Справа № 226/1551/14-ц
Провадження №2/226/679/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

(заочне)

18 липня 2014 року Димитровський
міський суд Донецьткої області у
складі:

головуючої - судді Клепка Л.І.,

при секретарі Тіссен О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
заочному судовому засіданні в залі
суду в м.Димитров справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої кримінальним
правопорушенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідачки ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої кримінальним
правопорушенням. На обґрунтування
вимог зазначив, що 06.06.2013 року
відповідачкою ОСОБА_2, засудженою
вироком Димитровського міського суду
за ст.185ч.1 КК України, було скоєно
крадіжку його майна: грошей в сумі 12000
грн., золотого ланцюжка вартістю 1500
грн., золотого хрестика вартістю 442
грн., золотої підвіски «Діва» вартістю
800 грн., чоловічого одеколону вартістю
120 грн., 3 пар дитячих шкарпеток на суму 15
грн. , сувенірної запальнички вартістю
100 грн. на загальну суму 14897 грн.
Вказуючи на те, що в порядку
кримінального судочинства питання
відшкодування спричиненої йому шкоди
не вирішувалось та що в добровільному
порядку вирішити це питання
відповідачка відмовляється, позивач
просить суд стягнути з неї на його
користь на відшкодування матеріальної
шкоди, спричиненої злочином, 14897 грн.
Окрім того, посилаючись на отримані
внаслідок протиправної поведінки
відповідачки моральні страждання, які
він зазнав у зв'язку із втратою майна,
що спонукало його до вжиття додаткових
заходів для організації свого життя,
позивач просить суд стягнути з
відповідачки на його користь 3000грн. в
відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримав, обгрунтовуючи їх
викладеними в позовній заяві
обставинами, і просив суд задовольнити
їх в повному обсязі.

Відповідачка, будучи належним
чином повідомленою про час і місце
розгляду справи, до судового засідання
не з'явилася, про причину неявки суд не
повідомила, клопотання про
перенесення розгляду справи суду не
надіслала.

Суд вважає, що в справі є
достатньо матеріалів про права та
обов'язки сторін і немає необхідності
вислуховувати їх особисті пояснення.
Зі згоди позивача суд розглядає справу
в заочному судовому засіданні
відповідно до положень ст.224 ЦПК
України на підставі наявних доказів.

Вислухавши пояснення позивача та
дослідивши докази у справі, суд вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.03.1992р. №6
«Про

практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» шкода підлягає відшкодуванню у
повному обсязі особою, яка її
заподіяла, за умови, що дії останньої
були неправомірними, між ними і шкодою
є безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи. Тобто,
загальною підставою для
цивільно-правової відповідальності за
заподіяння шкоди є правопорушення, що
включає як складові елементи шкоду,
противоправне діяння особи, котра її
заподіяла, причинний зв'язок між ними, а
також вину заподіювача шкоди.

Судом встановлено, що
неправомірність дій відповідачки та її
вина в скоєнні кримінального
правопорушення підтверджується
вироком Димитровського міського суду
від 17.03.2014року, за яким вона була
засуджена за ст.185ч.1 КК України за
викрадення майна потерпілого ОСОБА_1 на
загальну суму 14897 грн. Вирок набрав
законної сили 18.04.2014року. Питання
відшкодування шкоди в порядку
кримінального судочинства не
вирішувалось.

Відповідно до ст.61 ЦПК України
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою. Тому,
вирішуючи питання відшкодування
матеріальної шкоди, завданої втратою
майна, суд виходить з того, що вказані
обставини є встановленими вироком суду
та згідно ст. 61 ЦПК України не
підлягають доказуванню.

Оскільки при вирішенні питання
про відшкодування матеріальної шкоди

вирок суду стосовно відповідачки
ОСОБА_2 використовується як
преюдиційний доказ, позовні вимоги
щодо стягнення з відповідачки на
користь позивача матеріальної шкоди в
розмірі 14897 грн. підлягають
задоволенню.

Вирішуючи питання щодо
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої злочином, суд виходить з
наступного.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Оскільки судом встановлено, що втрата
майна виникла в результаті
неправомірних дій відповідачки,
обгрунтовано підтверджених та
доведених вироком суду, суд доходить
висновку про законність вимог позивача
щодо стягнення з відповідачки на його
користь моральної шкоди. Разом з тим,
покладаючи на відповідачку обов'язок
по відшкодуванню моральної шкоди, суд
вважає, що вимоги позивача в цій
частині є завищеними і вважає за
необхідне стягнути з неї на користь
позивача 1000грн. Суд вважає, що такий
розмір відшкодування буде достатнім і
відповідатиме принципам виваженості
та розумності.

Вирішуючи питання судових витрат
у справі, суд вважає за необхідне в
порядку ст.88 ЦПК України стягнути з
відповідачки на користь держави
судовий збір в розмірі 243,60 грн. за
вирішення спору про відшкодування
матеріальної шкоди та 243,60 грн. за
вирішення спору про відшкодування
моральної шкоди, оскільки позивач
відповідно до Закону України «Про
судовий збір» від сплати судового
збору при зверненні до суду звільнений.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 23, 1166 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57, 209,
212-21, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої кримінальним
правопорушенням задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 в
відшкодування матеріальної шкоди 14897
грн. та в відшкодування моральної шкоди
1000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь держави
судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано до Димитровського міського суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Позивач має право оскаржити рішення в
загальному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги до Апеляційного
суду Донецької області через
Димитровський міський суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення суду, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Л.І.Клепка