Справа № 127/4850/14-ц
Провадження 2/127/2538/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької
головуючого судді Вохмінової О.С.
при секретарі Загурській Т.Ю.
з участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення боргу, мотивуючи
позов тим, що він передав відповідачу
гроші в сумі 122 760,78 грн. як позику по
розпискам від 10.12.2013 року та від 17.12.2013
року з умовою повернення грошей до
12.01.2014 року, проте відповідач свого
зобов`язання не виконав. На підставі
ст.ст. 526, 527,530, 610, 612, 625, 1046, 1049 ЦК України
просив стягнути з відповідача борг з
урахуванням 3 % річних в сумі 123 073,56 грн.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 позов
підтримали, суду пояснили, що протягом
періоду з серпня 2013 року по листопад 2013
року включно ОСОБА_3 брав у ОСОБА_1 товар
для реалізації з відстрочкою платежу,
проте не міг розрахуватись і виник борг
в сумі 122 760 грн., тому 10.12.2013 року і 17.12.2013
року відповідач написав розписки про
зобов`язання повернути борг до 12.01.2014
року. Позивач додав, що ОСОБА_3 гроші не
позичав, лише передавав товар (молочну
продукцію) по накладним, а він обіцяв
Відповідач ОСОБА_3 повторно в судове
засідання не з`явився, з невідомих суду
причин. Про день та час розгляду справи
повідомлявся рекомендованими листами.
Відповідно до вимог ст.ст. 169, 224-226 ЦПК
України суд провів заочний розгляд
справи.
Вислухавши пояснення позивача та його
представника, дослідивши та
проаналізувавши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позов
задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов`язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей або інших речей, визначених
Позичальник, як передбачено ст. 1049 ЦК
України, зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.
В судовому засіданні позивач і його
представник визнали, що насправді
договір позики між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 не
укладався, а розписки від 10.12.2013 року,
17.12.2013 року, акт звірки були складені в
зв`язку з тим, що СПД ОСОБА_1 передавав
для реалізації ОСОБА_3 товар, і станом
на грудень 2013 року відповідач за товар
не розрахувався, загальна сума, що
повинна бути сплачена - 122 760,78 грн.
Відповідні обставини підтверджені
розписками ОСОБА_3 від 10.12.2013 року (а.с. 6)
та від 17.12.2013 року (а.с. 4). Він зазначив,
що отримав від ОСОБА_1 товар в борг на
суму 122 760,78 грн. і вказану суму коштів
зобов`язався повернути ОСОБА_1 в строк
Відповідна сума визнана ОСОБА_3 при
підписанні акту звірки (а.с. 5, 44-51).
Таким чином, з пояснень позивача і
наявних в матеріалах справи розписок
вбачається, що між сторонами існують
боргові зобов`язання, проте вони не
випливають із позики грошових коштів,
оскільки сторони не досягли згоди з
усіх істотних умов договору позики, про
що свідчить зміст розписок.
Суд неодноразово пропонував
представнику позивача визначитись
щодо правовідносин між сторонами і
правової підстави позову, проте
представник позивача наполягав на
стягненні суми відповідно до вимог
ст.ст. 1046, 1049 ЦК України.
Оскільки ця підстава позову не
доведена, позов ОСОБА_1 не може бути
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь в справі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь в справі, не
підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 61 ЦПК
Враховуючи принцип диспозитивності в
судовому процесі, обставини, що були
визнані позивачем і його
представником, керуючись ст.ст. 638, 1046-1049
ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215,
224-226 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики - відмовити.
Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з моменту
отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області протягом десяти
днів з моменту його проголошення.

Суддя: