АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/1075/13-ц
Провадження № 22-ц/792/327/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі : головуючого - судді Карпусь
С.А.

суддів : Матковської Л.О., Федорової
Н.О.

при секретарі: Терлич А.В.

з участю:
адвоката ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Теофіпольського районного суду від 12
грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування
майнової та моральної шкоди, завданої
ушкодженням здоров'я.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасника розгляду, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової і моральної
шкоди, завданої ушкодженням здоров'я. В
обґрунтування вимог зазначала, що вона
проживає по АДРЕСА_1. Власник сусідньої
земельної ділянки ОСОБА_2 16 травня 2013
року з метою знищення бур'янів та інших
зелених насаджень обробив земельну
ділянку гербіцидом 2.4-Д амінна сіль, що
використовується для обробітку
посівів кукурудзи та зернових культур,
та заборонений для продажу у
роздрібній торгівлі. Внаслідок цього
вона отримала гостре отруєння, що
змусило її звернутися за наданням
медичної допомоги до ФАП,
Теофіпольської ЦРЛ та з направленням
на консультацію до Хмельницької
обласної лікарні. З 18 по 31 травня 2013
року вона перебувала на стаціонарному
лікуванні в Теофіпольській ЦРЛ з
діагнозом гострий ерозивний гастрит,
інтоксикаційна енцефалопатія І ст..
Неправомірними діями відповідача їй
заподіяно майнову та моральну шкоду.
Тому просила стягнути з відповідача на
її користь 1642 грн. затрачених на
придбання ліків та 2200 грн. морального
відшкодування.

Під час розгляду справи збільшила
розмір морального відшкодування до 5000
грн..

Рішенням Теофіпольського районного
суду від 12 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 5251, 43 грн., з них 1576,11
грн. на відшкодування матеріальної
шкоди та 3500 грн. на відшкодування
моральної шкоди, а також 175 грн. 32 коп.
понесених судових витрат.

____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції -
Самойлович А.П. Провадження №
22-ц/792/327/14

Доповідач - Карпусь С.А.
Категорія № 30,32

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
вважає рішення суду незаконним та
необґрунтованим, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 в повному обсязі. Посилається на
недоведеність обставин, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права. Позивачкою не
надано доказів, що він обробляв
земельну ділянку гербіцидом 2,4 Д-
амінна сіль і взагалі, що у нього був
такий хімічний препарат. Суд не звернув
уваги на те, що з пояснень самої
позивачки вона не була присутня при
обробітку ним земельної ділянки, а про
ці обставини дізналась від сусідів
свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які самі також
цього не бачили. Суд дав неправильну
оцінку показам свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8.
Крім того, позивачка не надала
достовірних доказів про наявність
причинно-наслідкового зв'язку між її
хворобою та заявленим позивачкою
отрутохімікатом. Судом неправильно
застосовано ст. 1187 ЦК України.

В запереченні на апеляційну
скаргу позивачка, посилаючись на
законність та обґрунтованість
судового рішення, просила відхилити
апеляційну скаргу.

Учасники процесу, які у
встановленому законом порядку
оповіщені про час і місце судового
засідання, до суду не з'явилися.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду -
скасуванню з ухваленням апеляційним
судом нового рішення з таких підстав.

Згідно п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Однак дане рішення не відповідає
вказаним вимогам закону.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_3 лікувалась стаціонарно в
Теофіпольській центральній районній
лікарні, на що витратила 1509 грн. 01 коп.
коштів на придбання ліків, від отруєння
парами гербіциду, яким 16 травня 2013 року
ОСОБА_2 шляхом обприскування обробляв
сусідню земельну ділянку. Оскільки
така діяльність відповідача ОСОБА_2 по
обробітку земельної ділянки хімічною
речовиною, якою є гербіцид або інший
агрохімікат, є джерелом підвищеної
небезпеки, тому останній як заподіювач
шкоди на підставі ст. 1187 ЦК України
зобов'язаний відшкодувати на користь
позивачки матеріальну та моральну
шкоду. При цьому суд зазначив, що для
вирішення спору не є суттєвим
встановлення конкретного виду
хімічної речовини, яку розпиляв
відповідач та її концентрація в
розчині, яким він користувався.

Проте з такими висновками суду не можна
погодитись, оскільки вони не
підтверджуються матеріалами справи та
не ґрунтуються на законі.

Встановлено, що ОСОБА_3 перебувала на
стаціонарному лікуванні з діагнозом
гострий ерозивний гастрит,
інтоксикаційна енцефалопатія І ст. в
Теофіпольській центральній районній
лікарні з 18 по 31 травня 2013 року та
направлялась на консультацію в
Хмельницьку обласну лікарню, що
підтверджується записами в
амбулаторній картці та довідкою
Теофіпольської ЦРЛ від 11.11.2013 року № 807.

Звертаючись до суду, ОСОБА_3 вказувала,
що вона отримала гостре отруєння від
оброблення ОСОБА_2 земельної ділянки
шляхом обприскування гербіцидом 2.4-Д
амінна сіль.

Представник відповідача в судовому
засіданні категорично заперечував, що
ОСОБА_2 здійснював обробіток земельної
ділянки таким чи будь-яким іншим
гербіцидом.

Такі його заперечення суд першої
інстанції не прийняв до уваги, проте
вони підтверджуються дослідженими
доказами.

Як видно з повідомлення Човгузівської
сільської ради Теофіпольського району
від 5 листопада 2013 року № 340 земельна
ділянка по АДРЕСА_2 обробляється
батьком відповідача ОСОБА_9, до якого в
травні 2013 року звертався сільський
голова з проханням прийняти міри для
ліквідації стороннього запаху з цієї
садиби.

Згідно довідок ПрАТ „Зернопродукт МХП"
від 13.09.2013 року № 19 та від 11 грудня 2013
року № 337 ОСОБА_2 працює в даному
господарстві трактористом-машиністом,
під час роботи не залучався до робіт
пов'язаних із застосуванням
ядохімікатів і не мав доступу до місць
їх зберігання, в період з 13 по 19 травня
2013 року працював без вихідних днів.

Довідкою, виданою Теофіпольською
центральною районною лікарнею від
13.09.2013 року № 145, підтверджується, що
ОСОБА_2 з 6 січня 2012 року перебуває на
обліку в тубкабінеті з діагнозом
саркоїдоз легень і внутрігрудних
л/вузлів, фаза регресії і в зв'язку з
даною хворобою йому протипоказаний
контакт з пилом, отрутохімікатами та
іншими хімічними речовинами.

Як видно з наданої позивачкою
амбулаторної картки ( а.с. 8) на прийомі
невролога вона поскаржилась, що
отруїлась 17 травня 2013 року
ядохімікатами, проте якими конкретно
та в якому місці це трапилось вона не
вказала.

Свідок ОСОБА_10 показала, що батько
відповідача позичав у неї шланг для
змивання водою суміжної земельної
ділянки від хімікатів, запах після
обробітку земельної ділянки був не
дуже сильний і ніхто не отруївся, в тому
числі й діти.

Достовірних доказів на підтвердження
того, від дії якої хімічної речовини -
чи гербіциду 2.4-Д Актив, чи препарату
для боротьби зі шкідниками запасів 2,4-Д
амінна сіль, чи якої іншої хімічної
речовини сталося її гостре отруєння,
позивачка в судовому засіданні не
надала.

З наведених підстав суд не приймає до
уваги показання свідків ОСОБА_7 та
ОСОБА_8.

Показання інших свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6
та ОСОБА_11 суд до уваги не приймає,
оскільки вони не були очевидцями і не
бачили хто і чим обробляв земельну
ділянку по АДРЕСА_2.

Позивачка, працюючи фітоінспектором
фітосанітарної інспекції захисту
рослин Теофіпольського району і в силу
цього будучи обізнаною з правилами
користування пестицидами та
агрохімікатами (гербіцидами), в той же
час про неналежний обробіток земельної
ділянки хімічними речовинами та про
гостре отруєння не повідомила
Теофіпольський РС ГУ ДСНС у
Хмельницькій області, СЕС, органи
внутрішніх справ, якими не була
проведена перевірка та не було
організовано взяття проби грунту та
зеленої маси зі слідами гербіциду з
земельної ділянки та проби парів
повітря над нею.

Оцінюючи наведені докази в їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку, що позивачкою не доведено,
що 16 травня 2013 року відповідач обробляв
земельну ділянку по АДРЕСА_2 і
використовував для цього гербіцид 2.4-Д
амінна сіль і що саме парами цього
гербіциду вона отруїлася, тобто
позивачкою не доведено протиправність
дій відповідача і наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
неправомірною дією та шкодою, що
виключає склад цивільного
правопорушення, передбачений ст. 1166 ЦК
України, та відповідно відшкодування
шкоди з винної особи.

Відповідно до загальних підстав
відповідальності, встановлених ст.ст.
1166 та 1167 ЦК України для покладення
відповідальності на заподіювача
майнової та моральної (немайнової)
шкоди, відповідно, необхідна
сукупність чотирьох умов, а саме:
наявність шкоди, протиправність дій
заподіювача, причинний зв'язок між
протиправною поведінкою заподіювача і
шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Із змісту позовної заяви вбачається, що
позивачка просила відшкодувати
завдану їй шкоду з інших, ніж ст. 1187 ЦК
України, підстав, а саме: на підставі ст.
ст. 1166, 1167, 1168 та 1195 ЦК України.

Не можна погодитися із висновком суду
першої інстанції, що обприскування
гербіцидом земельної ділянки, яка
знаходиться у користуванні фізичної
особи, є джерелом підвищеної небезпеки.

Періодичні обприскування земельної
ділянки не є діяльністю, яка створює
високий ступінь вірогідності
заподіяння непередбачуваної
(випадкової) шкоди. Ця діяльність не є
такою, яка не піддається контролю з
боку людини.

Таким чином, судом застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини.

За наведених обставин та вимог чинного
законодавства рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням апеляційним судом нового
рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_3 у зв'язку з
недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Теофіпольського районного
суду від 12 грудня 2013 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про відшкодування майнової та
моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров'я відмовити. Рішення
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча /підпис/ Судді /підписи/

Згідно оригіналу: суддя
апеляційного суду
С.А. Карпусь