Номер провадження: 22-ц/785/5282/14
Головуючий у першій інстанції Куркан
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області

головуючого судді - Суворова В.О.

судді - Артеменко І.А.

судді - Сватаненко В.І.

при секретарі - Добряк Н.І.

при участі: представника ОСОБА_2-ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Овідіопольського районного
суду Одеської області від 01 квітня 2014
року по справі за заявою ОСОБА_2 ,
заінтересована особа - реєстраційна
служба Одеського міського управління
юстиції Одеської області про
встановлення факту належності ухвали
Центрального районного суду м. Одеси
від 16 січня 2003 року за №2-370, на підставі
якої у заявника виникло право
власності на квартиру АДРЕСА_1, в якій
він зазначений позивачем, а саме
ОСОБА_2,-

встановила:

31 березня 2014 року заявник звернувся з
зазначеною заявою до суду.

01 квітня 2014 року ухвалою суду першої
інстанції у відкритті провадження по
справі за заявою ОСОБА_2,
заінтересована особа-реєстраційна
служба Одеського міського управління
юстиції Одеської області про
встановлення факту належності
документу - відмовлено (а.с.4).

В апеляційній скарзі заявник просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
в зв'язку з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та повернути заяву для розгляду до суду
першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність ухвали суду в межах
позовних вимог і доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо заява не підлягає розгляду
в судах у порядку цивільного
судочинства.

За частинами 1 і 2 ст. 15 ЦПК у порядку
цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.
Розгляд справ за КАС України (ст. 17) або
ГПК України (ст. 1, 12) віднесено до
компетенції адміністративних чи
господарських судів.

Відповідно до роз'яснень, які зазначені
у Листі Верховного Суду України від
01.01.2012 року "Судова практика розгляду
справ про встановлення фактів, що мають
юридичне значення" , визначення
предмета доказування у справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, залежить від точного
тлумачення їх законодавчого
формулювання. Визначаючи предмет
доказування у цій категорії справ,
необхідно враховувати норми
матеріального права, які регулюють
правовідносини.

У разі звернення до суду із заявою про
встановлення факту, що не має
юридичного значення, слід відмовляти у
відкритті провадження у справі
відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК або ж у
разі його помилкового відкриття -
закривати провадження у справі з
підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК.

Заяву про встановлення факту
належності правовстановлюючого
документа можуть подавати:

- особа - власник правовстановлюючого
документа, якій необхідно довести
належність цього документа їй.

Слід враховувати, що описки та помилки
в судовому рішенні виправляються не
шляхом встановлення факту належності
правовстановлюючого документа, а
шляхом виправлення описки у порядку,
передбаченому ст. 219 ЦПК.

Заявник на обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що під час
постановлення ухвали Центрального
районного суду м. Одеси від 16 січня 2003
року відповідно до правоустановчих
документів, які посвідчували його
особу (посвідчення на постійне місце
проживання НОМЕР_1 від 07 серпня 2002 р.)
було зазначено його по-батькові -
«ОСОБА_2». В громадянському паспорті,
який позивач отримав в теперішній час,
його по-батькові зазначено «ОСОБА_2», у
зв'язку з чим він не може вільно
розпоряджатися квартирою.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на обґрунтування заяви, та відмовляючи
в відкритті провадження по справі не
звернув увагу, що на час постановлення
ухвали Центрального районного суду м.
Одеси від 16 січня 2003 р. відповідно до
документів, що посвідчували особу
заявника , було зазначено його
по-батькові «ОСОБА_2». Тобто, в
вказаному судовому рішенні була
відсутня помилка. Тому судова колегія
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до помилкового висновку, що в ухвалі
від 16 січня 2003 р. є помилка, яка повинна
бути виправлена за загальними
правилами, передбаченими статтями 219 -
221 ЦПК України .

У зв'язку з викладеним судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
помилково відмовив у відкритті
провадження в відповідності до п.1 ч.2
ст. 122 ЦПК України.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
вважає, що суд першої інстанції вирішив
питання з порушенням норм
процесуального права, що є підставою
для скасування ухвали суду першої
інстанції, яка перешкоджає подальшому
провадженню по справі, з направленням
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307 ч.2 п. 2, 311 ч.1 п.4,
313, 314, 315, 317, 318, ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області , -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського районного
суду Одеської області від 01 квітня 2014
року - скасувати.

Справу направити до того ж суду для
розгляду по суті.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, є остаточною, оскарженню
не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської
області
В.О. Суворов

І.А. Артеменко

В.І.
Сватаненко