АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/8944/2014
Головуючий у 1 - й інстанції: Галась І.А.
Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

17 липня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду місті Києва
в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Гаращенко Д.Р.

- Борисової О.В.

при секретарі - Пилипчук В.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Деснянського районного суду міста
Києва від 29 травня 2014 року в цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа: Служба у справах дітей
Деснянської районної у місті Києві
державної адміністрації про
визначення розміру аліментів та участі
батька у вихованні дитини та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа: Служба у справах дітей
Деснянської районної у місті Києві
державної адміністрації про стягнення
аліментів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Деснянського районного суду
міста Києва від 29 травня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя
особа: Служба у справах дітей
Деснянської районної у місті Києві
державної адміністрації про
визначення розміру аліментів та участі
батька у вихованні дитини задоволено
частково.

Встановлено графік спілкування батька
- ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_5
щовівторка з 16 год.00 хв. до 19 год. 30 хв. та
щочетверга з 16 год.00 хв. до 19 год. 30 хв.

В задоволенні решти позовних вимог
відмолено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа: Служба у справах дітей
Деснянської районної у місті Києві
державної адміністрації про стягнення
аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь
ОСОБА_4 на її утримання в розмірі 500 грн.
щомісячно, починаючи з 20 січня 2014 року і
до досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
трирічного віку.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду 1-ї
інстанції, ОСОБА_3 звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення Деснянського районного суду
міста Києва від 29 травня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду 1-ї інстанції ухвалено з
порушенням норм матеріального права
при неповному з'ясуванні обставин, які
мають значення для розгляду справи.
Вказує на те, що частиною 2 статті 651 ЦК
України встановлено, що договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення умов договору
другою стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Проте, судом 1-ї інстанції не надано
правової оцінки обґрунтуванням
позивача щодо істотного порушення його
прав ОСОБА_4, які є підставою для
розірвання укладеного 25.04.2012 року
договору про сплату аліментів та
участь у вихованні дитини. Також, в
порушенні вимог ч.ч.2, 3 ст.159 СК України,
суд першої інстанції позбавив його, як
батька, права на особисте спілкування з
дитиною по суботах, хоча він законно
наполягав на своєму праві здійснювати
таке спілкування. Зазначає, що ч.2 ст.84
СК України встановлено, що дружина має
право на утримання від чоловіка батька
дитини до досягнення дитиною 3-х років,
проте даною нормою закону не визначено
розміру такого утримання. У зв'язку з
чим вважає, що суд 1-ї інстанції
необґрунтовано прийшов до висновку про
стягнення з нього на утримання
колишньої дружини ОСОБА_4 щомісячно
аліментів в розмірі 500 грн. до
досягнення дитиною трирічного віку.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_6 повністю
підтримали доводи апеляційної скарги
та просили її задовольнити.

ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_7 проти
доводів апеляційної скарги
заперечували, посилаючись на те, що
вони є безпідставними, а рішення суду
першої інстанції повністю відповідає
вимогам закону.

Представник Служби у справах дітей
Деснянської районної у місті Києві
державної адміністрації в судове
засідання не з'явився, про день та час
слухання справи судом повідомлений у
встановленому законом порядку, причину
неявки суду не повідомив, а тому,
колегія судів вважає можливим слухати
справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з слідуючих
підстав.

Судом встановлено, що 21 серпня 2009 року
Лівобережним відділом реєстрації
шлюбів м. Києва з Державним центром
розвитку сім'ї було зареєстровано шлюб
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, актовий запис
№1501. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5, яка
народилася ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Деснянського районного суду
міста Києва від 07 серпня 2012 року шлюб
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано.

Після розірвання шлюбу, донька ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилася проживати
разом з матір'ю ОСОБА_4.

25 квітня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
будо укладено договір про сплату
аліментів на дитину та участь у
вихованні дитини, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрований за №236.

Відповідно до умов даного договору,
ОСОБА_3 зобов'язувався надавати ОСОБА_4
на утримання доньки ОСОБА_5 щомісячно,
не пізніше 15 числа кожного місяця,
аліменти в розмірі 1000 грн., що станом на
момент укладення договору становить 125
доларів США до досягнення дитиною
повноліття, а в разі продовження
донькою навчання - до двадцяти трьох
років, в частині сплати аліментів.
Грошові кошти за даним договором
будуть перераховуватися на картковий
рахунок, визначений за домовленістю
сторін. ОСОБА_3 зобов'язується нести
додаткові витрати у розмірі 50
відсотків витрат на дитину, розмір яких
перевищує 500 грн.,а саме: витрати
пов'язані з навчанням дитини, витрати
пов'язані з лікуванням дитини, витрати
пов'язані з відпочинком дитини, витрати
пов'язані з придбанням товарів для
розвитку дитини, тощо. У разі
несвоєчасного виконання умов договору
та виникнення заборгованості по
аліментах з вини ОСОБА_3, останній
сплачує пеню в розмірі 1% від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

В свою чергу, ОСОБА_4 зобов'язується всі
одержані аліменти використовувати за
цільовим призначенням, тобто, виключно
на утримання малолітньої ОСОБА_5. Також,
зобов'язується не чинити перешкод у
спілкуванні ОСОБА_3 з дитиною не рідше
одного разу на тиждень в присутності
матері, не менше як на протязі 3-х годин
до досягнення дитиною 2-х років та на
протязі 8 годин після досягнення
дитиною 2-х років. Після досягнення
дитиною 2-х років ОСОБА_3 може
здійснювати спілкування з дитиною за
місцем його проживання.

Судом також встановлено, що 15.07.2013 року
ОСОБА_3 звільнився з роботи в
Товаристві з обмеженою
відповідальністю «Прометей Сяйво» з
посади інженера-енергетика за власним
бажанням.

Посилаючись на те, що його майновий
стан змінився, як наслідок, він не в
змозі виплачувати аліменти на
утримання доньки в розмірі 1000 грн. та
додаткові витрати на її утримання, в
січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Деснянського районного суду міста
Києва з позовною заявою до ОСОБА_4,
третя особа: Служба у справах дітей
Деснянської районної у місті Києві
державної адміністрації в якій просив,
розірвати договір про сплату аліментів
та участь у вихованні дитини від 25.04.2012
року; визначити розмір аліментів на
утримання малолітньої ОСОБА_5 в розмірі
650 грн. щомісячно, починаючи з лютого 2014
року; зобов'язати відповідача не чинити
перешкоди в спілкуванні з дитиною та
встановити наступний порядок
виховання та спілкування з дитиною:
кожну середу тижня ОСОБА_3 має право
забирати дитину із дитячого садочка
(школи) та з 18 год. 00 хв. до 20 год.00 хв.
дитина перебуває з батьком, після чого
він передає її матері, кожну суботу
ОСОБА_3 має право на зустріч з дитиною
та з 10 год.00 хв. до 20 год.00хв. дитина
перебуває з батьком, з можливістю
залишатися у нього до 11 год. 00 хв.
наступного дня, а також один раз на рік
спільний відпочинок батька з донькою
за домовленістю з матір'ю ОСОБА_4.

04.03.2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_3, третя
особа: Служба у справах дітей
Деснянської районної у місті Києві
державної адміністрації та просила,
стягнути з ОСОБА_3 на її користь
аліменти на утримання малолітньої
доньки ОСОБА_5 в розмірі 1000 грн.
щомісячно, починаючи з дня пред'явлення
позову і до досягнення дитиною
повноліття; стягнути додаткові витрати
в розмірі: 1119,68 грн. за лікування
малолітньої ОСОБА_5, 515 грн. - витрат на
перебування дитини в дитячому садку та
стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її
утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно
до досягнення дитиною трьох років.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання
договору від 25.04.2012 року та зменшення
розміру аліментів на утримання
малолітньої ОСОБА_5 до 650 грн. щомісячно,
суд першої інстанції посилався на те,
що ОСОБА_3 не надав суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх доводів про істотне порушення
ОСОБА_4 умов договору про сплату
аліментів на дитину та участь у
вихованні дитини та щодо зміни його
матеріального становища, а тому
підстав для розірвання договору та
зменшення розміру аліментів на дитину
немає.

Колегія суддів вважає такий висновок
суду законним та обґрунтованим з
огляду на таке.

В силу вимог ст.6 ЦК України, сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

З договору про сплату аліментів на
дитину та участь у вихованні дитини від
25 квітня 2012 року, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрованого за №236 вбачається, що
він підписаний сторонами без будь-яких
застережень та зауважень, що свідчить
про вільне волевиявлення сторін при
його укладанні. В даному договорі
встановлено всі істотні умови для
такого виду договорів, відповідно до
вимог чинного на той час законодавства
та інших нормативно-правових актів.
Укладаючи договір про сплату аліментів
на дитину та участь у вихованні дитини
від 25 квітня 2012 року, сторони дійшли
згоди щодо укладання договору на
зазначених у ньому умовах, а відтак, з
власної ініціативи визначили для себе
правила подальшої поведінки.

