити
від положень цих актів і врегулювати
свої відносини на власний розсуд, і не
можуть відступити від положень цих
актів, якщо в цих актах прямо вказано
про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень цих
актів відносин між сторонами.

Таким чином, позивач на момент його
укладення договору не заперечував
свого вільного волевиявлення та своєї
вільної згоди щодо всіх умов даного
Кредитного договору.

Відмовляючи в задоволенні позову банку
в частині стягнення заборгованості по
комісії за користування кредитом, суд
не звернув уваги на те, що умови зі
сплати комісії за користування
кредитом були передбачені
безпосередньо в заяві, яка є складовою
кредитного договору та була предметом
дослідження у суду першої інстанції.

При цьому, до суду першої інстанції
були надані Умови надання споживчого
кредиту фізичним особам у редакції, яка
не діяла у момент укладання кредитного
договору, за умови наявності заяви
позичальника на отримання кредиту, у
якій були передбачені умови кредитного
зобов'язання та з якими погодився
позичальник, а тому зазначене не може
бути підставою для відмови в позові про
стягнення заборгованості по комісії за
користування кредитом.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
стягнення заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 6 564,15 грн.,
підлягають скасуванню та ухваленню в
цій частині нового рішення, яким
зазначені позовні вимоги задовольнити.

На підставі наведеного, судова колегія,
частково погоджується з доводами
апеляційної скарги та вважає, що
рішення Красноокнянського районного
суду Одеської області від 10 квітня 2014
року, в частині відмови в задоволенні
позовних вимог про стягнення
заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 6 564,15 грн.,
необхідно скасувати, ухваливши в цій
частині нове рішення про задоволення
цих позовних вимог. Оскільки колегія
суддів вважає необхідним задовольняє
позовні вимоги, то вважає необхідним
також змінити суму стягнення судових
витрат.

В іншій частині рішення підлягає
залишенню без змін.

Також колегія вважає, що з відповідача
на користь позивача необхідно стягнути
суму судових витрат, яку необхідно було
сплатити при подачі апеляційної
скарги.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приват Банк" Шуліка
Аліни Володимирівни задовольнити.

Рішення Красноокнянського районного
суду Одеської області від 10 квітня 2014
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приват Банк" до ОСОБА_3, про
стягнення заборгованості в частині
відмови в задоволенні позовних про
стягнення заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 6 564,15 грн. -
скасувати, ухваливши в цій частині нове
рішення про задоволення цих позовних
вимог.

Стягнути з ОСОБА_3, на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приват Банк" судовий
збір у сумі 243,60 грн.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Стягнути з ОСОБА_3, на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приват Банк" судові
витрати, за подачу апеляційної скарги у
сумі 121,80 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:
В.А.
Станкевич

Судді:
О.А.
Ступаков

О.Д.
Варикаша