У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за скаргою публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно-імпортний банк України»,
зацікавлена особа - відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області, на бездіяльність державного
виконавця за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Державний експортно-імпортний банк
України» на ухвалу Київського
районного суду м. Харкова від 19
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 19 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Державний
експортно-імпортний банк України»
звернулось до суду з указаною скаргою,
у якій просило визнати бездіяльність
старшою державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області ОСОБА_1
неправомірною та зобов'язати його
невідкладно вчинити всі необхідні дії,
направлені на завершення-виконавчого
провадження та реалізацію майна
ОСОБА_2, а саме житловою будинку з
надвірними будівлями, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Київського районного суду м.
Харкова від 19 листопада 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 19 грудня 2013 року, у задоволенні
скарги публічного акціонерного
товариства «Державний
експортно-імпортний банк України»
відмовлено.

У касаційній скарзі публічне
акціонерне товариство «Державний
експортно-імпортний банк України»,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить ухвали
судів першої та апеляційної інстанцій
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою скаргу задовольнити.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні скарги, виходив із
доведеності вчинення державним
виконавцем процесуальних дій по
примусовому виконанню виконавчого
листа, виданого 21 лютого 2011 року на
виконання вироку Київського районного
суду м. Харкова від 19 січня 2011 року в
частині задоволення цивільного позову
про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Державний експортно - імпортний банк
України» заборгованості за кредитними
договорами на загальну суму 3 011 554 грн 64
коп., у межах зведеного виконавчого
провадження з додержанням порядку,
встановленого Законом України «Про
виконавче провадження».

Апеляційний суд, погодившись з
висновком суду першої інстанції,
зазначив, що реалізація лише житлового
будинку без земельної ділянки
неможлива, а ПАТ «Державний експортно -
імпортний банк України» не надав
документів, які б підтвердили факт
належності боржнику на праві власності
земельної ділянки, яка також є
предметом іпотеки за іпотечним
договором, який не визнаний недійсним.

Проте, погодитись з такими висновками
судів не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 340 ЦПК України
судові рішення підлягають касуванню в
касаційному порядку із закриттям
провадження у справі, якщо справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Із змісту скарги убачається, що вона
подана на бездіяльність державного
виконавця під час виконавчого
провадження з приводу вчинення всіх
необхідних дій, направлених на
завершення-виконавчого провадження та
реалізацію майна ОСОБА_2, а саме
житловою будинку з надвірними
будівлями, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності
Кодекс адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), який
визначив повноваження
адміністративних судів щодо розгляду
справ адміністративної юрисдикції,
порядок звернення до адміністративних
судів і порядок здійснення
адміністративного судочинства.

Як роз'яснено у п. 8 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 лютого 2014 року № 6 « Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» оскільки
судове рішення щодо цивільного позову
у кримінальному провадженні
ухвалюється не за нормами ЦПК, які лише
субсидіарно можуть бути застосовані
при його розгляді, а його примусове
виконання здійснює державна виконавча
служба, то оскарження рішень, дій або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби при виконанні
вироків, що стосуються вирішення
цивільних позовів у кримінальному
провадженні, відповідно до статті 181
Кодексу адміністративного судочинства
України підлягають розгляду за
правилами адміністративного
судочинства.

Також у п. 9 вищевказаної постанови
зазначено, що згідно із статтею 33
Закону про виконавче провадження
кілька відкритих виконавчих
проваджень про стягнення коштів лише з
одного боржника об'єднуються у зведене
виконавче провадження.

Скарги стосовно рішень, дій або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, прийнятих (вчинених,
допущених) із метою виконання
зведеного виконавчого провадження, у
якому об'єднано виконавчі провадження
щодо виконання судових рішень судів
різних юрисдикцій та/чи рішень інших
органів (посадових осіб), належать до
юрисдикції адміністративних судів.

Суди, вирішуючи спір, не врахували, що
вищевказане виконавче провадження
було відкрито по виконанню вироку
Київського районного суду м. Харкова
від 19 січня 2011 року та є зведеним.

Таким чином, з урахуванням наведеного
убачається, що скарга, з якою публічне
акціонерне товариство «Державний
експортно-імпортний банк України»
звернулось до суду, підлягає розгляду в
порядку адміністративного, а не
цивільного судочинства.

Ураховуючи наведене, постановлені
судами першої та апеляційної інстанції
ухвали підлягають скасуванню із
закриттям провадження у справі з
підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205, ч. 1
ст. 340 ЦПК України.

Керуючись ст. 336,340,345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно-імпортний банк України»
задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м.
Харкова від 19 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 19 грудня 2013 року скасувати,
провадження у справі закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Д. Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко