АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №2/679/6/2014
Провадження №22-ц/792/1228/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі :головуючої - судді Карпусь
С.А.,

суддів : Федорової Н.О., Матковської
Л.О.

при секретарі Дорощук О.М.

з участю : ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 16 січня 2014
року за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про відшкодування моральної
шкоди, завданої ушкодженням здоров'я
внаслідок скоєння злочину, зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасника розгляду, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В січні 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1
про відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я
внаслідок скоєння злочину. В
обґрунтування позовних вимог
вказували, що 04.07.2009 року знаходячись в
приміщенні квартири АДРЕСА_1, на ґрунті
особистих неприязних відносин, що
виникли між ними, відповідач почав
навмисно наносити їм удари руками та
ногами по різним частинам тіла,
внаслідок чого спричинив їм тілесні
ушкодження, які згідно висновку
судово-медичної експертизи №43 та №43
від 08.02.2011 року, відносяться до
категорії легкого ступеня тяжкості.
Постановою Нетішинського міського
суду від 06.12.2012 року ОСОБА_1 звільнений
від кримінальної відповідальності у
зв'язку із закінченням строків
давності притягнення до кримінальної
відповідальності. Посилаючись на те, що
внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1
вони зазнали фізичного болю та
душевних страждань, був порушений їх
звичний спосіб життя, тому просили
стягнути з ОСОБА_1 на їх користь по 10000
грн. моральної шкоди кожній.

В червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся із
зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення моральної шкоди. В
обґрунтування своїх вимог зазначав, що
між ним та громадянкою ОСОБА_4 був
укладений договір оренди частини
приміщення в

________________________________________________________________________
________

Головуючий у першій інстанції -
Фурсевич О.В. Провадження №
22-ц/792/1228/14 Доповідач - Карпусь С.А.
Категорія №
30

квартирі АДРЕСА_1 для створення
депутатської приймальні. 04.07.2009 року
ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 без його згоди,
не маючи на те жодних правових підстав
та провокуючи порушення громадського
порядку, проникли до вказаного
приміщення та занесли свої особисті
речі, тим самим створили перешкоди в
роботі депутатської приймальні. На
його вимогу звільнити приміщення не
реагували у зв'язку з чим він був
змушений викликати працівників
міліції. Внаслідок неправомірних дій
позивачів-відповідачів йому завдана
моральна шкода, яка полягає в
приниженні його честі, гідності та
ділової репутації. З цих підстав просив
стягнути з останніх солідарно на його
користь 1 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Нетішинського міського суду
від 04 червня 2013 року вказані позови
об'єднано в одне провадження.

Рішенням Нетішинського міського суду
від 16 січня 2014 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 3000 грн.
моральної шкоди кожній. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання
про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає
рішення суду незаконним просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким його позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі, а в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відмовити. Посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, які суд вважав встановленими,
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що своїми діями ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 провокували порушення
громадського порядку та створили
штучні перешкоди у здійсненні ним
депутатської діяльності, а тілесні
ушкодження ОСОБА_2 отримала при падінні
на підлогу в результаті нападу, що
стався з нею внаслідок несвоєчасного
прийняття останньою ліків.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

В силу ст. 1167 ЦК України для покладення
відповідальності на заподіювача
моральної шкоди необхідна сукупність
таких обов'язкових умов: а) наявність
шкоди; б) протиправність дій
заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок
між протиправною поведінкою
заподіювача і шкодою; г) вина в
заподіянні шкоди.

Таким чином, деліктна відповідальність
за загальним правилом настає лише за
вини заподіювача шкоди. Причинний
зв'язок між протиправною поведінкою
особи та завданою шкодою є обов'язковою
умовою відповідальності, яка
передбачає, що шкода стала об'єктивним
наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Судом встановлено, що 4 липня 2009 року о 15
годині в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_1 побив
ОСОБА_2 і ОСОБА_3, спричинивши їм легкі
тілесні ушкодження, у зв'язку з чим вони
зазнали фізичного болю та моральних
страждань.

