Провадження № 22-ц/779/1648/2014
Головуючий у 1 інстанції Максимчин Ю. Д.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого -
Малєєва А.Ю.,

суддів:
Меленко О.Є., Васильковського В.М.,

секретарів -
Яковин М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 30
січня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що
відповідач - ОСОБА_4 22.10.2009 о 19 год. 20 хв. в
м. Івано-Франківську по вул. Сахарова в
стані алкогольного сп'яніння керував
транспортним засобом марки «БМВ 318»,
державний номерний знак НОМЕР_1 і, не
врахувавши дорожню обстановку, не
вибрав безпечну швидкість і тим самим
допустив наїзд на транспортний засіб
марки «Фольксваген», державний
номерний знак НОМЕР_2, який належить
позивачу. Зі слів останнього, з
урахуванням матеріального збитку,
завданого йому як власнику автомобіля,
вартості автотоварознавчої експертизи
та проведених додаткових робіт
загальна сума витрачених на ремонт
автомобіля коштів склала - 46 831,04 грн з
яких відповідачем ОСОБА_4 відшкодовано
у добровільному порядку 4 800 грн. Крім
того ОСОБА_3 зазначає, що відповідач
ОСОБА_4 керував транспортним засобом
без відповідної правової підстави,
оскільки вказаний автомобіль належав
на праві власності його брату - ОСОБА_2,
який на думку позивача, сприяв
неправомірному заволодінню даним
транспортним засобом. Зі слів ОСОБА_3,
внаслідок пошкодження його автомобіля
він був позбавлений протягом двох
місяців можливості ним користуватися,
що змінило звичний спосіб його життя,
викликало душевне хвилювання та
завдало моральної шкоди, компенсація
якої з урахуванням вищезазначених
обставин складає 50 00 грн.

Просив позов задовольнити та стягнути
з відповідачів на його користь 42 031 грн
відшкодувань майнової шкоди, 5 000 грн
моральної шкоди та 500 грн за проведення
експертного автотехнічного
дослідження, що в сумі складає: 47 531,04
грн.

Заочним рішенням Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 30 січня 2013 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково, зокрема,
стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 42 031,04 грн. - як
відшкодування майнової шкоди,
спричиненої пошкодженням автомобіля
та 2 500,00 грн. моральної шкоди, стягнути
солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 500,00 грн. за проведення
експертного автотехнічного
дослідження, 476,00 грн. витрат по оплаті
судового збору та 120,00 грн. витрат,
пов'язаних з публікацією оголошення в
газеті "Галичина".

ОСОБА_2 оскаржив вказане рішення в
апеляційному порядку, вважає його
незаконним та необґрунтованим,
ухваленим із порушенням норм
матеріального та процесуального права,
внаслідок неповного з'ясування
обставин справи, що мало наслідком
неправильне вирішення спору. Зокрема,
апелянт вказує, що його було неналежно
повідомлено про час і місце розгляду
справи. Постановою Кабінету Міністрів
України від 25.01.2006 № 52 затверджено
Порядок визначення друкованого засобу
масової інформації, в якому
розміщуються оголошення про виклик до
суду осіб, місце фактичного проживання
яких невідоме. Зі слів апелянта, п. 2
вищезазначеного Порядку встановлено,
що такі оголошення публікуються у
друкованому засобі масової інформації
загальнодержавної та місцевої сфери
розповсюдження за останнім відомим
місцем проживання (перебування) на
території України відповідача, третіх
осіб, свідків. Як зазначає апелянт,
таким друкованим засобом є газета
«Урядовий кур'єр» та газета «Свобода»,
що розміщує оголошення про виклик до
суду в Тернопільському регіоні
відповідно до переліку, встановленого
Розпорядженням КМУ від 26.12.2012 № 1065-р. Зі
слів ОСОБА_4 суду першої інстанції було
відоме місце проживання відповідачів,
оскільки розгляд справи про
адміністративне правопорушення за ч. 1
ст. 130 та ст. 124 КУпАП проводився
Кременецьким районним судом
Тернопільської області, що
підтверджується постановою
зазначеного суду. Відтак, апелянт
вважає, що відповідачі були неналежно
повідомлені про час і місце проведення
розгляду справи, оскільки оголошення
про їх виклик до суду були розміщені
лише в газеті «Галичина» без
оголошення у відповідні газети. Таким
чином, відповідач з посиланням на ст. 224
ЦПК України вказує на відсутність умов
для проведення судом заочного розгляду
справи, а також, що неналежне
повідомлення унеможливило його право
відповідно до ст.ст. 27, 31 ЦПК України
довести суду відсутність підстав для
солідарного стягнення з нього майнової
та моральної шкоди, яка завдана
позивачу, внаслідок протиправних дій
його брата ОСОБА_4.

Апелянт не погоджується з висновком
суду першої інстанції, яким відповідно
до ч. 4 ст. 1187 ЦК України стягнення з
відповідачів завданої шкоди
проводиться солідарно, так як його брат
мав право керувати автомобілем
відповідно до Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу. Крім того
апелянт зазначає з посиланням на п. 1 ч. 1
ст. 1188 ЦК України, що шкода завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки відшкодовується
на загальних підставах, тобто винною
особою, а відповідно до Постанови
Кременецького районного суду
Тернопільської області від 21 січня 2010
року винним визнано лише ОСОБА_4. За
вказаних умов, на думку апелянта,
правові підстави для стягнення з нього
шкоди відсутні.

Просить рішення Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 30 січня 2013 року - змінити,
відмовивши ОСОБА_3 у задоволенні
позовних вимог про стягнення з нього
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

У судовому засіданні апеляційного суду
відповідач ОСОБА_2 підтримав
апеляційну скаргу, просив її
задовольнити з наведених у ній мотивів.

Позивач просив апеляційну скаргу
відхилити з огляду на законність та
обґрунтованість рішення суду.

Заслухавши сторони по справі,
суддю-доповідача, дослідивши матеріали
справи колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу
належить задовольнити частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду не відповідає.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_3
належить автомобіль марки «Volksvagen Passat»,
державний номерний знак НОМЕР_2 згідно
Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу (а.с. 6, 21).

На а.с. 9 міститься лист ОСОБА_3 до ОСОБА_4
щодо проведення автотоварознавчого
дослідження (а.с. 9).

На а.с. 15-16 міститься Протокол огляду
транспортного засобу від 02.11.2009.

Згідно Акта виконаних робіт від 20.11.2009,
складеного підприємцем ОСОБА_6,
позивачем проведені додаткові
ремонтно-відновлювальні роботи на суму
11090 грн. (а.с. 31).

На а.с. 17-20 міститься Ремонтна
калькуляція № 1236 від 27.11.2009.

Згідно Квитанції № 008807 витрати за
проведення експертного автотехнічного
дослідження складають 500 грн (а.с. 30).

Відповідно до Висновку № 371
експертного автотоварознавчого
дослідження по визначенню вартості
матеріального збитку від 27.11.2009,
вартість матеріального збитку (шкоди),
завданої власнику автомобіля «Volksvagen
Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2,
пошкодженого в результаті ДТП з
врахуванням втрати товарної вартості
складає 35 741, 04 грн. (а.с. 11-14).

На а.с. 22-29 міститься фототаблиця з
зображення пошкоджень автомобіля
позивача.

Постановою Кременецького районного
суду Тернопільської області від 21.01.2010
ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні
правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130,
ст. 124 КУпАП та на підставі 36 КУпАП
призначено остаточне стягнення у
вигляді позбавлення права керувати
всіма видами транспортних засобів на
строк 2 роки (а.с. 7).

На а.с. 59 міститься повідомлення про
виклик в суд , розміщене в газеті
«Галичина» від 01.12.2012.

Постановою ВДВС Кременецького РУЮ від
14.03.2014 відповідно до Виконавчого листа
№ 0907/16151 від 11.11.2013 накладено арешт на
все майно, що належить апелянту (а.с.91).

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 22
травня 2014 року (а.с. 106), Заяву ОСОБА_2 про
перегляд заочного рішення від 07.05.2014
залишено без задоволення (а.с. 95-97).

Суд першої інстанції, з урахуванням
приписів ст. 1166, 1167 ЦК України, дійшов
обґрунтованого висновку щодо
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
позивачу ОСОБА_3.

Однак, застосувавши норми ч.ч. 2,4 ст. 1187
ЦК України щодо солідарного стягнення
з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 завданої
матеріальної та моральної шкоди, суд
першої інстанції, в порушення вимог п.1
ч.1 ст. 1188 ЦК України, не врахував, що
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме винною особою.
Постановою Кременецького районного
суду Тернопільської області від 21.01.2010
ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні
правопорушення(а.с. 7), відтак він і
повинен відшкодувати, завдану позивачу
матеріальну та моральну шкоду.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
сприяння ОСОБА_2 неправомірному
заволодінню ОСОБА_4 його транспортним
засобом, яким останній керував без
відповідної правової підстави.
Приписами абзацу 2 п. 6 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 « Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» визначено, якщо
особа під час керування транспортним
засобом має посвідчення водія на право
керування транспортним засобом
відповідної категорії і реєстраційний
документ на транспортний засіб,
переданий їй власником або іншою
особою, яка на законній підставі
використовує такий транспортний засіб,
то саме ця особа буде нести
відповідальність за завдання шкоди.
Згідно листа Центр ДАІ № 6102 м.
Кременець від 29.04.2014 станом на 22.10.2009 за
гр. ОСОБА_2 значиться зареєстрований
22.03.2008 автомобіль НОМЕР_3, в графі
«Особливі відмітки» є запис: має право
керування гр. ОСОБА_4 (а.с. 98).

Враховуючи наведене колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення слід
скасувати та постановити нове, яким
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3
щодо стягнення солідарно з ОСОБА_2 42 031,04
грн - як відшкодування майнової шкоди,
спричиненої пошкодженням автомобіля
та 2500 грн моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Заочне рішення Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 30 січня 2013 року в частині
стягнення солідарно з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 42 031,04 грн - як
відшкодування майнової шкоди,
спричиненої пошкодженням автомобіля
та 2500 грн моральної шкоди скасувати,
ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимого щодо
ОСОБА_2 відмовити.

У решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
А.Ю. Малєєв

Судді:
О.Є. Меленко

В.М.
Васильковський