Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/2515/14Головуючий у 1-й
інстанції Купавська Н.М.
Суддя-доповідач Гончар М.С.УХВАЛА
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 08 квітня 2014 року у справі за
позовом Приватного акціонерного
товариства "Весна - 1" (надалі - ПАТ
«Весна-1») до ОСОБА_2 про визнання
державного акту на право власності на
земельну ділянку недійсним

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «Весна-1» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2, в якому просило
визнати недійсним державний акт
останнього на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ №462506,
виданий 16 грудня 2008 року.

В обґрунтування позову позивач
зазначав, що на сесії Терпінівської
сільської ради 16 грудня 2008 року були
розглянуті питання землекористування.
Відповідно до розділу 7 даного рішення
було вирішено виділити земельні
ділянки з присадибного фонду
Терпінівської сільської ради в с.
Північне у приватну власність
відповідачу. На цій підставі йому був
виданий державний акт на право
власності на земельну ділянку.
Оскільки дане рішення сільради було
оскаржене в судовому порядку та вимоги
позивача були задоволені, а саме
рішення Терпінівської сільської ради в
частині надання у власність земельної
ділянки відповідачу по справі
скасовано, тому позивач просить
визнати недійсними виданий
відповідачу на цій підставі державний
акт.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 08 квітня 2014 року позов
ПАТ'"Весна-1" до ОСОБА_2 про визнання
державного акту на право власності на
земельну ділянку недійсним задоволено
повністю.

Визнано недійсним державний акт серії
ЯИ № 462508 на право власності на земельну
ділянку площею 0,6999 га, розташовану в
АДРЕСА_1 виданий 16 грудня 2008 року ОСОБА_2
та зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю за №99.

Питання про судові витрати судом
першої інстанції не вирішувалось.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просив скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позову позивача відмовити.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у
суді першої інстанції у судових
засіданнях у цій справі не був
присутній особисто, а брав участь у
справі через свого представника.

У судове засідання 17.07.2014 року на
апеляційний розгляд цієї справи за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 усі належним чином повідомлені
про дату, час та місце розгляду справи
за скаргою (а.с.68-72) особи, які беруть
участь у справі, не з'явились, при цьому,
сторони взагалі не повідомили суд про
причини неявки своїх представників.

Разом з тим, апелянт - відповідач ОСОБА_2
16.07.2014 року факсом подав суду заяву про
відкладення апеляційного розгляду
цієї справи через хворобу (загострення
ревматизму) та лікування (а.с.73), при
цьому, останній не додав до своєї заяви
жодних доказів своєї хвороби та
лікування (лікарняний тощо).

При вищевикладених обставинах, колегія
суддів апеляційного суду визнала
неповажною причину неявки у дане
судове засідання усіх осіб, які беруть
участь у цій справі, та ухвалила
розглядати дану справу в апеляційному
порядку за відсутністю останніх, що не
суперечить вимогам ст. 305 ч. 2 ЦПК
України.

В силу вимог ст. 197 ЦПК України
фіксування судового процесу 17.07.2014 року
за допомогою звукозаписуючого
технічного засобу не здійснювалось
через неявку у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі
(довідка а.с.74).

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів апеляційного суду дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд має право її
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Встановлено, що суд першої інстанції,
задовольняючи позов ПАТ «Весна -1»,
виходив з того, що підстави набуття
права власності відповідачем на
земельну ділянку, що розташована на
території Терпінівської сільської
ради, яка надана для ведення особистого
селянського господарства, скасовані,
тому даний державний акт на земельну
ділянку повинен бути визнаний
недійсним.

Так, судом першої інстанції було
правильно встановлено, що згідно
рішення Терпіннівської сільської ради
Мелітопольського району Запорізької
області № 14 від 16 грудня 2008 року в
розділі 7 було вирішено виділити
земельні ділянки з присадибного фонду
Терпіннівської сільської ради в
АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_2

На цій підставі йому 16 грудня 2008 року
був виданий державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯИ
№ 462508 (а.с.11).

Однак, дане рішення сесії позивачем
було оскаржено та 25 жовтня 2012 року
Мелітопольським міськрайонним судом
позов ПАТ «Весна-1» до Терпіннівської
сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про
визнання права власності на
багаторічні насадження та про часткове
скасування рішення № 14 від 16.12.2008 року
задоволено.

Визнано за ПАТ «Весна-1» право
власності на багаторічні насадження, а
саме: дерева абрикосу на площі 4,1 га та
дерева черешні на площі 2,1 га., що
знаходяться на земельних ділянках,
наданих у власність ОСОБА_3, ОСОБА_12,
ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_13 на
підставі рішення Терпіннівської
сільської ради Запорізької області № 14
від 16.12.2008 року.

Даним рішенням суду було скасовано
рішення Терпіннівської сільської ради
Запорізької області № 14 від 16 грудня 2008
року в частині виділення у власність
земельних ділянок у АДРЕСА_1 ОСОБА_3,
ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_13
(а.с.14-16).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 15 січня 2013 року рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
від 25 жовтня 2012 року залишено без змін
(а.с,17-18).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 квітня 2013 року
рішення Мелітопольського
міськрайонного суду від 25 жовтня 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 15 січня 2013 року
залишено без змін (а.с.19-20).

Державний акт на право власності на
земельну ділянку в розумінні ст.126 ЗК
України є виключно посвідчувальним
документом рішення органу місцевого
самоврядування.

Оскільки підстави набуття права
власності відповідачем на земельну
ділянку, що розташована на території
Терпінівської сільської ради, яка
надана для ведення особистого
селянського господарства, скасовані,
тому даний державний акт на земельну
ділянку повинен бути визнаний
недійсним.

Суд першої інстанції правильно не
прийняв до уваги посилання
представника відповідача в
обґрунтування заперечень відповідача
на позов позивача на те, що
відповідачем оскаржується рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 25.10.2012 року.

Оскільки, встановлено, що рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
про скасування рішення Терпіннівської
сільської ради Запорізької області № 14
від 16 грудня 2008 року вже набрало
законної сили.

Статтею 14 ЦПК України встановлено, що
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Статтею 155 ЗК України встановлено, що у
разі видання органом виконавчої влади
або органом місцевого самоврядування
акта, яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Аналізуючи зібрані по справі докази,
враховуючи рішення суду, яке набрало
законної сили, суд першої інстанції
правильно вважав, що слід визнати
недійсним спірний державний акт на
право власності на земельну ділянку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є
такими, що не спростовують висновків
суду першої інстанції, а лише
відображають позицію відповідача,
висловлену останнім у запереченнях на
позов позивача і яку він вважає такою,
що є єдино вірною та єдино можливою.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК
України).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, лише якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Порушення судом першої інстанції у цій
справі норм процесуального права,
передбачені ст. 309 ч. 3 ЦПК України,
відсутні.

Суд першої інстанції з додержанням
вимог ст.ст. 10-11, 57-61, 212 ЦПК України
розглянув дану цивільну справу, а саме:
в межах заявлених позивачем позовних
вимог та на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
та надав цим доказам належну оцінку.

Так, обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61
ЦПК України).

Тому, суд першої інстанції мав право
при ухваленні рішення у цій справі,
посилатись в його обґрунтування на
обставини, встановлені судовим
рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 25.10.2012 року в іншій
цивільній справі за участю сторін у цій
справі, які не потребують додаткового
доказування, оскільки зазначене
рішення суду вже набрало законної сили.

Згідно із ст. 223 ч. 1 ЦПК України у разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Обраний позивачем у цій справі спосіб
захисту цивільних прав, а саме: іншим
способом, що встановлений законом
(визнання державного акту відповідача
на право власності на земельну ділянку
недійсним), не суперечить способам
захисту цивільних прав, передбаченим
ст. 16 ЦК України.

При вищевикладених обставинах, рішення
суду першої інстанції є законним та
обгрунтованим, ухвалено з додержанням
вимог ст. ст. 213-214 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно
встановив правовідносини, які склалися
між сторонами по справі, дав їм належну
правову оцінку, а також дослідив надані
сторонами докази і відповідно їх
оцінив. Суд першої інстанції вірно
застосував норми матеріального та
процесуального права та прийняв
рішення, яким спір знайшов своє належне
вирішення.

За таких обставин, судова колегія не
вбачає передбачених законом підстав
для скасування рішення суду першої
інстанції або ж його зміни.

Крім того, у разі відмови апелянту у
задоволенні його апеляційної скарги на
рішення суду першої інстанції у
повному обсязі у цій справі, останній
не має права на компенсацію за рахунок
позивача судових витрат, понесених ним
у зв'язку із розглядом справи у суді
апеляційної інстанції (а.с. 64).

Керуючись ст.ст. 307-308, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 08 квітня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.