Справа № 367/2477/14-ц Головуючий у І
інстанції Чернов Д.Є.Провадження №
22-ц/780/4229/14 Доповідач у 2
інстанції ЯворськийКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

15 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді:
Яворського М.А.,

суддів:
Матвієнко Ю.О., Фінагєєва В.О.

при секретарі:
Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 05 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Ірпінської міської ради Київської
області про визнання договору
недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до виконавчого комітету
Ірпінської міської ради, Ірпінської
міської ради та просив у відповідності
до норм ст.ст.203, 215 ЦК України визнати
недійсними : договір № 121 від 28 грудня
2011 року який укладений між виконавчим
комітетом Ірпінської міської ради
Київської області та ним про залучення
коштів замовників будівництва об'єктів
архітектури, що здаються в
експлуатацію на розвиток
інженерно-транспортної і соціальної
інфраструктури м. Ірпінь , та
додатковий договір № 148 від 19 червня 2012
року що укладені між цими ж особами.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
між виконавчим комітетом Ірпінської
міської ради Київської області та
ОСОБА_1 28 грудня 2011 року був укладений
договір № 121 про залучення коштів
замовників будівництва об'єктів
архітектури, що здаються в
експлуатацію на розвиток
інженерно-транспортної і соціальної
інфраструктури м. Ірпінь (далі Договір),
а також 19 червня 2012 року між ОСОБА_1 та
виконавчим комітетом Ірпінської
міської ради Київської області був
підписаний додатковий договір №148.

Вважає, що договір має бути визнаний в
судовому порядку недійсним, так як під
час його розроблення та підписання
Відповідачами було порушено норми
чинного на той момент законодавства.

Договір був розроблений та підписаний
в порядку передбаченому "Положенням
про порядок залучення коштів
замовників будівництва об'єктів
архітектури, що здаються в
експлуатацію, на розвиток
інженерно-транспортної і соціальної
інфраструктури м. Ірпінь",
затвердженого рішенням Ірпінської
міської ради від 15.11.2011 року № 1192-21-VI.
Вказане рішення є нормативно-правовим
актом, який мав бути прийнятий та
оприлюднений Ірпінською міською радою
у відповідності до чинного
законодавства.

Враховуючи лист Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 22.07.2011 p. N 23-11/6294/0/6-11 «Про
пайову участь забудовників у створенні
та розвитку інфраструктури населених
пунктів» - оскільки саме таким актом
встановлюються як порядок залучення
коштів пайової участі і, відповідно,
істотні умови договорів пайової
участі, так і порядок розрахунку
розміру пайової участі, то без нього
неможливо органу місцевого
самоврядування довести коректність
зробленого розрахунку величини
пайової участі конкретного замовника
будівництва, що є істотною умовою
такого договору згідно з нормами
абзацу шостого частини дев'ятої статті
40 Закону N 3038.

Таким чином, у разі відсутності
нормативно-правового акту, яким
встановлюються порядок залучення
коштів пайової участі та істотні умови
договорів пайової участі є правові
підстави вважати договір, укладений на
підставі такого нормативно-правового
акту, недійсним.

До цього часу рішення Ірпінської
міської ради від 15 листопада 2011 року №
1192-21-VI «Про порядок залучення коштів
замовників на розвиток
інженерно-транспортної і соціальної
інфраструктури м. Ірпінь» не було
офіційно оприлюднене в друкованому
засобі масової інформації Ірпінської
міської ради, а тому не набрало
чинності.

Таким чином, зобов'язання сторін за
Договором не можуть виникнути,
оскільки на момент підписання Договору
рішення Ірпінської міської ради від 15
листопада 2011 року № 1192-21 -VI не набрало
чинності.

Загалом, вважає, що договір № 121
підлягає визнанню недійсним, так як
Положення Ірпінської міської ради про
порядок залучення коштів замовників
будівництва об'єктів архітектури, що
здаються в експлуатацію, на розвиток
інженерно-транспортної і соціальної
інфраструктури м. Ірпінь, затверджене
рішенням Ірпінської міської ради від
15.11.2011 року № 1192-21-VI не набрало чинності.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 05 червня 2014 року
в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими.

Судова колегія, перевіряючи законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Так, судом першої інстанції при
розгляді вказаної справи встановлено,
що 28.12.2011 року між позивачем ОСОБА_1 та
виконавчим комітетом Ірпінської
міської ради Київської області в особі
міського голови Скаржинського В.Д. було
підписано договір №121 про залучення
коштів замовників будівництва об'єктів
архітектури на розвиток інженерно -
транспортної і соціальної
інфраструктури м. Ірпеня (а.с.7-9), а також
19.06.2012 року між ОСОБА_1 та виконавчим
комітетом Ірпінської міської ради
Київської області був підписаний
додатковий договір №148 (а.с.11). Також
було підписано і графіки сплати
пайового внеску (а.с.10, 12).

Рішенням Ірпінської міської ради №
1192-21-VI від 15.11.2011 року було затверджено
порядок залучення коштів замовників на
розвиток інженерно - транспортної і
соціальної інфраструктури (а.с.13-14).

Також були затверджені Положення про
порядок залучення коштів замовників
будівництва об'єктів архітектури, що
здаються в експлуатацію, на розвиток
інженерно - транспортної і соціальної
інфраструктури м. Ірпінь (а.с.15-17) та
типовий договір про залучення коштів
замовників будівництва об'єктів
архітектури, що здаються в
експлуатацію, на розвиток інженерно -
транспортної і соціальної
інфраструктури м. Ірпінь (а.с.18-19).

Згідно п. 1.2, 1.3 Договору № 121 місцем
розташування об'єкта є АДРЕСА_1,
загальною площею 824,42 кв. м., квартирною
площею 661,02 кв. м.

Згідно п. 2.2. Договору №121 Величина
пайової участі (внеску) Замовника у
створенні інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури м. Ірпеня
розраховується відповідно до Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та
Положення про порядок залучення коштів
будівництва об'єктів архітектури, що
здаються в експлуатацію, на розвиток
інженерно-транспортної і соціальної
інфраструктури м. Ірпінь,
затвердженого рішенням сесії
Ірпінської міської ради від 15.11.11
№1192-21-VI і визначається для
багатоповерхових житлових будинків у
розмірі 4 (чотири) відсотка від
загальної кошторисної вартості
будівництва (реконструкції) об'єкта
містобудування, визначеної згідно з
державними будівельними нормами, без
урахування витрат з придбання та
виділення земельної ділянки,
звільнення будівельного майданчика
будівель, споруд та інженерних мереж,
влаштування внутрішньо -
позамайданчикових інженерних мереж і
споруд та транспортних комунікацій.
Для даної забудови величина пайового
внеску складає - 95 605,39 грн.

Вирішуючи вказаний спір та,
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції
мотивував свій висновок тим, що
оспорювані позивачем договори
укладені з дотриманням вимог чинного
законодавства а тому підстав для
визнання їх не дійсними немає.

Колегія суддів погоджується із даним
висновком суду першої інстанції,
оскільки він зроблений на підставі
норм чинного законодавства.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
встановлено законодавчу норму прямої
дії про обов'язковість встановлення
органом місцевого самоврядування
порядку залучення, розрахунку розміру
і використання коштів пайової участі у
розвитку інфраструктури населеного
пункту відповідно до норм цього Закону.

Частиною 9 ст. 40 даного Закону
визначено істотні умови договору,
зокрема такими умовами є : розмір
пайової участі, строк ( графік) сплати
пайової участі та відповідальність
сторін. Також невід'ємною частиною
договору є розрахунок величини
пайової участі у розвитку
інфраструктури населеного пункту.

З матеріалів справи та тексту самого
договору №121 від 28 грудня 2011 року та
додаткового договору №148 від 19 червня
2012 року вбачається, що вказані
правочини містять вказані обов'язкові
умови .

Так, п.2.2 Договору сторонами погоджено
розмір пайової часті позивача в
розмірі 95605,39 грн. що відповідає п.2 ч.6
ст. 40 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» . ( а.с. 7,8).

Погоджено сторонами правочину також і
графік сплати пайового внеску, а саме
окремими платежами в січні,
червні-листопаді 2012 року на загальну
суму 95605,39 грн. , який визначений в
додатку №1 до вказаного Договору. ( а.с.
10). Додатковим договором №148 від 19
червня 2012 року саме у вказаний графік
платежів сторонами і було погоджено
внесення змін. ( а.с. 11,12).

Визначено сторонами і
відповідальність за неналежне
виконання умов договору - п.2.5 Договору.

Як невід'ємна частина договору в тексті
самого договору, а саме в п. 2.2.
наведений відповідний розрахунок
величини пайової участі у розвитку
інфраструктури населеного пункту.

Таким чином сторонами при укладення та
підписання даного правочину було
повністю дотримано вимоги ст. 40 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Доводи апелянта про не оприлюднення в
засобах масової інформації « Положення
про порядок залучення коштів
замовників будівництва об'єктів
архітектури, що здаються в
експлуатацію, на розвиток
інженерно-транспортної і соціальної
інфраструктури м. Ірпінь» що є
нормативно-правовим актом, який мав був
прийнятий та оприлюднений Ірпінською
міською радою у відповідності до
чинного законодавства, обґрунтовано
відхилено судом першої інстанції як
підстава для визнання договорів не
дійсними.

З матеріалів справи вбачається, що
15.11.2011 року Ірпінською міською радою
Київської області у відповідності до
норм ст. 40 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності» було ухвалено рішення,
яким затверджено «Положення про
порядок залучення коштів замовників
будівництва об'єктів архітектури, що
здаються в експлуатацію, на розвиток
інженерно-транспортної і соціальної
інфраструктури м. Ірпінь» . Дане
рішення на даний час є чинним та не
скасовано. (а.с.13-20).

Разом з тим, доводи позивача про
неоприлюднення вказаного «Положення
…» в газеті Ірпінський вісник не може
бути визнано підставою для визнання
недійсними оспорюваних у вказаній
справі договорів, оскільки відповідно
до роз'яснення Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України викладених в листі №23-11/6294/0/6-11
від 22 липня 2011 року відсутність
вказаного акту як нормативно правового
може бути лише підставою для відмови в
укладення договорів про пайову участь
забудовників у створенні та розвитку
інфраструктури населених пунктів, а в
справі, яка переглядається
апеляційним судом між сторонами уже
був укладений вказаний договір який
сторонами підписаний, та в якому
сторонами були повністю погоджені
істотні умови договору.

Інші доводи апелянта не спростовують
висновків суду першої інстанції та не
можу слугувати підставою для
скасування законного та
обґрунтованого рішення суду, тому
колегія суддів відхиляє апеляційну
скаргу ОСОБА_1, а рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 05
червня 2014 року залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішенням рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 05 червня 2014
року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий суддя:
М.А.Яворський

Судді:
Ю.О.Матвієнко

В.О.Фінагєєв