Справа
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"03" квітня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в приміщенні
Дніпровського районного суду м. Києва,
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом, в якому просить суд: визнати за
ним право власності на 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1, яка належала
померлій ОСОБА_3; встановити факт
відсутності постійного проживання із
померлою ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1
ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що квартира АДРЕСА_1
відповідно до свідоцтва про право
власності від 24 березня 1999 року,
виданого Дніпровською районною
державною адміністрацією м. Києва, була
приватизована в рівних долях чотирма
особами у складі ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, які на той час в ній були
прописані та постійно проживали. 26
травня 2003 року помирає ОСОБА_3 і
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 13 лютого
2004 року Десятою Київською державною
нотаріальною конторою, належну йому
частину квартири в рівних долях
спадкують його дружина ОСОБА_3 та діти:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, і стають власниками
кожний по 1/3 частини квартири (1/4 : 3 = 1/12;
1/12 + 1/4 = 1/3).

ОСОБА_2, який звик вести досить вільне
життя не поділяючи сімейні цінності, на
початку 2012 року забрав залишок своїх
речей і пояснив, що тепер житиме так як
бажає, залишивши квартиру АДРЕСА_1.
Оскільки він залишився зареєстрованим
у вказаній квартирі, нарахування
квартирної плати та комунальних послуг
здійснювалося і на нього в тому числі. У
червні 2012 року він звернувся до ЖЕО - 411,
яке є балансоутримувачем будинку з
вимогою не нараховувати квартплату на
відсутнього мешканця, внаслідок чого
комісією ЖЕО - 411 було комісійно
обстежено вказану квартиру і
встановлено, що ОСОБА_2 у квартирі не
проживає. ІНФОРМАЦІЯ_2 року помирає
ОСОБА_3, не знаючи місцезнаходження
брата, але знаючи його мобільний
телефон він його повідомив про смерть
їхньої мати ОСОБА_3, і попросив прийняти
участь у її похованні в межах його
можливості та разом звернутися до
нотаріуса із заявами про прийняття
спадщини, яка відкрилася з її смертю,
для отримання документально
підтвердженого факту прийняття
спадщини, оскільки такий обов'язок на
звернення до нотаріуса у разі
спадкування нерухомого майна, на
спадкоємців покладає закон, а саме п. 1
ст. 1297 ЦК України. Не зважаючи на його
звернення, він та його дружина ОСОБА_4
поховали його маму, внаслідок чого в
силу п. 3 ст. 1268 ЦК України він фактично
прийняв спадщину, що залишилася після
смерті мами, як особа яка постійно з нею
проживала на час відкриття спадщини.
Оговтавшись від втрати найближчої у
житті йому людини, 31 жовтня 2012 року він
звернувся до приватного нотаріуса КМНО
ОСОБА_5 із заявою про прийняття
спадщини, внаслідок чого було відкрито
спадкову справу № 53638042, про що внесено
запис до спадкового реєстру. Не
зважаючи на подану ним заяву про
прийняття спадщини і відсутність
постійного проживання із померлою
ОСОБА_3 за вказаною вище адресою, ОСОБА_2
до нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини протягом шести місяців з дня
її відкриття не звернувся, внаслідок
чого нотаріус КМНО ОСОБА_5 повідомила
йому, що видати свідоцтво про право на
спадщину на його ім'я вона не має
можливості, оскільки є незрозумілою
позиція ОСОБА_2 щодо спадкового майна, а
саме є незрозумілим чи він фактично
прийняв частину спадкового майна, як
особа зареєстрована за вказаною вище
адресою, і чи звернеться він із
відповідною заявою до нотаріуса, і
порадила розв'язати цей спір у судовому
порядку.

В подальшому, 03 квітня 2014 року
позивачем до Дніпровського районного
суду м. Києва було подано заяву про
зменшення позовних вимог, яка ухвалою
Дніпровського районного суду м. Києва
від 03 квітня 2014 року, постановленою без
виходу до нарадчої кімнати із
занесенням до журналу судових
засідань, прийнята до розгляду у
відповідності до вимог ст. 31 ЦПК
України, як заява про зменшення
позовних вимог.

Відповідно до заявлених зменшених
позовних вимог, позивач просить суд:
встановити факт неприйняття спадщини
ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у зв'язку з
відсутністю постійного проживання із
спадкодавцем, ОСОБА_3, за адресою місця
реєстрації - квартири АДРЕСА_1, на час
відкриття спадщини; визнати за ОСОБА_1 в
порядку спадкування за законом, як
спадкоємця першої черги, після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3,
право власності на 1/6 частину квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 64,40 кв.м., в
тому числі житловою площею 39,40 кв.м.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі, з
підстав викладених у позовній заяві та
заяві про зменшення позовних вимог,
просив позов задовольнити, проти
заочного рішення не заперечував.
Пояснив суду, що він до смерті матері
проживав разом з нею у квартирі
АДРЕСА_1, отже прийняв спадщину, як
спадкоємець за законом, який проживав
разом зі спадкодавцем на момент смерті.
Зазначив, що письмової відмови від
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину він не отримував.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, з підстав викладених у
позовній заяві та заяві про зменшення
позовних вимог, просив позов
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
судового розгляду повідомлявся
належним чином, суд про причини неявки
не повідомив.

Відповідно до ст. 224 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чи ном повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність відповідача та за згодою
позивача постановити заочне рішення.

Вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, свідків,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані у справі докази в їх
сукупності, суд приходить до
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29
грудня 1980 року народився ОСОБА_1,
батьками якого записані - ОСОБА_3 та
ОСОБА_3 (а.с.49).

Згідно свідоцтва про право власності
на житло від 24 березня 1999 року, виданого
Дніпровською районною державною
адміністрацією м. Києва, квартира
АДРЕСА_1 належить на праві приватної
спільної сумісної власності ОСОБА_3 та
членам його сім'ї: ОСОБА_3, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в рівних долях (а.с.217).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 13 лютого 2004
року, спадкоємцями майна ОСОБА_3,
померлого 26 травня 2003 року, є в рівних
частинах кожний: його дружина - ОСОБА_3
та його сини - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які
мешкають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 218).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с.6).

Спадкуванням є перехід прав та
обов`язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК
України).

Відповідно до статті 1217 Цивільного
кодексу України спадкування
здійснюється за заповітом та за
законом.

Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу
України, спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою.

31 жовтня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
із заявою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.44).

Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу
України спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за
законом одержує право на спадкування у
разі відсутності спадкоємців
попередньої черги, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного
кодексу України, спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно довідки форми 3 від 05 липня 2013
року № 653, виданої Житловою
ремонтно-експлуатаційною організацією
№ 411, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, власником особового
рахунку була ОСОБА_3 (а.с.8).

Відповідно до довідки № 968 від 22 серпня
2012 року, виданої Житловою
ремонтно-експлуатаційною організацією
№ 411, у квартирі АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_1
проживала і була зареєстрована мати
ОСОБА_3 з 09 вересня 1980 року по день її
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Знята з
реєстрації 16 серпня 2012 року (а.с. 47).

За вимог ст.ст. 1268-1270 Цивільного кодексу
України спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її. Спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав із
спадкодавцем, має подати до нотаріуса
заяву про прийняття спадщини. Для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу
України спадкоємець, який прийняв
спадщину, може одержати свідоцтво про
право на спадщину. Якщо спадщину
прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво
про право на спадщину видається
кожному з них із визначенням імені та
часток у спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов`язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно. Якщо
спадщину прийняло кілька спадкоємців,
свідоцтво про право на спадщину
видається на ім`я кожного з них, із
зазначенням імені та частки у спадщині
інших спадкоємців (ст. 1297 ЦК України).

Частиною першою статті 1298 Цивільного
кодексу України визначено, що
свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям після
закінчення шести місяців з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до п.п. 4.14 п. 4 Глави 10 порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України 22.02.2012 №
296/5, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 22 лютого 2012 року №
282/20595, при видачі свідоцтва про право на
спадщину нотаріус обов'язково
перевіряє: факт смерті спадкодавця, час
і місце відкриття спадщини, наявність
підстав для закликання до
спадкоємства, якщо має місце
спадкування за законом, прийняття
спадкоємцем спадщини у встановлений
законом спосіб, склад спадкового майна,
на яке видається свідоцтво про право на
спадщину. На підтвердження цих
обставин від спадкоємців
витребовуються документи, які
підтверджують вказані факти.

Як вбачається з матеріалів справи,
спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 за
законом є ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до акту від 27 червня 2012 року,
складеного комісією в складі майстра
ж/д № 2 ОСОБА_6, сусідів-свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, затвердженого начальником ЖРЕО
№ 411, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрований, але не проживає за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного
кодексу України, для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1272 Цивільного кодексу
України, якщо спадкоємець протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256
Цивільного процесуального кодексу
України та роз'яснень, даних у п. 1
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 р. N 5 «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», справи про встановлення
фактів, від яких залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав громадян, розглядаються
у судовому порядку, якщо чинним
законодавством не передбачено іншого
порядку їх встановлення.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідач не проживає в квартирі, що є
предметом спору тривалий час, в момент
смерті спадкодавця він також не
проживав у квартирі, будь-яких заяв про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори не подавав, що свідчить про
його незацікавленість у прийнятті
спадщини після померлої ОСОБА_3

Відповідно до ст. 57 Цивільного
процесуального кодексу України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Будучи допитаною в судовому засіданні
в якості свідка ОСОБА_7 пояснила суду,
що знає сім'ю ОСОБА_1, являється їх
сусідкою по дому. Спочатку в квартирі
АДРЕСА_1 проживали батьки позивача, він
та його брат. З 2007 року у квартирі
проживав позивач зі своєю сім'єю та
матір'ю. Зазначила, що з кінця 2007 року, з
початку 2008 року відповідача вона
жодного разу не бачила. Ще до смерті
матері, він не проживав у квартирі, на
похоронах його не було. Крім того,
зазначила, що декілька років назад вона
бачила його, він був неадекватним,
немитим та брудним.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що є
сусідкою по будинку позивача.
Зазначила, що знала позивача та
відповідача з самого народження.
Відповідача вона не бачила з 2007 року,
після того як він пішов служити до
армії. На момент смерті їй матері, він в
квартирі не проживав та на похоронах у
матері не був.

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про неприйняття
спадщини після смерті ОСОБА_3 з боку
відповідача, у зв'язку з чим позовні
вимоги позивача про встановлення факту
неприйняття спадщини ОСОБА_2 після
смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2
року, у зв'язку з відсутністю
постійного проживання із спадкодавцем,
ОСОБА_3, за адресою місця реєстрації -
квартири АДРЕСА_1, на час відкриття
спадщини є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 12 Цивільного кодексу
України, особа здійснює свої цивільні
права вільно, на власний розсуд.
Нездійснення особою своїх цивільних
прав не є підставою для їх припинення,
крім випадків, встановлених законом
(частина 1 та 2).

При здійснення своїх прав особа
зобов'язана утриматись від дій, які
могли б порушувати права інших осіб.
(частина 2 статті 13 Цивільного кодексу
України).

Кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства
(стаття 15 Цивільного кодексу України).

Таким чином, розглядаючи позов в межах
заявлених позовних вимог, суд вважає за
можливе визнати за позивачем право
власності на 1/6 квартири АДРЕСА_1

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 12, 13, 15, 1216, 1217, 1220, 1258, 1259, 1261, 1268-1270,
1272, 1296-1298 Цивільного кодексу України,
ст. ст. 10, 57, 60, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 256, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності - задовольнити.

Встановити факт неприйняття спадщини
ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у зв`язку з
відсутністю постійного проживання із
спадкодавцем, ОСОБА_3, за адресою місця
реєстрації - квартири АДРЕСА_1, на час
відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за
законом, як спадкоємця першої черги,
після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_3, право власності на 1/6 частину
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 64,40
кв.м., в тому числі житловою площею 39,40
кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: