Кіровський районний суд міста Макіївки
Провадження № 2/268/861/14 Сп
Справа № 268/1527/14-ц
Р і ш е н н я

і м е н е м У к
р а ї н и

18 липня 2014 року

м. Макіївка

Кіровський районний суд міста
Макіївки Донецької області у складі:

головуючий суддя Перевєрзєв М.М.

за
участю сторін:

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

при
секретарі Покашовій В.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в місті Макіївка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини,

у с т а н о в и в:

14 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, мотивуючи вимоги тим, що
відповідач недостатньо приймає участі
в матеріальному утриманні сина, чим
порушує його законні права та інтереси
на нормальний рівень життя.

У судовому засіданні ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги, в
обґрунтування яких послалася на факти
і обставини, викладені в заяві, та
зазначила, що з 14 серпня 1992 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2, який було розірвано за рішенням
суду. Від спільного проживання вони
мають двох дітей: синів - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітнього
ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2.
Сімейні відносини з відповідачем
припинені, вони мешкають окремо та у
кожного з них інша сім'я. Син проживає
разом з нею і фактично перебуває на її
повному утриманні, виховується нею.

Після розірвання шлюбу, за
домовленістю між ними, ОСОБА_2
добровільно перераховував гроші на
утримання дітей в сумі по 1000 грн., однак
у подальшому цей розмір став
зменшувався, а після серпня 2013 року
матеріальна допомога з боку батька
була припинена. За таких обставин вона
вирішила спірні правовідносини
врегулювати в юридичному порядку
судовим рішенням.

Вона прикладає зусилля на забезпечення
життєвих потреб дитини, однак на
теперішній час у зв'язку з втратою
постійної роботи не має реальної
можливості самостійно повністю
забезпечити необхідні потреби дитини.
Інших доходів вона немає. Батько дитини
- ОСОБА_2 фізично здоровий, постійно
виїжджає на заробітки у складі
будівельної бригади, де отримує
стабільний дохід, розмір якого їй не
відомий. Його майновий стан є
задовільним, тому відповідач може
надавати дитині більш значну
матеріальну допомогу.

Посилаючись на наведені
обставини, позивачка вважає, що
відповідач отримує достатні доходи,
тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на
її користь аліменти на утримання
неповнолітньої дитини у розмірі 1000 грн.
щомісяця.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
визнав частково, пояснивши в судовому
засіданні, що він не заперечує свого
батьківського обов'язку матеріально
утримувати свого неповнолітнього сина,
він згодний виплачувати аліменти на
його утримання, але у меншому, чим
визначено позивачкою, розмірі. Після
розірвання шлюбу з позивачкою, за
домовленістю з нею, він щомісяця
добровільно сплачував грошові кошти у
середньому по 1000 грн., потім у зв'язку з
досягнення ОСОБА_3 повноліття та зі
зміною його матеріального положення,
розмір матеріальної допомоги
зменшився. Крім того, він приймає
участь у додаткових витратах дітей,
намагається приймати участь в їх
вихованні.

На теперішній час він не має постійного
місця роботи, на життя заробляє
тимчасовими заробітками, має другу
сім'ю. На його утримання інші
неповнолітні діти чи непрацездатні
особи не перебувають. Стан його
здоров'я задовільний.

Враховуючи його життєву ситуацію,
матеріальний стан він має можливість
сплачувати на утримання сина аліменти
в розмірі 500 грн. За таких обставин
просить суд позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково, зменшивши
розмір аліментів.

У судовому засіданні позивачка
погодилась з вказаним відповідачем
щомісячним розміром аліментів на
утримання неповнолітнього сина.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши надані докази, суд у межах
заявлених позовних вимог ( стаття 11 ЦПК
України ) установив наступне.

Наявними в матеріалах справи доказами
підтверджено, що громадяни України
ОСОБА_2 і ОСОБА_1 з 14 серпня 1992 року
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який у 2009 році розірвано на підставі
судового рішення.

У період спільного проживання
ІНФОРМАЦІЯ_2 року у сторін народився
син - ОСОБА_4, батьками якого вони
записані в актовому запису про
народження: № 118 від 10 лютого 2001 року
міського відділу реєстрації актів
цивільного стану м. Макіївки
Донецького обласного управління
юстиції. На теперішній час позивачка і
відповідач мешкають окремо один від
одного, відносини між собою фактично не
підтримують. Дитина проживає в новій
сім'ї разом з матір'ю та знаходиться на
її вихованні і утриманні.

Договір про сплату аліментів на дитину
між сторонами не укладався.
Домовленості між батьками щодо способу
утримання дітей та порядку сплати
аліментів на теперішній час не
досягнуто.

Вищенаведені обставини визнані
сторонами в судовому засіданні, тому у
відповідності з частиною 1 статті 61 ЦПК
України не підлягають доказуванню у
справі.

Відповідно до положень частин 1, 2
статті 27 Конвенції ООН про права дітей
від 20 листопада 1989 року (ратифікована
Україною Постановою Верховної Ради
України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11 та
набула чинності для України 27 вересня
1991 року) держава визнає право кожної
дитини на рівень життя, необхідний для
фізичного, розумового, духовного,
морального і соціального розвитку
дитини. Батьки або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Дитина, з огляду на його фізичну й
розумову незрілість вимагає
спеціального захисту й турботи,
включаючи належний правовий захист, як
до, так і після народження.

Обов'язок батьків по утримуванню дітей
до досягнення ними повноліття
закріплено в частині 2 статті 51
Конституції України і статті 180
Сімейного кодексу України.

У випадку ухилення батьків від
виконання цього обов'язку, за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються в частині від
доходу його матері, батька й (або) у
твердій грошовій сумі (ст. 181 СК
України).

Відповідно до частини 1 статті 184 СК
України якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

За змістом частини 1 статті 141 СК
України мати, батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою.

Правова природа аліментів у розумінні
норм глави 15 СК України є такою, що з
одного боку вони є правом, а з іншого -
обов'язком, і надаються тим з батьків,
хто проживає окремо від дитини, на її
утримання тому з батьків, з ким
проживає дитина.

За правилами статті 182 СК України та
пункту 17 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року № 3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» при визначенні
розміру аліментів суд враховує: 1) стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів; 3)
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші
обставини, що мають істотне значення.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування
(ч. 1 ст. 58 ЦПК).

Згідно довідки товариства з обмеженою
відповідальністю «Ремжитлобуд» від 28
квітня 2014 року ОСОБА_1 зареєстрована і
проживає в квартирі АДРЕСА_2 разом зі
своїми дітьми: ОСОБА_3 та неповнолітним
ОСОБА_4.

Позивачка офіційно не працює. Докази,
що вона має інші реальні доходи, в
матеріалах справи відсутні.

Відповідач проживає окремо від
неповнолітньої дитини, у нього інша
сім'я. Його фактичне місце проживання
за адресою: АДРЕСА_1. Він не має
постійного місця роботи, має
нерегулярний і мінливий заробіток.
Фактичний розмір отриманих
відповідачем тимчасових доходів
будь-якими належними доказами по
справі не підтверджено. Стан здоров'я
відповідача задовільний, на його
утриманні інші неповнолітні діти та
непрацездатні особи не перебувають.

Передбачених законом підстав для
звільнення ОСОБА_2 від обов'язку
утримання дитини судом не встановлено.
Представлені відповідачем докази та
наведені ним у судовому засіданні
доводи не позбавляють його обов'язку
утримувати неповнолітнього сина.

Враховуючи викладене, суд визнає, що
ОСОБА_2 не виконує у повному обсязі
передбачені сімейним законодавством
батьківські обов'язки з утримання
дитини, у зв'язку з чим позовні вимоги
ОСОБА_1 про стягнення аліментів є
обґрунтованими.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд також приймає до уваги
положення статті 7 Закону України від 16
січня 2014 року № 719-VІІ «Про Державний
бюджет України на 2014 рік», згідно якої
з 1 січня поточного року прожитковий
мінімум на одну особу в розрахунку на
місяць для тих, хто відноситься до
основних соціальних і демографічних
груп населення, становить: на дитину
віком від 6 до 18 років - 1286 грн.

Прожитковий мінімум це вартісна
величина достатнього для забезпечення
нормального функціонування організму
людини, збереження його здоров'я набору
продуктів харчування (далі - набір
продуктів для харчування), а також
мінімального набору непродовольчих
товарів (далі - набір непродовольчих
товарів) та мінімального набору послуг
(далі - набір послуг) необхідних для
задоволення основних соціальних і
культурних потреб особистості (Закон
України від 15.07.1999 р. № 966-ХІV «Про
прожитковий мінімум»).

Проаналізувавши встановлені по справі
фактичні обставини, оцінивши наведені
сторонами в порядку статті 60 ЦПК
України докази в їх сукупності і
взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що
визначений позивачкою розмір
аліментів у твердій грошовій сумі в
розмірі 1000 грн. на місяць не відповідає
встановленим фактичним обставинам по
справі та перевищую матеріальні
можливості відповідача, тому,
враховуючи вищенаведене, визначає
ОСОБА_2 аліменти на утримання
неповнолітньої дитини у твердій
грошовій сумі - 500,00 грн. на місяць, що з
урахуванням передбаченого
законодавством обсягу майнового
обов'язку матері, відповідає
забезпеченню необхідних і розумних
потреб дитини.

Відповідач не надав суду належних,
переконливих доказів неможливості
сплачувати аліменти у встановленому
судом розмірі.

Між тим, вимоги позивачки щодо
визначення в судовому рішенні
аліментів на неповнолітню дитину у
мінімальному розмірі - не менш, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, не
підлягають задоволенню, оскільки
суперечать положенням частини 2 статті
182 Сімейного кодексу України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 79
Сімейного кодексу України аліменти
присуджуються за рішенням суду від дня
подання позовної заяви.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів на утримання дитини за один
місяць, згідно вимогам статті 367 ЦПК
України, підлягає негайному виконанню.

Позивача, на користь якого ухвалене
судове рішення, у встановленому
законом порядку звільнено від сплати
судових витрат при зверненні до суду,
тому відповідно до положень частини 3
статті 88 ЦПК України при постановленні
рішення вони підлягають стягненню з
відповідача в дохід держави.

На підставі вищевикладеного,
керуючись статтями 11, 60, 88, 214, 215, 367
Цивільного процесуального кодексу
України, статтями 141, 180-183, 191 Сімейного
кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженця міста Макіївки Донецької
області, який проживає за адресою: 86150,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, аліменти у розмірі 500 (п'ятсот)
грн. 00 коп. щомісяця на утримання
неповнолітнього сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь його матері -
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, місце проживання якої
зареєстровано за адресою: 86147, АДРЕСА_2,
починаючи з 14 травня 2014 року, до
досягнення дитини повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60
коп.

У задоволенні решти позовних
вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити.

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів на
утримання дитини у межах суми платежу
за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається Апеляційному суду
Донецької області через Кіровський
районний суд м. Макіївки Донецької
області протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особою, яка брала
участь у справі, але не була присутня у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: