22-ц/775/855/2014(м)
Головуючий 1 інстанції Харитонова Г.Л.
Суддя-доповідач Мальцева
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого судді Мальцевої
Є.Є.,

суддів Песоцької
Л.І., Ігнатоля Т.Б.,

при секретарі Брежнєві
Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства
«Азовзагальмаш» про стягнення
індексації та компенсації по
заробітній платі, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Іллічівського районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 07
травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року позивачка
звернулась до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Азовзагальмаш» (далі - ПАТ
«Азовзагальмаш») про стягнення
індексації та компенсації по
заробітній платі, зазначила, що з
31.10.1995 року по 28.09.2012 року вона
перебувала у трудових відносинах з
відповідачем. З 01.03.2003 року по 28.09.2012
року при виплаті заробітної плати
відповідачем не проводилась
індексація заробітної плати,
передбачена діючим законодавством,
внаслідок чого порушені її права на
оплату праці, які мають бути відновлені
шляхом зобов'язання підприємства
провести перерахунок. Відповідно до
ст.ст. 1, 3 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати», відповідач повинен їй
також сплатити компенсацію втрати
частини доходів в зв'язку з порушенням
строків їх виплати. Просила стягнути з
відповідача на її користь індексацію
заробітної плати за період з 01.03.2003
року по 28.09.2012 року, з урахуванням
уточнень до позовної заяви, у розмірі
11466 грн. 64 коп. та компенсацію втрати
частини грошових доходів у зв'язку з
порушенням термінів їх виплати за цей
же період у розмірі 12718 грн. 62 коп..

Рішенням Іллічівського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
07 квітня 2014 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити її позовні
вимоги у повному обсязі, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
та недоведеність обставин, що мають
значення для справи, неправильне
застосування норм матеріального та
процесуальногоправа.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 та ї представника ОСОБА_3, які
просили апеляційну скаргу
задовольнити, заперечення на
апеляційну скаргу представників ПАТ
«Азовзагальмаш» Солошенко О.М.,
Оберемка І.В., перевіривши матеріали
справи в межах апеляційного оскарження
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що позивачка з 31
жовтня 1995 року по 28 вересня 2012 року
перебувала у трудових відносинах з ПАТ
«Азовзагальмаш», що підтверджується
відповідними записами в трудовій
книжці та наказами по підприємству про
прийняття та звільнення з роботи.
(а.с.10-13)

За цей період їй нараховувалась і
виплачувалась заробітна плата, згідно
з копіями розрахункових листків,
наданих відповідачем (а.с.19-49).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
оплату праці» заробітною платою є
винагорода у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану роботу.

Структуру заробітної плати визначено
статтею 2 Закону України «Про оплату
праці», якою передбачено існування
основної заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, входять
до складу фонду додаткової заробітної
плати згідно з підпунктом 2.2.7
Інструкції зі статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату України від 13 січня 2004
року № 5, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713.

Згідно з ч.5 ст.95 КЗпП України заробітна
плата підлягає індексації у
встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про
оплату праці» в період між переглядом
розміру мінімальної заробітної плати
індивідуальна заробітна плата
підлягає індексації згідно з чинним
законодавством.

Індексація заробітної плати
здійснюється на підставі Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» та Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 року за № 1078.

Індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів
населення є оплата праці (грошове
забезпечення) як грошовий дохід
громадян, одержаний ними в гривнях на
території України і який не має
разового характеру. (ч.1ст.2 Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення», пункт 2 Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 р. N 1078).

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» індексація грошових
доходів населення проводиться в разі,
коли величина індексу споживчих цін
перевищила поріг індексації, який
установлюється в розмірі 101 відсотка.
Частиною 1 статті 5 цього закону
передбачено, що підприємства, установи
та організації підвищують розміри
оплати праці у зв'язку із індексацією
за рахунок власних коштів.

Згідно з ч.4 ст.4 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» у разі, якщо грошові доходи
населення підвищено з урахуванням
прогнозного рівня інфляції
випереджаючим шляхом, при визначенні
обсягу підвищення грошових доходів у
зв»язку із індексацією враховується
рівень такого підвищення у порядку,
встановленому КМ України.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено,
що базовим місяцем при обчисленні
індексу споживчих цін для проведення
індексації є місяць, в якому
відбувається підвищення грошових
доходів населення. Грошові доходи,
одержані за цей місяць, не
індексуються, якщо сума підвищення
доходу перевищує суму індексації, яка
повинна нараховуватись у місяці
підвищення.

У разі невчасної виплати сум
індексації грошових доходів громадян
провадиться їх компенсація, відповідно
до ст.34 Закону України №108/95 ВР «Про
оплату праці».

Згідно з статтею 1 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати», підприємства, установи,
організації всіх форм власності та
господарювання здійснюють компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
випадку порушення встановлених
строків їх виплати, у тому числі з вини
власника або уповноваженого ним органу
(особи).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що відповідачем
своєчасно та належним чином, у
відповідності до положень «Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.07.2003 року № 1078 проводилася
індексація заробітної плати, крім того
відповідачем неодноразово проводилося
підвищення заробітної плати позивачці
випереджаючим шляхом, що
підтверджується наданими суду
письмовими доказами. ( а.с.19-49,61-63)

А наведений позивачкою розрахунок
індексації та компенсації (а.с.56-59) не
відповідає вимогам, передбаченим
«Порядком проведення індексації
грошових доходів населення»,
затвердженого постановою Кабінета
Міністрів України від 17.07.2003 року №1078,
тому суд першої інстанції не прийняв
його як доказ, вирішуючи даний спір.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитися, оскільки вони відповідають
обставинам справи, наданим доказам і
нормам матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 10 ЦПК України передбачає,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Згідно вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підстави своїх вимог та заперечень.

Зі справи вбачається, що надані
відповідачем письмові докази по справі
свідчать про те, що підприємством
належно та своєчасно у відповідності
до вимог закону проводилася індексація
заробітної плати, крім того,
неодноразово проводилося підвищення
заробітної плати позивачки
випереджаючим шляхом (а.с.19-49, 61-63). В
свою чергу, позивачка не навела
переконливих і належних доказів
порушення її прав у зв»язку із
виплатою їй заробітної плати.

Оскільки не підлягають задоволенню
вимоги про стягнення на її користь суми
індексації заробітної плати, немає
підстав для задоволення вимог про
стягнення компенсації несвоєчасно
виплаченої заробітної плати.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції повно, всебічно і
об'єктивно дослідив матеріали справи,
дав належну оцінку наданим сторонами
доказам, правильно застосував норми
матеріального права і обґрунтовано
дійшов висновку про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги про те, що
рішення є незаконним у зв'язку із тим,
що відповідач з порушенням закону
проводив індексацію заробітної плати,
спростовуються письмовими доказами у
справі, зокрема, розрахунковими
листками позивачки. Твердження
апелянта про те, що суми заробітної
плати, зазначені в розрахункових
листах, не відповідають сумам в
розрахунку відповідача, наданому суду
в якості доказу заперечень, суперечать
матеріалам справи, нічим не
підтверджуються, тому не впливають на
рішення суду.

Так, посилання апеляційної скарги, що
підвищення заробітної плати не
підтверджується розрахунковими
листами, де зазначений шифр №173, що
означає надбавку за високі досягнення
в роботі, спростовується цими ж
письмовими доказами, з яких вбачається,
що підвищення заробітної плати
позивачу робилось відповідно до п.5
Порядку проведення індексації
грошових доходів населення, оскільки
загальний дохід позивача, враховуючи
надбавку за високі досягнення в роботі
(шифр 173), яка означає надбавку до
заробітної плати, що входить до її
складу, перевищував попередні суми
доходу з урахуванням розрахункових сум
індексації, тому порушень порядку
проведення індексації немає.

Також неможливо прийняти до уваги
доводи апеляції про те, що під час
підвищення заробітку позивачки 01.12.2011
року на 250 грн., це підвищення не
перевищило заробіток з урахуванням
індексу інфляції, таким чином базовий
місяць - вересень 2008 року - не змінився,
і в рішенні суду невірно вказано, що
заробітну плату позивачки було
регулярно підвищено, що призвело до
зміни даного базового місяця
нарахування індексації. Втім, зі справи
вбачається, що у грудні 2011 року дохід
позивачки з урахуванням підвищення
заробітної плати на 250 грн перевищував
попередні суми доходу, тому цей місяць
є базовим, і індексація в ньому не
проводилася.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги і зміст оскаржуваного судового
рішення не дають підстав для висновку
про те, що судом допущено порушення
норм процесуального права або
неправильне застосування норм
матеріального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи.

З урахуванням зазначеного апеляційна
скарга ОСОБА_2 на рішення Іллічівського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 07 травня 2014 року
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
07 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді :