Справа № 515/903/14-ц
Провадження № 2/515/1145/14
Татарбунарський районний суд Одеської
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року. Татарбунарський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді
Семенюк Л.А.

при секретарі
Унгурян Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Татарбунари
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Лиманської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
області, третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
власності на земельні ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з
позовом до Лиманської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
області, третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
власності на земельні ділянки,
посилаючись на слідуючі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Лиман
Татарбунарського району Одеської
області померла бабуся позивачки
ОСОБА_4, яка за життя вчинила заповіт на
ім'я позивачки та її сестри - ОСОБА_2,
заповівши їм земельні ділянки площами
4,34 га та 4,64 га відповідно, згідно
Державного акту на право приватної
власності на землю серії ІІ-ОД № 026055
виданого Лиманською сільською радою
Татарбунарського району 30 жовтня 2002
року.

Але при складанні заповіту
секретар Лиманської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
області допустив помилку, де замість
вірних площ, згідно вищезазначеного
Державного акту на право приватної
власності на землю 4,97 га та 4,64 га,
вказав помилково 4,34 га та 4,64 га.

Після смерті спадкодавця,
позивачка та треті особи по справі -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своєчасно звернулась
на адресу нотаріуса з приводу
прийняття спадщини, але нотаріус
відмовив їм з причини невідповідності
заповіту вимогам ст.1247 ЦК України. У
зазначеному заповіті вказано, що
ОСОБА_4 заповідає Державний акт на
право приватної власності на землю,
замість самої землі.

Однак, не зважаючи на те, що
спадкодавець заповіла позивачці та її
сестрі Державний акт на право
приватної власності на землю, ОСОБА_1
вважає, що бабуся заповіла їм саме
землю, а не Державний акт на право
приватної власності на землю, оскільки
в заповіті зазначені розміри земельних
ділянок, хоча й с помилкою.

За таких обставин, позивачка
звернулася з вказаним позовом до суду
про визнання за нею права власності на
земельні ділянки по праву успадкування
по заповіту та по закону в порядку
п'ятої черги.

Позивачка в судове засідання не
з'явилась, але направила до суду заяву з
проханням справу заслухати у її
відсутність, повністю підтримуючи
позовні вимоги.

Представник Лиманської сільської
ради Татарбунарського району Одеської
області направив до суду заяву з
проханням заслухати справу у його
відсутність, проти задоволення
позовних вимог не заперечує, вважаючи
їх обґрунтованими та законними.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явились, але направили до суду заяву з
проханням справу заслухати у їх
відсутність, повністю підтримуючи
позовні вимоги, проти прийняття
спадщини позивачкою не заперечують.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Згідно копії свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2 від 05.10.2013 року (а.с.8)
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з свідоцтва про
одруження НОМЕР_3 від 21.11.2003 року (а.с.21),
21.11.2003 року був укладений шлюб між
ОСОБА_5 та ОСОБА_4, який був
зареєстрований у виконкомі Лиманської
сільської ради Татарбунарського
району Одеської області, про що було
зроблено актовий запис за № 5, у зв'язку
з реєстрацією шлюбу ОСОБА_4 змінила
прізвище з "ОСОБА_4" на "ОСОБА_4".

Копією Державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІІ-ОД за № 026055 від 30.10.2002 року (а.с.10)
підтверджується, що ОСОБА_4 є власником
земельної ділянки площею 4,97 га,
розташованої на території Лиманської
сільської ради Татарбунарського
району Одеської області, виділеної для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва та
земельної ділянки площею 4,64 га виданої
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом серії ВЕІ № 705281.

Із копії заповіту від 18.02.2008 року (а.с.9)
вбачається, що ОСОБА_4 на випадок своєї
смерті зробила таке розпорядження:
належний їй Державний акт на право
приватної власності на землю серії
ІІ-ОД № 026055, виданий 30 жовтня 2002 року
заповіла двом своїм онукам у таких
долях: земельну ділянку площею 4,64 га -
ОСОБА_2, земельну ділянку площею 4,34 га -
ОСОБА_1.

Як вбачається з витягу з технічної
документації про визначення
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки № 13-Н-498 від 19.02.2014 року (а.с.11)
вартість земельної ділянки площею 9,61
га, що належить ОСОБА_4 згідно
Державного акту серії ІІ-ОД за № 026055,
складає 205879 грн. 00 коп.

Листом нотаріуса від 03.12.2013 року (а.с.12)
підтверджується відмова нотаріуса
позивачці та третім особам в прийнятті
заяви про відкриття спадкової справи, у
зв'язку з невідповідністю заповіту
вимогам ст.1247 ЦК України, оскільки
спадкодавець заповів не земельну
ділянку, а Державний акт.

Інформаційною довідкою зі Спадкового
реєстру від 16.05.2014 року (а.с.31)
повідомляється, що за результатами
пошуку спадкової справи після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 - інформація
відсутня.

Із листа відділу Держземагенства в
Татарбунарському районі від 11.04.2014 року
(а.с.22) повідомляється, що ОСОБА_4 є
власником земельної ділянки загальною
площею 9,61 га, з яких: на підставі
рішення Лиманської сільської ради
Татарбунарського району від 14.01.2002 року
№325 їй надано земельну ділянку
загальною площею 4,97 га, що включає
земельні ділянки площею 0,63 га та 4,34 га
та на підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом серії ВЕІ №705281,
зареєстрованого за №39 від 11 січня 2007
року - на земельну ділянку площею 4,64 га.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків /спадщини/ від фізичної
особи, яка померла /спадкодавця/, до
інших осіб /спадкоємців/.

Частина перша статті 1223 ЦК України
передбачає право на спадкування осіб,
визначених у заповіті.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1234 ЦК України, право
на заповіт має фізична особа з повною
цивільною дієздатністю. Право на
заповіт здійснюється особисто.
Вчинення заповіту через представника
не допускається.

В силу ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач
може призначити своїми спадкоємцями
одну або кілька фізичних осіб,
незалежно від наявності у нього з цими
особами сімейних, родинних відносин, а
також інших учасників цивільних
відносин.

Згідно ч.1 ст. 1265 ЦК України, у п'яту
чергу право на спадкування за законом
мають інші родичі спадкодавця до
шостого ступеня споріднення включно,
причому родичі ближчого ступеня
споріднення усувають від права
спадкування родичів подальшого
ступеня споріднення. Ступінь
споріднення визначається за числом
народжень, що віддаляють родича від
спадкодавця. Народження самого
спадкодавця не входить до цього числа.

В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину чи не прийняти її.

У судовому засіданні з достовірністю
встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем
по заповіту на частину земельної
ділянки площею 4,64 га згідно Державного
акту на право приватної власності на
землю серії 11-ОД №026055 та спадкоємцем по
закону в порядку п'ятої черги на іншу
частину земельної ділянки розміром 4,97
га згідно вищезазначеного Державного
акту, після смерті ОСОБА_4, оскільки
інші спадкоємці - треті особи по справі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщину не прийняли в
установлений законом строк, не
заперечували проти вимог позову, про що
свідчать надані ними суду заяви
(а.с.19-20). Однак, отримати свідоцтво про
право на спадщину через нотаріальну
контору позивачка не має можливості у
зв'язку з тим, що вищевказаний заповіт
не відповідає вимогам чинного
законодавства, оскільки в ньому
вказано, що спадкодавець заповіла не
земельну ділянку, а Державний акт на
право приватної власності на землю, що
є помилкою, а також в ньому допущена
помилка щодо розміру земельної
ділянки, яку заповіла спадкодавець
позивачці, де замість 4,97 га, зазначено
4,34 га, відповідно до довідки
Держземагенства в Татарбунарському
районі (а.с.22).

Разом з тим, враховуючи, що воля
спадкодавця ОСОБА_4 була зафіксована
письмовим доказом-заповітом, в якому
зазначено, що вона за життя заповіла
належний їй Державний акт на право
приватної власності на землю позивачці
та її сестрі ОСОБА_2, яка відмовилась
від своєї частки спадку в наданій до
суду заяві (а.с.19) на користь ОСОБА_1,
заповіт внесений в спадковий реєстр і
ніхто з часу смерті спадкодавця
заповіт не оспорював, суд вважає, що за
ОСОБА_1 може бути визнано право
власності по заповіту на земельну
ділянку площею 4,97га, що включає
земельні ділянки площею 0,63 га та 4,34 га,
та право власності за законом в порядку
п'ятої черги на земельну ділянку площею
4,64 га, розташовані на території
Лиманської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
області, а всього загальною площею 9,61
га, які належали згідно Державного акту
на право приватної власності на землю
серії ІІ-ОД за № 026055 від 30.10.2002 року, на
праві приватної власності ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, яка змінила
прізвище після укладення шлюбу в 2003
році на "ОСОБА_4"(а.с.21).

Керуючись ст.ст.15, 58-60, 197, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, ст.ст.203, 328, 1216, 1217, 1223, 1233, 1234, 1235,
1247, 1265, 1268 ЦК України, Інструкцією "Про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України", затвердженої
Наказом Міністерства юстиції від 03.03.2004
року №20/5, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лиманської
сільської ради Татарбунарського
району Одеської області, третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності на земельні
ділянки - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженкою села Лиман
Татарбунарського району Одеської
області, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, право власності на земельні
ділянки: площею 4,97 га, що включає
земельні ділянки площею 0,63 га та 4,34 га,
по заповіту та на земельну ділянку
площею 4,64 га - по закону, а всього
загальною площею 9,61 га, розташовані на
території Лиманської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
області, згідно Державного акту на
право приватної власності на землю
серії ІІ-ОД за № 026055 виданого 30.10.2002
року ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Татарбунарський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Семенюк