Ці обставини підтверджуються
матеріалами справи, в тому числі
показаннями допитаних свідками ОСОБА_2
і ОСОБА_3, показаннями свідка ОСОБА_7,
згідно з якими вона того дня перебувала
на балконі квартири АДРЕСА_1 і була
очевидцем нанесення ОСОБА_1 побоїв
ОСОБА_2 і ОСОБА_3, аналогічними
показаннями свідка ОСОБА_6, висновками
експерта № 42 від 04.02.2011 року та № 43 від
04.02.2011 року, відповідно до яких у ОСОБА_3
та ОСОБА_2 були виявлені тілесні
ушкодження, які відносяться до
категорій тілесних ушкоджень легкого
ступеня тяжкості, були заподіяні
локальним прикладенням травмуючої
поверхні тупих твердих предметів і за
властивостями можуть відповідати часу
- 4 липня 2009 року, даними протоколу
відтворення обстановки та обставин
події від 08.02.2011 року з фототаблицями;
показаннями експерта ОСОБА_8, який за
направленням Нетішинського міського
відділу міліції проводив первинний
огляд потерпілих - позивачів по справі,
за результатами якого були складені
ним акти судово - медичного обстеження;
відомостями з журналу обліку прийому
хворих в стаціонар № 9 ДЗ „СМСЧ-4" від 4
липня 2009 року. Крім того, постановою
Нетішинського міського суду від 6
грудня 2012 року ОСОБА_1 за його заявою
звільнено від кримінальної
відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України
у зв'язку з закінченням строків
давності притягнення до кримінальної
відповідальності і кримінальну справу
відносно нього закрито, цивільний
позов залишено без розгляду. Тобто його
звільнено від відповідальності з
нереабілітуючих підстав.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
першої інстанції врахував обставини,
за яких заподіяно позивачам моральну
шкоду, ступінь тяжкості нанесених
тілесних ушкоджень, характер
правопорушення, глибину і тривалість
їх фізичних і душевних страждань,
порушення їх звичного способу життя та
загальні засади цивільного
законодавства - розумність,
виваженість і справедливість та дійшов
правильного висновку, що з відповідача
на користь кожного із позивачів
підлягає стягненню по 3000 грн. моральної
шкоди.

В апеляційній скарзі відповідач не
навів обставин, які б давали підстави
для зменшення цих розмірів.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що хоча ОСОБА_1 був присутнім на той час
в квартирі, проте тілесні ушкодження
позивачі отримали не від його рук, а
внаслідок падіння на травмуючі
поверхні, не заслуговують уваги. Такі
посилання спростовуються наведеними
вище матеріалами справи, зокрема
висновками експерта № 42 від 04.02.2011 року
та № 43 від 04.02.2011 року( а.с. 187, 152-153),
згідно з якими тілесні ушкодження, що
виявлені у позивачів, були заподіяні
локальним прикладанням травмуючої
поверхні тупих твердих предметів,
тобто не від падіння.

За загальними правилами цивільної
відповідальності за завдану майнову та
немайнову шкоду діє презумпція вини
заподіювача шкоди, а останній повинен
довести суду, що шкода завдана
неправомірними діями не з його вини.

Позивачі довели завдану їм шкоду,
протиправність дій відповідача,
причинний зв'язок між ними, а
відповідач відповідно до вимог ст. ст.
10, 60 ЦПК України це не спростував і не
довів відсутність своєї вини, а саме що
позивачам завдана шкода іншою особою,
а не ним.

Також правильними є висновки суду про
недоведеність заявлених ОСОБА_1 вимог.

Такі висновки суду підтверджуються
матеріалами справи. Звертаючись до
суду, ОСОБА_1 вказував, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, перебуваючи у кімнаті АДРЕСА_1
заважали роботі його депутатської
приймальні, у зв'язку з чим принизили
його честь, гідність, ділову репутацію
та завдали моральних страждань. Проте
під час розгляду справи належними та
допустимими доказами як того вимагає
ст. 60 ЦПК України цих вимог не довів. В
засіданні апеляційного суду він не
надав доказів з приводу того, скільки
осіб ним не було прийнято по причині
перешкоди роботи його депутатської
приймальні. Про наявність таких осіб
він в суді першої інстанції не заявляв
і не просив суд їх допитати.

Посилання апелянта на те, що суд
неповно з'ясував обставини справи та
дав невірну оцінку дослідженим
доказам, є безпідставними.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

За правилами ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Саме з цих вимог виходив суд першої
інстанції, даючи оцінку перевіреним
доказам.

Не спростовують висновків суду першої
інстанції і інші доводи апеляційної
скарги, в тому числі посилання на те, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без достатніх
правових підстав зайшли в орендоване
ним житлове приміщення. Як вбачається з
матеріалів справи, спірна квартира
раніше належала на праві власності
ОСОБА_2, після її відчуження ОСОБА_9,
останній надав їй довіреність на право
користування та розпорядження цим
житлом, що підтверджується копією
довіреності від 3 червня 2008 року ( а.с.
129). Крім того, рішенням Нетішинського
міського суду від 19 травня 2009 року
особу, в якої ОСОБА_1 орендував
приміщення, ОСОБА_10 було виселено з
цієї кімнати.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Нетішинського міського
суду від 16 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ Судді
/підписи/

Згідно оригіналу: суддя
апеляційного суду
С.А. Карпусь