Ухвала

іменем україни

25 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Парінової І.К.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом прокурора
м. Іллічівська Одеської області в
інтересах Іллічівської міської ради
Одеської області до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтер-Агро», ОСОБА_3, треті особи:
приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_4, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, про визнання
договорів купівлі-продажу недійсними,
скасування реєстрації, звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки
та знесення самовільно збудованого
об'єкта, за касаційною скаргою
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтер-Агро» на рішення апеляційного
суду Одеської області від 16 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року прокурор м.
Іллічівська Одеської області
звернувся до суду в інтересах
Іллічівської міської ради Одеської
області, мотивуючи свої вимоги тим, що
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 15 червня 2011
року в задоволені позову
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтер-Агро» (далі - СТОВ «Інтер-Агро»)
до Іллічівської міської ради,
виконавчого комітету Іллічівської
міської ради про визнання права
власності на торговельний павільйон
загальною площею 13,7 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
відмовлено. Посилаючись на те, що
спірний об'єкт нерухомості побудований
без належних дозвільних документів,
земельна ділянка під його будівництво
не виділялася та, керуючись ст. ст. 203, 215
ЦК України, просив визнати недійсними
договори купівлі-продажу від 10 травня
2011 року № 3969 та № 3970, укладені
між ТОВ «Інтер-Агро» та ОСОБА_3,
скасувати їх державну реєстрацію та
зобов'язати СТОВ «Інтер-Агро»
знести самочинно збудований
торговельний павільйон площею 13,7 кв. м
та привести земельну ділянку в
первісний стан.

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 27
вересня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 16 грудня 2013 року
рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 27
вересня 2013 року скасовано. Ухвалено
нове рішення, яким позов задоволено
частково. Визнано недійсними договори
купівлі-продажу від 10 травня 2011 року
№ 3969 та № 3970, укладені між СТОВ
«Інтер-Агро» та ОСОБА_3, посвідчені
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_4 Зобов'язано
СТОВ «Інтер-Агро» знести самочинно
збудоване нерухоме майно, а саме:
торговельний павільйон площею 13,7 кв. м,
розташований за адресою:
АДРЕСА_1 та привести земельну ділянку в
первісний стан, який існував до
самочинного будівництва. В іншій
частині позову відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі СТОВ «Інтер-Агро»
просить скасувати рішення
апеляційного суду, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, і залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Статтями 303, 304 ЦПК України встановлено,
що під час розгляду справи в
апеляційному порядку суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Справа
розглядається апеляційним судом за
правилами, встановленими для розгляду
справи судом першої інстанції, з
винятками і доповненнями,
встановленими законом.

Встановлено, що 07 травня 2009 року СТОВ
«Інтер-Агро» уклало з Іллічівською
міською радою Одеської області договір
оренди твердого покриття на строк до 07
травня 2010 року (а.с. 66-69).

Відповідно до п. 13 зазначеного договору
після припинення дії договору орендар
зобов'язався передати ділянку з
твердим покриттям у стані, не гіршому
порівняно з тим, у якому він одержав в
оренду.

Під час користування твердим покриттям
СТОВ «Інтер-Агро» збудувало об'єкт
нерухомості у вигляді павільйону
загальною площею 13,7 кв. м, та на
підставі рішення господарського суду
Одеської області від 17 березня 2010 року
набуло право власності на спірний
об'єкт, зареєструвавши його 31 березня
2010 року в органах комунального
підприємства «БТІ» м. Іллічівська (а.с.
10)

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду 15 червня 2011 року
рішення господарського суду Одеської
області від 17 березня 20120 року
скасовано. Ухвалено нове рішення, яким
у задоволені позову СТОВ «Інтер-Агро»
відмовлено (а.с. 15-17).

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив із того, що підстави
для визнання договорів купівлі-продажу
недійсними відсутні, а вимоги про
скасування їх реєстрації є похідними;
та з відсутності приписів про знесення
самочинно збудованого павільйону,
передбачених ст. 376 ЦК України, оскільки
знесення є крайньою мірою.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про часткове задоволення позову,
апеляційний суд вважав, що земельна
ділянка під забудову ТОВ «Інтер-Агро»
не виділялася, торговельний павільйон
є самочинним будівництвом та підлягає
знесенню відповідно до ст. 376 ЦК
України. З таких же підстав суд дійшов
висновку про те, що укладені правочини
підлягають визнанню недійсними. Крім
того, зазначив, що рішення Одеського
апеляційного господарського суду від
15 червня 2011 року, яким
встановлено, що спірний об'єкт
нерухомості є самочинним будівництвом,
є чинним і встановлені ним фактичні
обставини відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК
України мають преюдиційне значення для
вирішення даного спору.

Такі висновки апеляційного суду
відповідають вимогам закону та
ґрунтуються на фактичних обставинах
справи.

Доводи касаційної скарги стосовно
того, що на час укладення спірних
договорів купівлі-продажу СТОВ
«Інтер-Агро» було законним власником
торговельного павільйону та, що
прокурором безпідставно пред'явлено
позов, оскільки ні Іллічівська міська
рада Одеської області, як власник
земельної ділянки, ні Інспекція
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області не пред'являли до
відповідача вимог про знесення
самочинного будівництва, не
заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України
прокурор здійснює у суді
представництво інтересів громадянина
або держави в порядку, встановленому
цим Кодексом та іншими законами, і може
здійснювати представництво на
будь-якій стадії цивільного процесу.

Підставою представництва прокуратурою
інтересів держави є наявність порушень
або загрози порушень економічних,
політичних та інших державних
інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних
осіб, що вчиняються у відносинах між
ними або державою (ч. 2 ст. 36-1 Закону
України «Про прокуратуру»).

За правилами ч. ч. 1, 4 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважається
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Якщо власник (користувач)
земельної ділянки заперечує проти
визнання права власності на нерухоме
майно за особою, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво на
його земельній ділянці, або якщо це
порушує права інших осіб, майно
підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

З матеріалів справи вбачається, що
спірний павільйон збудований
відповідачем на земельній ділянці, яка
не була відведена для цієї мети та на
яку останній не має права, а тому
обґрунтованим є висновок суду
апеляційної інстанції, що він підлягає
знесенню з приведенням земельної
ділянки у придатний для використання
стан, що відповідає також положенням
ст. 212 ЗК України про те, що приведення
земельних ділянок у придатний стан,
включаючи знесення споруд,
здійснюється за рахунок осіб, які
самовільно зайняли земельні ділянки.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи касаційної скарги
стосуються переоцінки доказів,
викладених в оскаржуваному рішенні, що
не відноситься до компетенції суду
касаційної інстанції, та не дають
підстав для висновку, що апеляційним
судом при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтер-Агро» відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 16 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

І.К. Парінова