Частинами 1 та 2 статті 651 ЦК України
встановлено, що зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо іншого не встановлено
договором або законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення умов договору другою
стороною та в інших випадках
встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, а частинами 1, 4
ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог, заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Ні в суді першої інстанції, ні в
апеляційній інстанції ОСОБА_3 не надано
належних та допустимих доказів того, що
ОСОБА_4 істотно порушуються умови
договору про сплату аліментів на
дитину та участь у вихованні дитини від
25 квітня 2012 року, зокрема, в частині
перешкоджання ОСОБА_3 бачитися з
дитиною та брати участь у її вихованні.

Відповідно до вимог ст.180 СК України,
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.181 СК України за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів в твердій грошовій
сумі відповідно до ст.184 СК України
визначається в разі коли платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід або частину доходу отримує в
натурі.

Відповідно до ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина
та інші обставини, що мають істотне
значення.

Частиною 1 статті 192 СК України
встановлено, що розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції ОСОБА_3 пояснив, що він не
працює, однак усвідомлює свій обов'язок
по утриманню дитини, а тому, з
урахуванням свого матеріального
становища, згоден виплачувати аліменти
на утримання дитини в сумі 650 грн., проте
вказаний розмір аліментів не
обґрунтував.

З досліджених судом доказів
встановлено, що після розірвання шлюбу
донька сторін ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
залишилася проживати разом з матір'ю
ОСОБА_4. На час розгляду справи судом 1-ї
інстанції ОСОБА_4 перебуває у відпустці
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та отримує соціальну
допомогу в розмірі 693,33 грн. кожного
місяця. В матеріалах справи наявні
медичні довідки про те, що ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, часто хворіє та потребує
медичного лікування.

Поряд з цим, у ОСОБА_3 не існує будь-яких
інших зобов'язань з утримання, стан
здоров'я у нього задовільний, він є
працездатною особою, яка тимчасово
офіційно не працює, а тому у нього не
існує перешкод для виконання ним
обов'язку по утриманню власної дитини у
повному обсязі і сплати аліментів в
розмірі 1000 грн., який є достатнім для
забезпечення дитині можливості
нормального розвитку.

За наведених обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду 1-ї
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про розірвання договору від
25.04.2012 року та зменшення розміру
аліментів на утримання малолітньої
ОСОБА_5 до 650 грн. щомісячно.

Доводи апеляційної карги про те, що
ОСОБА_3 на даний час є безробітним, а
тому не може сплачувати на утримання
дитини аліменти в розмірі 1000 грн.,
колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки на даний час позивач
перебуває на обліку в центрі
зайнятості і, відповідно до
законодавства, має бути забезпечений
роботою. Крім того, позивач є здоровою
працездатною особою, і згідно вимог
закону зобов'язаний утримувати свою
малолітню дитину.

Твердження апелянта про те, що суд 1-ї
інстанції фактично не вдавався до
оцінки доказів у даній справі та не
здійснював аналізу фактичних обставин
справи, колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки суд 1-ї
інстанції дотримався встановленого
ст.212 ЦПК України принципу оцінки
доказів, відповідно до якого суд на
підставі всебічного, повного й
об'єктивного розгляду обставин справи
аналізує і оцінює докази як кожен
окремо, так і в їх сукупності, у
взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і
ця оцінка повинна спрямовуватися на
встановлення достовірності чи
відсутності обставин, які
обґрунтовують доводи і заперечення
сторін, та дав їм належну оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду 1-ї
інстанції в даній частині також не
спростовують.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у
справах дітей Деснянської районної у
місті Києві державної адміністрації та
встановлюючи графік спілкування
батька ОСОБА_3 з малолітньою донькою
ОСОБА_5 щовівторка з 16 год.00 хв. до 19 год.
30 хв. та щочетверга з 16 год.00 хв. до 19 год.
30 хв., суд 1-ї інстанції виходив з того,
що в даній частині позовні вимоги є
обґрунтованими, підтверджені
належними та допустимими доказами, а
тому підлягають задоволенню.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з висновками суду 1-ї
інстанції про встановлення графіку
спілкування батька - ОСОБА_3 з
малолітньою донькою ОСОБА_5 щовівторка
з 16 год.00 хв. до 19 год. 30 хв. та щочетверга
з 16 год.00 хв. до 19 год. 30 хв., з наступних
підстав.

Частиною 1 статті 7 Конвенції
встановлено, що дитина з моменту
народження має право на ім'я і набуття
громадянства, а також, наскільки це
можливо, право знати своїх батьків і
право на їх піклування.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про
права дитини, держави-учасниці
поважають право дитини, яка
розлучається з одним чи обома батьками,
підтримувати на регулярній основі
особисті відносини і прямі контакти з
обома батьками, за винятком випадків,
коли це суперечить найкращим інтересам
дитини.

Сімейний Кодекс України також регулює
сімейні, особисті немайнові та майнові
відносини між подружжям, в тому числі:
відносини між матір'ю та батьком дитини
щодо її виховання, розвитку та
утримання.

Відповідно до вимог ст.141 СК України,
мати, батько, мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч.1 ст.153 СК України мати, батько
та дитина мають право на безперешкодне
спілкування між собою, крім випадків,
коли таке право обмежене законом.

У ч.2 ст.291 ЦК України зазначено, що
фізична особа не може бути проти її
волі розлучена з сім'єю крім випадків,
встановлених законом.

Статтею 158 СК України встановлено, що за
заявою матері, батька дитини орган
опіки та піклування визначає способи
участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї. Рішення про це
орган опіки та піклування постановляє
на підставі вивчення умов життя
батьків, їхнього ставлення до дитини,
інших обставин, що мають істотне
значення. Рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання.
Особа, яка ухиляється від виконання
рішення органу опіки та піклування,
зобов'язана відшкодувати матеріальну
та моральну шкоду, завдану тому з
батьків, хто проживає окремо від
дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема, якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення. В окремих випадках, якщо це
викликано інтересами дитини, суд може
обумовити побачення з дитиною
присутністю іншої особи (чч.1, 2 ст.159 СК
України).

З досліджених доказів судом
встановлено, що після розлучення
батьків дитина проживає з матір'ю,
батько проживає окремо, в
добровільному порядку сторони не
дійшли згоди щодо визначення порядку
спілкування батька з дочкою.

Відповідно до чч.4, 5 ст. 19 СК України при
розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування. Разом з тим орган опіки та
піклування подає суду письмовий
висновок щодо розв'язання спору на
підставі відомостей, одержаних у
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи.

З матеріалів справи вбачається, що
26.05.2014 року Деснянською районною в
місті Києві державною адміністрацією,
як органом опіки та піклування, було
надано висновок за №102/02/38-3112, яким
визначено способи участі ОСОБА_3 у
спілкуванні з малолітньою донькою
ОСОБА_5 щовівторка з 16 год.00 хв. до 19 год.
30 хв. та щочетверга з 16 год.00 хв. до 19 год.
30 хв.

Частиною 6 статті 19 СК України
встановлено, що суд може не погодитися
з висновком органу опіки та піклування,
якщо він є недостатньо обґрунтованим,
суперечить інтересам дитини.

Колегія суддів не може погодитися з
висновком Деснянської районної в
місті Києві державної адміністрації,
як органом опіки та піклування, від
26.05.2014 року, оскільки вважає даний
висновок необґрунтованим та таким, що
суперечать інтересам дитини.

Зі змісту запропонованого органом
опіки та піклування способу участі
батька у вихованні дитини, вбачається,
що дитина буде мати можливість бачити
батька лише 7 години на тиждень,
причому лише у робочі дні тижня. Крім
того, органом опіки та піклування не
вирішено питання щодо можливості
спільного відпочинку батька з донькою.
Такий графік зустрічей може сприяти
тому, що зустрічі між батьком та
донькою матимуть не регулярний
характер, оскільки, офіційно
влаштувавшись на роботу, ОСОБА_3 буде
обділений правом на виховання дитини, а
також оздоровлювати дитину та вживати
інших заходів, необхідних для
нормального розвитку і виховання
дитини, що в свою чергу призведе до
обмеження дитини у належному догляді
батька та порушення її права на
спілкування з останнім.

На підставі наведеного та з
урахуванням того, яку роль відіграє
розлучення з батьками в стані дитини,
та тієї обставини, що права батьків є
рівними, виходячи з пріоритету прав
дитини, урахувавши вік дитини, стан її
здоров'я, графік її навчання в дитячому
садочку, а також обставини, що дитина
постійно мешкає з матір'ю, колегія
суддів вважає, що рішення Деснянського
районного суду міста Києва від 29 травня
2014 року в частині встановлення графіку
спілкування батька - ОСОБА_3 з
малолітньою донькою ОСОБА_5 необхідно
скасувати ухваливши в цій частині нове
рішення, яким встановити графік
спілкування батька - ОСОБА_3 з
малолітньою донькою ОСОБА_5 щовівторка
з 16 год.00 хв. до 19 год. 30 хв. та щосуботи з
11 год.00 хв. до 18 год. 00 хв. та один раз на
рік спільний відпочинок батька з
донькою за домовленістю з матір'ю
ОСОБА_4.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у
справах дітей Деснянської районної у
місті Києві державної адміністрації та
стягуючи з ОСОБА_3 аліменти на користь
ОСОБА_4 на її утримання в розмірі 500 грн.
щомісячно, починаючи з 20 січня 2014 року і
до досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
трирічного віку, суд 1-ї інстанції
виходив з того, що в даній частині
позовні вимоги є обґрунтованими та
такими, що підтверджені належними
доказами, а тому підлягають до
задоволення.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Відповідно до ст.75 СК України дружина,
чоловік повинні матеріально
підтримувати один одного. Як зазначено
у ст.76 СК України розірвання шлюбу не
припиняє права особи на утримання, яке
виникло у неї за час шлюбу.

Згідно з ч.2 ст.84 СК України дружина, з
якою проживає дитина, має право на
утримання від чоловіка батька дитини
до досягнення дитиною трьох років.

Частиною 4 статті 84 СК України
встановлено, що право на утримання
вагітна дружина, а також дружина, з якою
проживає дитина, має незалежно від
того, чи вона працює, та незалежно від
її матеріального становища, за умови,
що чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

Судом достовірно встановлено і
відповідачем за зустрічним позовом не
заперечується, що на даний час спільна
донька сторін ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживає разом з матір'ю ОСОБА_4, яка
перебуває у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Інших дітей відповідач немає, за станом
здоров'я та матеріальним становищем
може надавати матеріальну допомогу
колишній дружині на час її перебування
у відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

За наведених обставин колегія суддів
погоджується, з висновками суду 1-ї
інстанції про те, що ОСОБА_4 має право на
своє утримання колишнім чоловіком
ОСОБА_3 до досягнення дитиною
трирічного віку.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд 1-ї інстанції необґрунтовано
прийшов до висновку про стягнення з
ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 щомісячно
аліментів в розмірі 500 грн., колегія
суддів вважає безпідставними, оскільки
стягнення аліментів на утримання
ОСОБА_4 в розмірі 500 грн. повністю
відповідає вимогам закону та
обставинам справи.

Інші доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду 1-ї
інстанції в даній частині також не
спростовують.

Колегія суддів також вважає
обґрунтованими висновки суду 1-ї
інстанції про відмову ОСОБА_4 в
задоволенні зустрічних позовних вимог
до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах
дітей Деснянської районної у місті
Києві державної адміністрації про
стягнення додаткових витрати в
розмірі: 1119,68 грн. за лікування
малолітньої ОСОБА_5, 515 грн. - витрат в
дитячому садку, оскільки сплата даних
витрат встановлена договором про
сплату аліментів на дитину та участь у
вихованні дитини від 25 квітня 2012 року,
який є чинним і стягнення
заборгованості за даним договором
здійснюється шляхом звернення
одержувача до нотаріуса для вчинення
виконавчого напису, який є підставою
вчинення виконавчих дій.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду
міста Києва від 29 травня 2014 року в
частині встановлення графіку
спілкування батька - ОСОБА_3 з
малолітньою донькою ОСОБА_5 скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення
наступного змісту.

Встановити графік спілкування батька -
ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, щовівторка з 16 год.00 хв. до
19 год. 30 хв. та щосуботи з 11 год.00 хв. до 18
год. 00 хв. та один раз на рік спільний
відпочинок батька з донькою за
домовленістю з матір'ю ОСОБА_4.

В іншій частині рішення Деснянського
районного суду міста Києва від 29 травня
2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий : Судді: