У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі суддів:
Чужі Ю.Г. (головуючий), Боднар О.В.,
Кеміня М.П.Ю при секретарі Марчишаку
Ю.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_4 на рішення
Виноградівського районного суду від 25
червня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ майна
подружжя та визнання права власності
на 1/2 частину житлового будинку, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з указаним позовом посилаючись на
те, що період з 18.11.1995 року по 28.04.2012 року
перебувала з відповідачем в
зареєстрованому шлюбі, від якого в них
народилася донька ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказувала, що за час шлюбу сторони
побудували житловий будинок з
надвірними спорудами в АДРЕСА_1.

Даний житловий будинок в цілому
зареєстровано за відповідачем, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 18.11.2011
року.

Оскільки будівництво будинку сторони
розпочали в 1998 році, зазначала, що
будинок є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Посилаючись на дані обставини та
норми сімейного і цивільного
законодавства просила поділити
спільно набуте майно подружжя,
визнавши за нею право власності на 1/2
частину житлового будинку.

Рішенням Виноградівського районного
суду від 25 червня 2013 року позов
задоволено.

В обґрунтування апеляційної скарги
ОСОБА_3 посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неправильне застосування судом норм
матеріального права, в зв'язку з чим
ставить питання про скасування рішення
місцевого суду та ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_5

Позивач подала заперечення на
апеляційну скаргу, в якому просить
апеляцію відхилити, а рішення суду, яке
на її думку є законним та
обґрунтованим, залишити без змін.

В порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа
розглянута у відсутності відповідача,
який належним чином повідомлений про
час і місце розгляду справи.

Заслухавши представника
відповідача ОСОБА_4, позивачку - ОСОБА_5
та її представника адвоката - ОСОБА_6,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з таких
підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд, відповідно до
вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі з 18.11.1995 року по 28.04.2012 року. Від
цього шлюбу у них народилася донька
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період з 1998 року по 2004 рік сторони, на
підставі будівельного пасторта та
дозволу на право виконання будівельних
робіт виданого на ім'я відповідача ще в
1993 році, побудували житловий будинок з
надвірними спорудами АДРЕСА_1.

Даний житловий будинок в цілому
зареєстровано за відповідачем, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 18.11.2011
року.

Відповідно ст. 60 Сімейного кодексу
України (далі - СК України) майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Аналогічно це питання регулював КпШС
УРСР, який діяв до 01.01.2004 року.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

На момент виникнення спірних
правовідносин прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів регулювалося відповідним
Порядком, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 8 жовтня
2008 року № 923.

Пунктом 2 цього Порядку передбачено, що
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів здійснюється на
підставі сертифіката відповідності, що
видається Держархбудінспекцією та її
територіальними органами за формою
згідно з додатком 1.

Датою прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта є
дата видачі зареєстрованого
інспекцією сертифіката відповідності
(п. 17 цього Порядку).

Встановлено, що 10.03.2010 року
Держархбудінспекцією у Закарпатській
області було видано ОСОБА_3 сертифікат
відповідності державним будівельним
нормам, стандартам та правилам № ЗК 000069
житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Дана обставина свідчить, що прийняття
житлового будинку до експлуатації
відбулося під час перебування сторін у
зареєстрованому шлюбі.

Указаний доказ спростовує доводи
апелянтів про те, що спірний житловий
будинок був збудований у 1994 році

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України від
01.07.2004 року № 1952 IV "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" (у редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин) право власності на
об'єкти нерухомості підлягає
обов'язковій державній реєстрації.

Встановлено, що 18.11.2011 року КП
«Виноградівським РБТІ» на ім'я ОСОБА_3,
на підставі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 18.11.2011
року, було зареєстровано право
власності на спірний житловий будинок
в цілому.

Таким чином саме з моменту державної
реєстрації виникло право власності,
яке зареєстроване на ім'я відповідача.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" роз'яснено,
що спільною сумісною власністю
подружжя, що підлягає поділу (статті 60,
69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до
частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути
будь-які види майна, за винятком тих,
які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Отже житловий будинок з надвірними
спорудами в АДРЕСА_1 є майном набутим
подружжям за час шлюбу та належить
сторонам на праві спільної сумісної
власності.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що висновок суду першої
інстанції про задоволення позову є
правильним.

Суд вірно встановив фактичні обставини
справи, правильно застосував закон,
дотримався процедури розгляду справи
та вирішив спір у відповідності з
чинним законодавством.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим і підстав для його зміни
чи скасування немає. Доводи апеляції
висновків суду не спростовують, а тому
до уваги взяті бути не можуть.

Зокрема, колегія суддів не може вважати
доведеною обставину, що спірний
будинок побудований в 1994 році лише з
відміток про це в будівельному
паспорті, а в подальшому і свідоцтві
про право власності на нерухоме майно.

З приєднаної до заперечення на
апеляційну скаргу довідки КП
Виноградівського районного БТІ № 352/14
від 04.07.2014 року видно, що первинна
інвентаризація спірного будинку була
проведена в лютому 2008 року на
замовлення відповідача - ОСОБА_3, а рік
побудови житлового будинку (1994 р.)
вказано з його слів (замовника).

Доводи апеляції також спростовані
фактом визнання відповідачем позову в
процесі розгляду справи в суді першої
інстанції та витягом з погосподарської
книги з якої видно, що спірний будинок
почав обліковуватися лише з 2006 року і в
ньому проживали сторони та їх донька.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Виноградівського районного
суду від 25 червня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак протягом
двадцяти днів може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: