Справа № 296/3332/12-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира
в складі:

Головуючого-судді Колупаєва В.В.

При секретарі Четвертуха О.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» про визнання договору
кредиту недійсним, позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» про визнання договору
застави недійсним та позовом
Публічного акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
звернення стягнення на майно,-

В С Т А Н О
В И В :

ОСОБА_1 06.09.2012 року звернулась в суд з
позовом до Публічного акціонерного
товариства (ПАТ) КБ «ПриватБанк» про
визнання недійсним кредитного
договору №ZRZ0AK00123711 укладеного 04.04.2007
року між ЗАТ КБ "ПриватБанк"
(правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк») та ОСОБА_1 по умовах
якого позивач отримав від банку кредит
в розмірі 13286,65 доларів США на придбання
автомобіля «Шевролет Лачетті», д/н
НОМЕР_3, оскільки її як споживача
введено в оману щодо істотних умов
договору, так як фактично кошти вона не
отримувала.

ОСОБА_2 30.09.2013 року також звернувся в суд
з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про
визнання недійсним договору застави
№ZRZ0AK00123711 укладеного 04.04.2007 року між
ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником
якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1
по умовах якого, в якості забезпечення
виконання кредитного договору ОСОБА_1
було передано в заставу придбаний за
спільні кошти автомобіль «Шевролет
Лачеті», д/н НОМЕР_3, оскільки він як
чоловік згоди на укладання такого
договору не надавав.

ПАТ КБ «ПриватБанк» 20.02.2012 року
звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1
про звернення стягнення на предмет
застави- автомобіль «Шевролет
Лачетті», д/н НОМЕР_3, в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором №ZRZ0AK00123711 укладеного 04.04.2007
року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
(правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк») та ОСОБА_1, в сумі 17450,69
доларів США, оскільки остання не
виконує умови вказаного кредитного
договору. В судовому засіданні в якості
співвідповідача було притягнуто
ОСОБА_2

Представник ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов свого довірителя
підтримав повністю із викладених у
ньому підстав, а позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» не визнав за його
безпідставністю.

Представник ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов свого довірителя також
підтримав повністю із викладених у
ньому підстав, а позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» не визнав за його
безпідставністю.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в
судовому засіданні позов свого
товариства підтримав повністю із
викладених у ньому підстав, а позови
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не визнав повністю за
їх безпідставністю.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
вважає позови такими, що не підлягають
до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.04.2007 року між
ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником
якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1
був укладений кредитний договір
№ZRZ0AK00123711 по умовах якого остання
отримала кредит в розмірі 13286,65 доларів
США на придбання автомобіля «Шевролет
Лачетті», д/н НОМЕР_3, з кінцевим
терміном повернення 04.04.2014 року.

Вказані кошти були перераховані ЗАТ КБ
«ПриватБанк» (правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк») на рахунок ТОВ
«УкрАвтоЗАЗ-Сервіс» на придбання
ОСОБА_1 автомобіля «Шевролет Лачетті»,
д/н НОМЕР_3.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ЗАТ КБ
«ПриватБанк» (правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 був
укладений договір застави №ZRZ0AK00123711, по
умовах якого ОСОБА_1 надала в заставу
придбаний за кредитні кошти автомобіль
«Шевролет Лачетті», д/н НОМЕР_3, що
зареєстрований на ОСОБА_1

Рішенням Корольовського районного
суду м.Житомира від 26.06.2012 року було
визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину вказаного автомобіля.

За приписом ч.1 ст.203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Згідно із ст.215 ЦК
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення стороною (сторонами) вимог,
які встановлені, зокрема ч.1 ст.203 ЦК
України.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони по справі укладаючи правочин
мали намір та укладали саме кредитний
договір та договір застави відповідно
до вимог діючого законодавства, а не
інші правочини.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.627 ЦК України, сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу
України, зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

При укладанні кредитного договору та
договору застави сторони досягли всіх
істотних умов при їх укладанні, в тому
числі і щодо валюти кредитування, що
вбачається із текстів вказаних
договорів.

Кредитні кошти брались позивачем для
придбання автомобіля, що не суперечить
моральним засадам суспільства.

Також є безпідставними і доводи ОСОБА_1,
щодо порушення діючого законодавства
при видачі кредиту за вказаним
кредитним договором у іноземній валюті
- доларах.

Відповідно до ст. 99 Конституції
України, грошовою одиницею України є
гривня.

За змістом ст. 192 ЦК України законним
платіжним засобом, обов'язковим до
приймання за номінальною вартістю на
всій території України, є грошова
одиниця України - гривня. Іноземна
валюта може використовуватися в
Україні у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Тобто відповідно до законодавства,
гривня має статус універсального
платіжного засобу, який без обмежень
приймається на всій території України,
однак у той же час обіг іноземної
валюти обумовлений вимогами
спеціального законодавства України.
При цьому законодавство не встановлює
якихось обмежень щодо можливості
використання в Україні іноземної
валюти.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

При цьому згідно із ст. 2 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»
кошти - це гроші у національній або
іноземній валюті чи їх еквівалент.
Статті 47 та 49 цього Закону визначають
операції банків із розміщення
залучених коштів від свого імені, на
власних умовах та на власний ризик як
кредитні операції, незалежно від виду
валюти, яка використовується. Вказані
операції здійснюються на підставі
банківської ліцензії та письмового
дозволу.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції
з валютними цінностями здійснюються на
підставі генеральних та
індивідуальних ліцензій Національного
банку України. Операції з валютними
цінностями банки мають право
здійснювати на підставі генеральної
ліцензії на здійснення операцій з
валютними цінностями відповідно до п. 2
ст. 5 цього ж Декрету.

Відповідно до п.2.3. Положення про
порядок видачі банкам банківських
ліцензій, письмових дозволів та
ліцензій на виконання окремих
операцій, що затверджене Постановою
Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 року
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України від 21 серпня 2001 року за № 730/5921)
за наявності банківської ліцензії та
за умови отримання письмового дозволу
Національного банку банки мають право
здійснювати операції з валютними
цінностями, серед яких:

- неторговельні операції з валютними
цінностями;

-операції з готівковою іноземною
валютою (купівля, продаж, обмін), що
здійснюються в пунктах обміну
іноземної валюти, які працюють на
підставі укладених банками агентських
договорів з юридичними
особами-резидентами;

-ведення рахунків клієнтів (резидентів
і нерезидентів) в іноземній валюті та
клієнтів-нерезидентів у грошовій
одиниці України;

- залучення та розміщення іноземної
валюти на валютному ринку України;

- залучення та розміщення іноземної
валюти на міжнародних ринках;

- інші операції з валютними цінностями
на валютному ринку України.

З вищенаведеного вбачається, що
уповноважені банки на підставі
банківської ліцензії та письмового
дозволу на здійснення операцій з
валютними цінностями мають право
здійснювати операції з надання
кредитів в іноземній валюті.

Отже позов ОСОБА_1 є безпідставним і
задоволенню не підлягає.

Також в судовому засіданні
встановлено, що вищевказаний кредитний
договір та договір застави укладався
ОСОБА_1 під час зареєстрованого шлюбу з
ОСОБА_2

Згідно ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із
подружжя укладено договір в інтересах
сім'ї , то гроші, інше майно, в тому числі
гонорар, виграш, які були одержані за
цим договором, є об'єктом права
спільної власності подружжя.

Виходячи із змісту вказаної норми, при
укладанні договорів в інтересах сім'ї
згода другого подружжя на його
укладання не потрібна.

ОСОБА_1 укладаючи вищевказаний
кредитний договір та договір застави
набула в інтересах сім'ї майно-
автомобіль «Шевролет Лачетті», д/н
НОМЕР_3, який по рішенню
Корольовського районного суду
м.Житомира від 26.06.2012 року визнаний
спільним майном подружжя.

В судовому засідання встановлено що
вищевказані договори були укладені
ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк»
(правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк») відповідно до вимог
діючого законодавства України, ОСОБА_2
же не являється стороною ні по
кредитному договору, ні по договору
застави, тому вимоги ОСОБА_2 щодо
визнання договору застави недійсним є
безпідставними і задоволенню не
підлягають.

Також не підлягають до задоволення і
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
майно - автомобіль «Шевролет Лачетті»,
д/н НОМЕР_3.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про
заставу», за рахунок заставного майна
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визнаються на момент
фактичного задоволення.
Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави в разі, якщо в момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, воно не було
виконано (ч.1 ст.20 Закону України «Про
заставу»). Звернення стягнення на
заставлене майно здійснюється за
рішенням суду або третейського суду, на
підставі виконавчого напису
нотаріуса, якщо інше не передбачене
законом, або договором застави (ч.6 ст.20
Закону України «Про заставу»).

В судовому засіданні встановлено, що
на час прийняття рішення суду дія
договору застави закінчилась. Предмет
заставного майна- автомобіль «Шевролет
Лачетті», д/н НОМЕР_3 вже реалізується
банком з прилюдних торгів на підставі
виконавчого напису, який банк
відмовився надати суду. Факт
знаходження вказаного автомобіля у
заставодержателя підтверджується
змістом позовної заяви ПАТ КБ
«ПриватБанк» та не заперечується його
представником.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.203, 215, 216, 257, 261, 509, 526, 527, 530, 590, 1054 ЦК
України, ст.61 СК України, ст.ст.10, 11, 30, 60,
88 , 169, 209, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І
Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» про визнання договору
кредиту недійсним, позов ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» про визнання договору
застави недійсним та позов Публічного
акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
звернення стягнення на майно залишити
без задоволення за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Житомирської області
через Корольовський районний суд м.
Житомира на протязі 10 днів з дня його
проголошення подачею апеляційної
скарги.

Суддя
В. В. Колупаєв