РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2014 року
сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд
Тернопільської області у складі

Головуючого
- судді Могачевської В.Й.

за участю секретаря судового засідання
- Реєнт Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовною
заявою до відповідача про розірвання
шлюбу, в якій зазначає, що вона
перебуває з ним у зареєстрованому
шлюбі з 05 червня 2010 року. Від даного
шлюбу у них дітей немає. За час
подружнього життя сімейні стосунки у
сторін не склалися, вони часто
сварилися через зловживання
відповідачем спиртними напоями,
відсутність заробітку. Оскільки
відповідач не бажає розірвати шлюб
через органи РАЦСу просить розірвати
шлюб, прізвище після розірвання шлюбу
змінювати на дошлюбне не бажає.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
змінила позовні вимоги, просить
розірвати шлюб та змінити прізвище на
дошлюбне - "ОСОБА_1", посилаючись на
втрату почуття взаємної любові та
поваги.

Відповідач ОСОБА_2позовні вимоги
визнав повністю, вважає що сімейні
стосунки зберегти неможливо, просить
розірвати шлюб.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1,
виданого 05 червня 2010 року
Воробіївською сільською радою
Підволочиського району Тернопільської
області, вбачається, що цього числа
зареєстрували шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
після реєстрації шлюбу дружині
присвоєно прізвище - «ОСОБА_1».

Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу
України шлюб має ґрунтуватись на
вільній згоді жінки та чоловіка. При
цьому, відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК
України кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини.
Примушування подружжя до припинення
шлюбних стосунків чи їх збереження є
неприпустимим і є порушенням права на
свободу та особисту недоторканість.

Судом встановлено, що відносини між
сторонами не склалися, сімейні
відносини між ними відсутні, дітей від
даного шлюбу немає. Позивач, як і
відповідач, не мають бажання зберегти
сім'ю та подальше перебувати у шлюбі.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що з огляду на вказані обставини
подальше застосування будь-яких
заходів щодо примирення подружжя є
недоцільним та неефективним і
суперечить інтересам сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд
може розірвати шлюб за позовом одного
із подружжя.

Отже, встановивши об'єктивні підстави
для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112
СК України, а саме те, що примирення між
подружжям неможливе через втрату
почуття взаємної любові, фактичне
припинення спільних зобов'язань щодо
піклування про побудову сімейних
відносин на почуттях взаємної любові,
дружби, взаємодопомоги, утвердження в
сім'ї взаємоповаги, втрату почуття
відповідальності, як того вимагає ст. 55
СК України, суд приходить до висновку,
що подальше спільне життя подружжя та
збереження шлюбу суперечить інтересам
сторін, що має важливе значення,
бажання зберегти сім'ю відсутнє, що є
підставою для розірвання між ними
шлюбу, оскільки перешкод, передбачених
ч.2 ст.110 СК України, для цього не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 107, 130, 208, 212-215 ЦПК
України, ст.ст.110, 112, 113, 160 Сімейного
кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований Воробіївською
сільською радою Підволочиського
району Тернопільської області 05 червня
2010 року, актовий запис №2.

Після розірвання шлюбу громадянці
ОСОБА_1 змінити прізвище на дошлюбне -
«ОСОБА_1».

Копію рішення суду після набрання ним
законної сили надіслати до відділу
реєстрації актів цивільного стану
Піцдволочиського районного управління
юстиції Тернопільської області.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Тернопільської
області через Підволочиський районний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В.Й. Могачевська