________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/763/13- ц
Провадження № 2/520/759/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Калініченко Л.В.

при секретарі
Голобородової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

СУ-463 ВАТ "Чорноморгідробуд"

про визнання недійсними додаткової
угоди, свідоцтва про права власності,
договору дарування, визнання права
спільної сумісної власності, та
витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2013 року ОСОБА_1 звернулася
з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
СУ-463 ВАТ «Чорноморгідробуд», ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, та просила суд постановити
рішення, яким визнати додаткову угоду
від 12 листопада 2008 року до договору № 4
про інвестування в будівництво
суспільно-житлового комплексу в
АДРЕСА_1, укладену між СУ - 463 ВАТ
«Черноморгідробуд» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3
недійсною; свідоцтво на право
власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_3 визнати недійсним та скасувати;
визнати договір дарування квартири
АДРЕСА_1 від 4 лютого 2011 року між ОСОБА_3
та ОСОБА_4 - недійсним; визнати право
спільної сумісної власності подружжя
на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та
ОСОБА_2; витребувати від ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 на користь
ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Одночасно
звертаючись з позовом до суду
позивачка ОСОБА_1 надала заяву в якій
просила визнати причину пропущення
строку позовної давності поважною та
поновити строк позовної давності за її
позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, СУ - 463 ВАТ «Черномргідробуд»,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання
додаткової угоди від 12 листопада 2008
року до інвестиційного договору № 4 від
1.03.2005 року, договору дарування від 4.02.2011
року недійсним; скасування свідоцтва
на права власності на квартиру та
визнання права власності за нею та
ОСОБА_2 і витребування майна від
добросовісного набувача.

Представник позивачки ОСОБА_1
посилається на те, що позивачка ОСОБА_1
перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25
вересня 1976 року та по теперішній час з
відповідачем ОСОБА_2. В 2005 році
позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_1
вирішили придбати квартиру, та 1
березня 2005 року відповідач ОСОБА_2
уклав з СУ-463 ВАТ «Чорноморгідробуд»
договір про інвестування в будівництво
суспільно-житлового комплексу у
АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 відповідно
до вказаного договору сплатив 172 788 грн.
за будівництво квартири. Оскільки
всіма документами щодо будівництва
квартири займався чоловік позивачки,
останній повідомив їй в кінці грудня 2009
року, що будинок в якому розташована їх
квартира вже побудований та зданий в
експлуатацію, також квартирі присвоєна
поштова адреса: АДРЕСА_1, також
відповідач ОСОБА_2 повідомив позивачку
ОСОБА_1, що право власності на квартиру
буде зареєстровано на його ім'я.
Вважаючи вказану квартиру спільним
майном подружжя, позивачка разом з
відповідачем здійснили ремонт
вказаної квартири, та в квартирі
тимчасово оселився їх син з родиною
відповідач ОСОБА_3

За тиждень до звернення до суду
позивачці ОСОБА_1 стало відомо, що 12
листопада 2008 року відповідач ОСОБА_3
без згоди позивачки ОСОБА_1 уклав
додаткову угоду до інвестиційного
договору від 1.03.2005 року, згідно якої він
передав всі права на вказану квартиру
їх сину - ОСОБА_3, та те, що свідоцтво на
право власності на вказану квартиру
отримав не відповідач ОСОБА_2, а
відповідач ОСОБА_3

4 лютого 2011 року відповідач ОСОБА_3
уклав договір дарування зі своєю
дружиною ОСОБА_4, шлюб між якими
розірвано 11 січня 2012 року. В свою чергу
19 грудня 2012 року ОСОБА_4 відповідно до
договору купівлі-продажу № 1928, продала
спірну квартиру ОСОБА_5 та ОСОБА_6.
Позивачка ОСОБА_1 була вимушена
звернутися до суду, оскільки вважає, що
додаткова угода від 12 листопада 2008 року
до інвестиційного договору № 4 від 1
березня 2005 року, договір дарування
квартири АДРЕСА_1 від 4 лютого 2011 року та
свідоцтво на право власності на імя
ОСОБА_3 на спірну квартиру є
незаконними, які суттєво порушують її
права та інтереси, у зв'язку з чим
додаткова угода від 12 листопада 2008 року
до інвестиційного договору № 4 від 1
березня 2005 року та договір дарування
від 4 лютого 2011 року мають бути
визнаними недійсними, а свідоцтво на
право власності на спірну квартиру на
ім'я ОСОБА_3 підлягає скасуванню.

Представник позивачки ОСОБА_1
підтримав позовні вимоги та просив їх
задовольнити, що стосується строків
позовної давності просив їх поновити
посилаючись на те, що як тільки
позивачці сталі відомі вказані
обставини вона одразу звернулася до
суду.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у
судовому засіданні не заперечували
щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник
заперечували щодо задоволення
позовних вимог, просили відмовити у їх
задоволенні повністю.

Відповідачка ОСОБА_6, її представник,
яка також є представником відповідача
ОСОБА_5 просили відмовити в позові
ОСОБА_1 в повному обсязі у зв'язку з
пропуском строків позовної давності.

Представник відповідача ТДВ
"Чорноморгідробуд" у судовому
засіданні пояснив, що ніяких
неправомірних вчинків з боку
працівників БУ № 463 не було.

Вислухавши представника позивачки
ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2,
відповідачку ОСОБА_4 та її
представника, відповідачку ОСОБА_6, її
представник, представника ОСОБА_5,
представника СУ-463 ВАТ
"Чорноморгідробуд", свідків ОСОБА_9 та
ОСОБА_10, суд вважає, що позов ОСОБА_1
задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні встановлено, що з
25 вересня 1976 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1
перебувають у зареєстрованому шлюбі,
що підтверджується свідоцтвом про
одруження, яке видано Березанською с/с,
Біляївського району Одеської області,
актовий запис № 25 від 25 вересня 1976 року.

Від вказаного шлюбу у сторін є син
ОСОБА_3.

Відповідно до договору № 4 про
інвестування в будівництво
загально-житлового комплексу у АДРЕСА_1
від 1 березня 2005 року, який укладений
між СУ-463 ТДВ "Чорноморгідробуд" та
ОСОБА_2, було встановлено, що предметом
договору є співробітництво сторін по
інвестуванню та будівництву житлового
будинку загально-житлового комплексу в
АДРЕСА_1. Пунктом 2.2 вказаного договору
передбачено, що після вводу житлового
будинку в експлуатацію на протязі 30-ти
календарних днів з моменту вводу
«Об'єкту» підготувати всю необхідну
документацію для передачі за актом
прийому-передачі «Інвестору» 2-х
кімнатної квартири під АДРЕСА_1
загальною площею 70,91 кв.м на 4-ому
поверсі загальною вартістю 143380,00
гривень в т.ч. НДС 20 %. Знов побудоване
житло у відповідності з умовами цього
договору передається фізичній особі
для його користування в якості місця
проживання. Інвестор зобов'язався
здійснити інвестування будівництва
«Об'єкта» на суму 143380,00 грн. в т.ч. НДС 20 %,
що складає суму інвестиції по цьому
договору. Останній внесок повинен бути
здійснений «Інвестором» не пізніше 25
червня 2007 року.

10 січня 2007 року між ТДВ
"Чорноморгідробуд" та ОСОБА_2 була
укладена додаткова угода до договору №
4 від 1 березня 2005 року відповідно до
якої були внесені зміни до п.2.1 та його
викладено в наступній редакції:
замовник зобов'язується виконати
будівельно-монтажні роботи на об'єкті
корпус 7, здати та ввести його в
експлуатацію орієнтовано в IV кварталі
( за планом) 2007 року; також внесені зміни
до п. 2.2 та його викладено в наступній
редакції: в строк не пізніше 30-ти
календарних днів з моменту вводу
«об'єкта» в експлуатацію надати всю
необхідну документацію для передачі за
актом прийому-передачі «Інвестору» 2-х
кімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 72,75 кв.м, розташованої на 4
поверсі, загальною вартістю 172788,00
гривень, в т.ч. 20 ПДВ 20 %. Пункт 2.3
викладено в наступній редакції
«Інвестор» зобов'язується здійснити
інвестування будівництва об'єкту на
суму 172788,00 грн. в т.ч. ПДВ 20 %; пункт 2.3
викладено в наступній редакції:
останній внесок повинен бути сплачений
«Інвестором» не пізніше 25 грудня 2007
року».

12 листопада 2008 року між СУ-463 ТЗВ
"Чорноморгідробуд", ОСОБА_3 та ОСОБА_2
була укладена додаткова угода до
договору № 4 від 1 березня 2005 року про
інвестування в будівництво
загально-житлового комплексу у АДРЕСА_1
від 1 березня 2005 року, відповідно до
якої колишній інвестор зі згоди
замовника передає, а новий інвестор зі
згоди замовника приймає на себе всі
права та обов'язки, які виникають з
договору, укладеного колишнім
інвестором з замовником, після чого
стороною договору замість колишнього
інвестора стає новий інвестор при
цьому інші умови договору у відношенні
нового інвестора залишаються
незмінними, а внесена колишнім
інвестором сума інвестицій в розмірі
172788,00 грн., залишається внесеною новим
інвестором. З моменту підписання цієї
Додаткової угоди всі відносини з
колишнім інвестором та замовником
припиняються та вважаються повністю
урегульованими.

Відповідно до акту-прийняття від 29
грудня 2009 року, який підписаний між
СУ-463 ВАТ "Чорноморгідробуд" та ОСОБА_3,
останній прийняв 2-ох кімнатну квартиру
АДРЕСА_1; ОСОБА_3 проінвестував
будівництво 2-ох кімнатної квартири
АДРЕСА_1 в даному житловому будинку в
об'ємі 100 %.

4 лютого 2011 року ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_4
договір дарування, відповідно до якого
ОСОБА_3 подарував, тобто безоплатно
передав у власність, а ОСОБА_4, прийняла
в дар, тобто безоплатно прийняла у
власність квартиру під АДРЕСА_1.
Договір посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу, зареєстрований в
реєстрі за № 51 від 4 лютого 2011 року.

19 грудня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 і
ОСОБА_5 був укладений договір
купівлі-продажу квартири під АДРЕСА_1.
Договір посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу, зареєстрований в
реєстрі за № 928 від 19 грудня 2012 року.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 25 лютого 2014 року позов ОСОБА_5
та ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання
частково недійсним договору
купівлі-продажу - задоволено. Визнано
частково недійсним договір
купівлі-продажу від 19 грудня 2012 року
квартири АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6 в частині
зазначеної в пункті 2 договору, а саме
вартості квартири. Визнано, що за
пунктом 2 договору купівлі-продажу від
19 грудня 2012 року квартири АДРЕСА_1,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
ОСОБА_6, вартість квартири становить 95000
доларів США, що відповідно до курсу НБУ
еквівалентно 760000 (сімсот шістдесят
тисяч) грн. 00 коп.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області від 21 травня 2014 року
апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилено.
Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 25 лютого 2014 року - залишено
без змін.

Представник позивача, вважав, що
оскільки при укладанні додаткової
угоди від 12 листопада 2008 року між
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та СУ-463 ВАТ
«Чорноморгідробуд», згідно з якою
ОСОБА_2 передав зі згоди ОСОБА_3 всі
права та обов'язки за договором від 1
березня 2005 року, та який в подальшому
став підставою для набуття ОСОБА_3
права власності на спірну квартиру, не
було отримана згода позивачки ОСОБА_1
він повинен бути визнаний недійсним.

Так, відповідно до ст. 60 СК України та ч.
3 ст. 368 ЦК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу є їх спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено законом або договором.

Дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя за
взаємною згодою. При укладенні
договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою з
подружжя, що встановлено ч.1,2 ст. 65 СК
України.

Згідно ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 було
відомо про укладення оспорюваної
додаткової угоди від 12 листопада 2008
року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та СУ-463 ВАТ
«Чорноморгідробуд», ще у 2008 році,
оскільки під час встановлення обставин
у судових засіданнях було підтверджено
поясненнями сторін та свідків, а також
доказами наданими відповідачкою
ОСОБА_4, що ремонт та обладнання меблею
та побутовою технікою квартири АДРЕСА_1
проводилися за рахунок відповідачів
ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Посилання позивачки ОСОБА_1 щодо
здійснення ремонту в квартирі АДРЕСА_1,
нею та її чоловіком відповідачем
ОСОБА_2 не підтверджено жодним доказом,
а відповідно до ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
та доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
строки позовної давності є
пропущенними, поважної причини для їх
поновлення немає, а тому суд не може
визнати додаткову угоду від 12
листопада 2008 року до договору № 4 про
інвестування в будівництво
суспільно-житлового комплексу в
АДРЕСА_1, укладену між СУ - 463 ВАТ
«Черноморгідробуд» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3
недійсною. А, оскільки додаткова угода
від 12 листопада 2008 року до договору № 4
про інвестування в будівництво
суспільно-житлового комплексу в
АДРЕСА_1 не визнана недійсною, не
підлягають і задоволенню вимоги щодо
визнання та скасування свідоцтва на
право власності на квартиру АДРЕСА_1 на
ім'я ОСОБА_3; визнання договору
дарування квартири АДРЕСА_1 від 4 лютого
2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -
недійсним; визнання права спільної
сумісної власності подружжя на
квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2;
та витребування від ОСОБА_5 та ОСОБА_6
квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, СУ-463 ВАТ
"Чорноморгідробуд" про визнання
недійсними додаткової угоди, свідоцтва
про права власності, договору
дарування, визнання права спільної
сумісної власності, та витребування
майна залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Одеської області
шляхом поданням до Київського
районного суду м. Одеси апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
Калініченко Л. В.