Справа № 224/4407/13-ц
Номер провадження 2/224/311/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року Дебальцевський міський
суд Донецької області у складі:

головуючого судді Попович Т.М.

при секретарі Пєтіної Г.О.

за участю представника позивача -
адвоката Огданського В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Дебальцеве
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа орган опіки та
піклування Дебальцівської міської
ради про визначення місця проживання
дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до
Дебальцевського міського суду з
позовом до ОСОБА_3, третя особа орган
опіки та піклування Дебальцівської
міської ради про визначення місцем
проживання дитини ОСОБА_4 місце її
проживання.

6 грудня 2013 року позивач уточнила свої
позовні вимоги та просила визначити
місцем проживання дитини ОСОБА_4 місце
її проживання, а саме: АДРЕСА_1 ( а.с.22).

В обґрунтування своїх вимог позивачка
зазначила, що вона з відповідачем
проживали в зареєстрованому шлюбі з 12
вересня 2008 року. ІНФОРМАЦІЯ_4 року у них
народилася дитина - син- ОСОБА_4. З
грудня 2009 року вона з відповідачем
перестала проживати разом однією
сім»єю. 26 квітня 2010 року Козятинським
міськрайонним судом Вінніцкої області
було прийнято рішення про стягнення з
нього аліментів. 11 серпня 2010 року їх
шлюб було розірвано. Після розлучення
він забрав дитину та в грудні 2012 року
переїхав в селище Миронівський, де
проживає з іншою жінкою та сином. Умов
для повноцінного виховання та розвитку
їх дитини у відповідача немає. Сам
ОСОБА_3 є інвалідом 3-ї групи, постійного
місця роботи не має, тому не в змозі
належним чином виховувати та
утримувати їх сина. Відповідач всіляко
перешкоджає їй зустрічатися з дитиною,
спілкуватися з нею, тому вона не може
приймати участь в її виховані. У неї є
всі належні умови для повноцінного
виховання та розвитку сина та його
утримання. Згоди щодо місця проживання
дитини за її адресою вона з
відповідачем не дійшла. Позивач вважає,
що малолітню дитину не можна залишити
проживати разом з відповідачем, син
ОСОБА_4 повинен проживати з нею, як з
матірью.

Позивачка в судове засідання не
з»явилася, про дату, час та місце
судового засідання повідомлена
належним чином, до суду надала заяву
про розгляд справи за її відсутност (
а.с.18).

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, та наполягав на їх
задоволені.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, до суду не з»явився.

Представник третьї особи в судовому
засідані підтримала позовні вимоги та
надала суду висновок про визначення
місця проживання малолітньої (а.с.66).

Суд в судовому засіданні встановив
наступні обставини та відповідні ним
правовідносини.

Відповідно до ч.3 ст. 11 ЗУ «Про
охорону дитинства»: батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

Місце проживання дитини, яка не
досягла десяти років, за ст. 160 СК
України, визначається за згодою
батьків.

Статтею 161 СК України передбачено, що
якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватися
органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Відповідно до ст. 19 СК України: при
розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини, позбавлення
та поновлення батьківських прав,
побачення з дитиною матері, батька, які
позбавлені батьківських прав,
відібрання дитини від особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду, управління батьками
майном дитини, скасування усиновлення
та визнання його недійсним
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування. Орган опіки та піклування
подає суду письмовий висновок щодо
розв'язання спору на підставі
відомостей, одержаних у результаті
обстеження умов проживання дитини,
батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи.

Статтею 7 Закону України «Про
громадінство» передбачено, що особа,
батьки або один з батьків якої на
момент її народження були громадянами
України, є громадянином України. Особа,
яка має право на набуття громадянства
України за народженням, є громадянином
України з моменту народження.

Статтею 2 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» передбачено, що
документом, що дає право на виїзд з
України і в'їзд в Україну та посвідчує
особу громадянина України під час
перебування за її межами, для
неповнолітніх є: проїзний документ
дитини.

За вимогами ст. 4 цього Закону,
оформлення проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон. У
клопотанні зазначаються відомості про
дитину, а також про відсутність
обставин, що обмежують відповідно до
цього Закону право на виїзд за кордон
(лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності згоди одного з
батьків виїзд неповнолітнього
громадянина України за кордон може
бути дозволено на підставі рішення
суду.

Відповідно до п. 4 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 27 січня
1995 року № 57: виїзд з України громадян,
які не досягли 16-річного віку, в
супроводі одного з батьків
здійснюється: 1) за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
із зазначенням у ній держави
прямування та відповідного часового
проміжку перебування у цій державі,
якщо другий з батьків відсутній у
пункті пропуску; 2) без нотаріально
посвідченої згоди другого з батьків:

-якщо другий з батьків є іноземцем або
особою без громадянства, що
підтверджується записом про батька у
свідоцтві про народження дитини, та
який (яка) відсутній у пункті пропуску;

-якщо у паспорті громадянина України
для виїзду за кордон, з яким перетинає
державний кордон громадянин, який не
досяг 16-річного віку, або проїзному
документі дитини є запис про вибуття
на постійне місце проживання за межі
України чи відмітка

про взяття на консульський облік у
дипломатичному представництві або
консульській установі України за
кордоном;

у разі пред'явлення документів або їх
нотаріально засвідчених копій:

свідоцтва про смерть другого з
батьків;

рішення суду про позбавлення
батьківських прав другого з батьків;

рішення суду про визнання другого з
батьків безвісно відсутнім;

рішення суду про визнання другого з
батьків недієздатним;

рішення суду про надання дозволу на
виїзд з України громадянину, який не
досяг 16-річного віку, без згоди та
супроводу другого з батьків;

довідки про народження дитини,
виданої відділом реєстрації актів
цивільного стану, із зазначенням
підстав внесення відомостей про батька
відповідно до частини першої статті 135
Сімейного кодексу України (під час
виїзду дитини за кордон у супроводі
одинокої матері).

В судовому засіданні встановлено, що 11
серпня 2010 року шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 був розірваний (а.с.8) на підставі
рішення Козятинського міськрайонного
суду Вінницьвої області від 10 червня 2010
року (а.с.9). Від цього шлюбу у сторін є
дитина - син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4). 18
квітня 2012 року ОСОБА_2 в мерії м.
Ашхабад, Туркменістан уклала шлюб з
ОСОБА_8 та їй була присвоєно призвище
ОСОБА_2 (а.с.11-12). ОСОБА_2 є громадянкою
Туркменістану (а.с.5), має тимчасову
посвідку на постійне проживання в
Україні та зареєстрована в АДРЕСА_2
(а.с.6). Відповідно до довідки наданої
директором ІП «Гуш томлуми»: ОСОБА_2
працює в кафе «АСТ» індивідуального
підприємства «Гуш томлуми» з місячним
доходом 800 манат (а.с.10).Відповідно до
довідки від 16.12.2013 року курс
туркменського маната к долару станом
на 13.12.2013 року складає- 2, 85 ( а.с.53). Згідно
акту житлово-побутових умов від 25.01.2014
року ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_1:
ОСОБА_2 проживає разом із сином -
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3; для проживання та
виховання дитини є всі необхідні
умови ( аю.с.54). Згідно довідки від 26.04.2013
року: ОСОБА_2. на обліку у лікарі
психіатра, нарколога не перебуває (
а.с.52).

На підставі встановлених обставин
Орган опіки та піклування
Дебальцівської міської ради надав до
суду висновок від 14.07.2014 року за №
02.01/13-340, відповідно до якого: беручі до
уваги інтереси малолітньої дитини та
керуючись законодавством України, щодо
захисту прав та інтересів
неповнолітніх дітей, вважає за
доцільне визначити місце проживання
малолітньої дитини- ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, з матір»ю ОСОБА_2 за
адресою: АДРЕСА_1. ( а.с.66)

Вислухавши учасників судового
засідання, дослідивши матеріали
справи, суд дійшов до висновку, про
необхідність відмовити в задоволені
позовних вимог, оскільки Сімейним
кодексом України не передбачена
можливість визначення місця
проживання дитини за межами України.

З іншими вимогами, в тому числі з
вимогами про визначення місця
проживання дитини за адресою
реєстрації позивачки в Україні в
АДРЕСА_2, позивачка не зверталася.

На підставі ст. 19, 160, 161 СК України, ЗУ
«Про охорону дитинства», Закону
України «Про громадінство», Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»,
Постанови Пленуму ВСУ № 16 «Про
застосування судами деяких норм
Кодексу про шлюб та сім'ю України»,
керуючись ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа орган опіки та
піклування Дебальцівської міської
ради про визначення місцем проживання
дитини- ОСОБА_4 місце її проживання, а
саме: АДРЕСА_1, - відмовити.

Рішення постановлено в нарадчій
кімнаті та проголошено його вступну та
резолютивну частини в судовому
засіданні 14 липня 2014 року.

Повний текст рішення складений 18 липня
2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду Донецької області
через Дебальцевський міський суд.

Суддя Дебальцевського

міського суду
Попович Т.М.