Справа № 128/3614/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем
України

25 червня 2014 року
м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді
Гриценко І.Г.

при секретарі
Кобернюк О.Г.

за участю позивача ОСОБА_1, адвоката
ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, його представника
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування заподіяної шкоди
внаслідок знищення майна,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, в якому просив
стягнути з відповідача на користь
позивача 43172,00 грн. матеріальної шкоди
та 15000,00 грн. моральної шкоди, а також
1500,00 грн. витрат на правову допомогу.

Позов мотивований тим, що 23.04.2013
року сусід позивача ОСОБА_3 умисно
пошкодив 79 кв.м. металевого паркану на
бетонній основі шляхом дії на нього
ядохімікатами, а саме бордовською
сумішшю та раундапом і соляною
кислотою зі сторони домоволодіння його
батька ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.
Загальна вартість пошкодженого
паркану складає 36972,00 грн. з розрахунку
468,00 грн. за 1 кв.м.

Крім того, в той же день, таким же
чином ОСОБА_3 знищив 24 плодових дерева, 7
кущів троянд, 3 кущі смородини, а також
квіткову клумбу позивача, загальною
вартістю 6200,00 грн.

Також позивач вважає, що
відповідач спричинив йому моральну
шкоду в розмірі 15000,00 грн., яка полягає у
душевних стражданнях позивача в
зв'язку із пошкодженням та знищенням
його майна.

В ході розгляду справи позивач та
його представник подали суду заяву про
зменшення позовних вимог, в якій
просили стягнути з відповідача на
користь позивача майнову шкоду в
розмірі 4050,00 грн. та моральну шкоду в
розмірі 1500,00 грн., понесені судові
витрати (а.с. 116-119).

Також в подальшому позивач подав
заяву про залишення без розгляду
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача матеріальної шкоди
завданої пошкодженням паркану на суму
1685,00 грн. та стягнення судових витрат по
експертизі щодо визначення вартості
шкоди по паркану.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник заявлені
позовні вимоги підтримали повністю,
надали пояснення аналогічні змісту
позовної заяви, просили позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
позов не визнали, просили відмовити в
задоволенні позову. Відповідач суду
пояснив, що він не вчиняв ніяких
умисних дій 22-23 квітня 2014 року
спрямованих на пошкодження дерев,
кущів та квітів позивача, оскільки сам
тримає пасіку і у весняно-літній період
взагалі в себе навіть нічого не кропить
в саду і в городі ядохімікатами, бо
загинуть бджоли. Лише ще задовго до
цвітіння дерев він оприскував свої
дерева розчином води з мідним
купоросом. Як лікар відповідач пояснив,
що ядохімікатами він не кропить
городину і дерева, бо це шкідливо. На
його думку дерева позивача притупились
в рості, бо позивач їх пересаджував
приблизно в 2012 чи в 2013 році на виконання
рішення Вінницького районного суду.
Також можливо причиною пошкодження
дерев є пошкодження їх коріння при
оранці землі біля дерев мотоблоком.

В судовому засіданні за клопотанням
сторін були допитані свідки: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які дали
пояснення про відомі їм обставини
огляду насаджень дерев, кущів на
земельній ділянці будинковолодіння
ОСОБА_1 по АДРЕСА_2, але очевидцями
вчинення неправоміврних дій щодо
пошкодження ОСОБА_3 дерев, кущів
позивача вони не були, що причини
пошкодження дерев можуть бути різні.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши надані
сторонами докази, встановив такі факти
і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами
та земельної ділянки, на якій він
розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.
15-17).

По-сусідству із ОСОБА_1 проживає
відповідач ОСОБА_3 з батьками, і
власником будинку являються батьки, а
не він. .

23.04.2013 року позивач ОСОБА_1 виявив, що
його сусід ОСОБА_3 умисно пошкодив
позивачу 79 кв.м. металевого паркану на
бетонній основі шляхом дії на нього
ядохімікатами, а саме бордовською
сумішшю та раундапом і соляною
кислотою зі сторони домоволодіння його
батька ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1. Крім
того, в той же день, таким же чином
ОСОБА_3 знищив 24 плодових дерева, 7 кущів
троянд, 3 кущі смородини, а також
квіткову клумбу позивача.

30.04.2013 року комісією Якушинецької
сільської ради Вінницького району було
встановлено, що на земельній ділянці
ОСОБА_1 вздовж межі із земельною
ділянкою ОСОБА_5 росте смородина,
малина та фруктові дерева: три черешні,
три груші, тринадцять яблунь, одна
абрикоса, три сливи, з яких шість дерев
всохли повністю (груша, три яблуні, дві
сливи), а п'ять всохли частково (дві
груші, три яблуні), в інших пошкоджене
гілля. По деревах, малині та смородині
продивляються коричневі плями. На
паркані залишились патьоки від
невідомої речовини. Комісія прийшла до
висновку, що дерева, малина та
смородина були обприскані невідомою
речовиною, можливо, схожою на гербіциди
(а.с. 6).

Позивач звертався з письмовими заявами
в Головне управління
Держсанепідслужби у Вінницькій
області щодо застосування ОСОБА_3
невідомої речовини відносно дерев та
кущів позивача і отримав відповідь про
те, що за результатами лабораторних
досліджень виявлена концентрація
гербіциду в грунті та у зеленій масі
згідно ДСанПін 8.8.1.2.3.4-000-2001 не перевищує
ГДК (а.с. 7,8).

Також позивач звертався до Вінницького
районного відділу внутрішніх справ
УМВС України у Вінницькій області із
заявою про те, що сусід ОСОБА_3 облив
кислотою паркан позивача. По даній
заяві було проведено перевірку та з
ОСОБА_3 проведено профілактичну бесіду
(а.с. 18-19).

Згідно висновку судово-товарознавчої
експертизи №1874/13-21 від 05.02.2014 року
розмір шкоди, заподіяної внаслідок
знищення або пошкодження дерев і
чагарників, насаджених на ділянці, що
перебуває у власності ОСОБА_1
відповідно до Державного акту на право
власності на земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_2 складає 2365,00
грн. (а.с. 57-62).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Юридичною підставою відповідальності,
яка виникає внаслідок заподіяння
шкоди, є склад цивільного
правопорушення, одним з елементів
якого являється вина.

Як роз'яснює п.2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди» від
27.03.1992 року №6, шкода, заподіяна особі і
майну громадянина підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Посилання позивача ОСОБА_1 на обставину
звернення його до Вінницького РВ УМВС
України у Вінницькій області, до
санепідемстанції з приводу
пошкодження його дерев і інших
насаджень, та що відповідачу зроблено
попередження, суд вважає, що дані
обставини не підтверджують вини ОСОБА_3
у вчиненні пошкоджень дерев, кущів
позивача.

Поясненнями свідків, допитаних в
судовому засіданні за клопотанням
сторін, на думку суду також не
підтверджується вина ОСОБА_3 в
пошкодженні дерев та інших насаджень
позивача.

Крім того, інші докази вини ОСОБА_3, крім
досліджених в судовому засіданні за
клопотанням позивача, відповідача,
позивачем ОСОБА_1 суду не надано.

Проаналізувавши обставини справи,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази в їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що позивач не надав доказів
неправомірних дій та вини відповідача
ОСОБА_3 що ОСОБА_3 знищив плодові дерева,
кущі троянд, кущі смородини, квіткову
клумбу позивача. Крім того, позивач не
надав суду належних доказів наявності
вини, причинного зв'язку між шкодою та
неправомірними діями відповідача
ОСОБА_3

Тому суд прийшов до висновку, що
позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення з
ОСОБА_3 матеріальної шкоди задоволенню
не підлягає.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року, з відповідними змінами та
доповненнями від 25 травня 2001 року,
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Суд вважає, що позивач не надав
належних доказів наявності моральної
шкоди, протиправності діянь
відповідача та його вини в заподіянні
позивачу моральної шкоди, тому позовна
вимога про стягнення моральної шкоди з
ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 за
пошкодження його дерев задоволенню не
підлягає.

Згідно ст. 88 ЦПК України понесені
судові витрати слід залишити за
позивачем.

Вимога ОСОБА_3 про стягнення на його
користь з позивача понесені витрати по
правовій допомозі в сумі 3869 грн. 20 коп.
підлягає залишенню без задоволення з
тих підстав, що ОСОБА_4 приймав участь у
справі як представник відповідача
ОСОБА_3, що підтверджується довіреністю
від 19.08.2013 року (а.с.40).

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.
ст. 1166, 1167 ЦК України, Постановою
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» від 27 березня 1992 року №6,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної шкоди
завданої внаслідок знищення майна,
моральної шкоди та судових витрат
залишити без задоволення.

Вимогу ОСОБА_3 про стягнення
понесених судових витрат по юридичній
допомозі з ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Суддя: