Справа № 214/4393/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 липня 2014 року Саксаганський
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області

у складі головуючого судді Ан О.В.,

при секретареві Соколовській Т.О.

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представників відповідача ОСОБА_5,
ОСОБА_6

представника 3-ї особи ПАТ « Дельта
Банк» Ніколайчук Оксани Миколаївни

розглянув у судовому засіданні в
залі суду в м. Кривому Розі
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 3-ті особи
ОСОБА_8, Публічне акціонерне
товариство « Дельта Банк» про
визнання строку пропуску позовної
давності по поважним причинам та
поновленні його, визнання дійсною
угоди, вчиненої в інтересах іншої
особи, визнання частково не дійсним
договору купівлі-продажу в частині
визначення покупця, визнання
покупцем квартири, визнання права
власності на частку в квартирі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
сина ОСОБА_3 та колишньої невістки -
ОСОБА_4 та просила зокрема визнати
угоду вчинену між нею та ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_9 про надання 5000 Є для
придбання сторонами квартири АДРЕСА_1
дійсною, визнання частково не дійсним
договору купівлі-продажу від 03.05.2007 в
частині визначення покупцем лише
ОСОБА_3, визнати дійсним зазначення її
ОСОБА_1 покупцем квартири АДРЕСА_1 та
визнання за позивачем права
власності на 13 частку купленої
квартири.

Позивач в судовому засіданні
підтримала висунуті вимоги, в супереч
роз»яснення судом необхідності
уточнення позовних вимог в частині
яку саме угоду належить визнати
укладеною між нею та ОСОБА_3 в
уточненій позовній заяві від 16.12.2013
року позовні вимоги залишила без змін.
Позивач та її представник пояснили,
що ОСОБА_1 надала у борг своєму синові
ОСОБА_3 5000 Є за умови визнання за нею
права на частку квартири, права на
проживання у придбаному житлі. За цих
підстав позивач просила визнати
договір купівлі-продажу, укладений між
ОСОБА_10, ( продавцем) та ОСОБА_3 (
покупцем) частково не дійсним в
частині зазначення покупця, визнати
дійсним договір від 03.05.2007 року
купівлі-продажу трикімнатної квартири
, розташованої за адресою АДРЕСА_1 в
частині зазначення покупцями
квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та просила
визнати за нею право власності на 13
частку квартири. Позивач послалась на
те, що дізналась що не є співвласником
квартири лише в квітні 2013 року та
просила поновити їй строк звернення до
суду з цим позовом. Позивач вказала,
що син не повідомив її про те, що
квартира оформлена лише на нього, на
не знала, що як покупець вона повинна
була бути присутньою при укладенні
угоди. До нотаріальної контори для
вкладення договору купівлі- продажу
вона не приходила, підпис в договору
не вчиняла, попередньо з сином
подивилась квартиру і визначила для
себе кімнату у ній.

Представник позивача підтримав
зазначені обставини на наполягав на
задоволенні висунутих позивачем
вимог, не міг вказати який саме
договір належить визнати укладеним
між позивачем та її сином.

Відповідач ОСОБА_3 вказав, що
мати надала йому 5000 Є для купівлі
квартири, обіцяв матері оформити
договір і на неї та не зробив цього. До
нотаріуса ОСОБА_1 не запрошували.
ОСОБА_4 він не повідомляв про угоду між
ним та матір»ю тому що не вважав це за
потрібне.

Представник відповідача ОСОБА_3
ОСОБА_5 вважав позов доведеним і
таким, що підлягає задоволенню.

Відповідач ОСОБА_8 подала заяв про
розгляд справи без неї ( заяви на а.с. 73,
101).

Відповідач ОСОБА_4 і її представник
заперечували проти задоволення
позовних вимог, вказали, що ні про які
домовленості між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на
момент укладення договору відомо не
було. Квартира купувалась за гроші
отримані в кредит від ПАТ «Дельта
Банк» для створення спільної сумісної
власності подружжя. Банк ніколи б не
надав би ОСОБА_3 кошти за умов, які
зазначає позивач. Вважали, що про особу
покупця позивач знала з моменту
укладення договору, а тому підстав для
поновлення строку позовної давності
немає.

Представник 3-ї особи ПАТ «Дельта
Банк» заперечував проти задоволення
позовних вимог, вказала на пропуск
строку позовної давності, ст. 43 Закону
України « Про нотаріат» згідно якої не
опускається вчинення нотаріальної дії
за відсутності осіб, її учасників або
уповноважених представників. Позивач
повинна була усвідомлювати, що всі
правочини укладаються виключно в
присутності особи з посвідченням її
особи. Відповідно до п.19 Постанови ПВСУ
від 06.11.2009 року « про практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів не дійсними», помилка в
наслідок недбальства, незнання закону
чи неправильного його тлумачення
однією зі сторін не є підставою для
визнання правочину не дійсним. Вимоги
позивача суперечать ч.1 ст..203 ЦК
України, оскільки се перчить вимогам
ст.. 43, 54 Закону « Про нотаріат», ст.. 328,
334, 355 ЦК України. Внесення змін до
договору купівлі продажу нерухомого
майна порушать законодавчо закріплені
за Банком, як іпотеко держателем права
та інтереси. Крім того згідно договору
розрахунок при укладенні договору
купівлі-продажу відбувався в доларах
США, тож з відсутності квитанції про
купівлю валюти позивач та відповідач
ОСОБА_3 та їх представники не довели , що
кошти надані позивачем дійсно пішли
на оплату за договором
купівлі-продажу.

Допитаний в якості свідка
відповідач ОСОБА_10 суду пояснив, що
продавав належну йому з дружиною
квартиру. З»явився клієнт ОСОБА_3,
приходив з дочкою, дружиною, матір»ю.
Вони домовились про купівлю квартири в
кредит. Мати ОСОБА_11 дала гроші за
умови, що її буде частка квартири .
Домовились, що вони будуть жити, а у
мати ОСОБА_11 буде частка квартир.
Гроші вносили на рахунок.
Розрахункова операція проходила при
ньому: гроші вносив в касу ОСОБА_3,
решту купували в кредит.

Сідок ОСОБА_12, суду пояснив, що він
був присутнім весною 2007 року в
квартирі позивача при складанні
договору про те, що ОСОБА_1 надає своєму
сину ОСОБА_3 гроші на придбання
квартири, а останній буде
зобов»язаний матері частку в
квартирі чи кімнату. ОСОБА_4 при цьому
присутня не була. Не може вказати для
цього вкладався вказаний договір.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що
працює разом позивачем і знає,що син
просив у ОСОБА_1 гроші на квартиру.
Свідок була присутня при підписанні
«соглашения» згідно якого позивач дає
сину гроші на квартиру, а він
зобов»язується виділити їй одну
кімнату. При написанні документу
ОСОБА_4 присутня не була, гроші не
передавались.

Суд дослідив матеріали справи:

- Квитанція з рахунку ( на ас. 5)
,згідно якої на рахунку ощадної книжки
ОСОБА_1 13.02.07. було 5000Є

- Квитанцію №2 ( на а.с. 6),згідно
якої ОСОБА_3 здійснив валютно-обмінну
операцію 24.04.2007 року обміняв 5000Є та
отримав 34200 гр-н.

- Розрахунок заборгованості за
договором кредиту( на а.с. 32),згідно якої
на 21.10.2013 року сума заборгованості
ОСОБА_3 за договором кредиту складає
19398 .68 доларів США по тілу кредиту та 351.77
доларів США по відсоткам, всього 157865
гр-н 35 коп.

- Договір купівлі-продажу від
03.05.2007 року ( на а.с. 36),згідно якого
ОСОБА_14 продала, а ОСОБА_3 купив 3-х
кімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Продаж
вчинено 146450 гр-н, еквівалентну
29000доларам США, з яких станом на 03.05.2007
року по курсу НБУ 5.05 доларів США
покупець передав продавцю в момент
підписання даного договору, решту
коштів покупець сплатить продавцю за
рахунок коштів отриманих в кредит121200
гр-н, що станом на 03.05.2007 року
еквівалентно 24000 доларів США. Сторони
заявили, що у тексті договору
зафіксовано всі істотні умови що
стосуються купівлі квартири,будь-які
інші домовленості, які мали місце до
укладення цього договору, і не
відображені в його тексті, не мають
правового значення. Продавець та
покупець стверджували, що договір не
носить фіктивного та удаваного
характеру, не приховують іншу угоду
між ними, стверджують, що повністю
усвідомлюють значення своїх дій, не
помиляються що до обставин правочину,
ні одна сторона не ввела іншу сторону в
оману що до обставин правочину,
договір відповідає дійсним намірам
створити відповідні юридичні наслідки
є волевиявленням їх справжньої волі, і
не вчинено під впливом тяжких
обставин.

- витяг з реєстру прав власників
станом на 18.05.2007 року ( на а.с. 37) згідно
якого власником квартири АДРЕСА_1 є
ОСОБА_3,;

- копію рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від
12.02.2013 року ( на а.с. 39),згідно якого за
ОСОБА_4 визнано право власності на 12
частику квартири АДРЕСА_1, за ОСОБА_3
визнано право власності на 12 частику
квартири АДРЕСА_1;

- розписку ( на а.с. 40),згідно якої
ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_3 6000 доларів
США завдатку за квартиру;

- кредитний договір № 0307/0507/71-244 від
03.05.2007 року ( на а.с. 41-45), згідно якого
АКБ «ТАС Комерцбанк» надав ОСОБА_3
кредит в розмірі 24000 долари США до
02.05.2022 року зі сплатою 13% річних.
Кредитні кошти призначені для
здійснення позичальником розрахунків
по договору купівлі-продажу між
позичальником та ОСОБА_8;

- угоду ( на а.с. 105),згідно якої
ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 5000Є для
купівлі 3-х кімнатної квартири за
адресою м. Кривий Ріг вул. Балакіна 14/95
з ціллю надання їй права спільної
загальної власності та права
власності на одну з кімнат біля кухні;

- заяву на видачу готівки ( на а.с.
109), згідно якої ОСОБА_1 16.03.2007 року
отримала з депозитного рахунку
фізичних осіб 5000.20 Є еквівалентні 33 396.99
гр-ням.

Оцінивши докази, суд вважає їх
належними і допустимими і приймає їх.

Вивчивши докази , суд встанови, що
03.05.2007 року було укладено договір
купівлі- продажу ( на а.с.36) , згідно
якого ОСОБА_14 продала, а ОСОБА_3 купив
3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Продаж
вчинено 146450 гр-н, еквівалентну
29000доларам США, з яких станом на 03.05.2007
року по курсу НБУ 5.05 доларів США
покупець передав продавцю в момент
підписання даного договору, решту
коштів покупець сплатить продавцю за
рахунок коштів отриманих в кредит121200
гр-н, що станом на 03.05.2007 року
еквівалентно 24000 доларів США. Сторони
заявили, що у тексті договору
зафіксовано всі істотні умови що
стосуються купівлі квартири,будь-які
інші домовленості, які мали місце до
укладення цього договору, і не
відображені в його тексті, не мають
правового значення. Продавець та
покупець стверджували, що договір не
носить фіктивного та удаваного
характеру, не приховують іншу угоду
між ними, стверджують, що повністю
усвідомлюють значення своїх дій, не
помиляються що до обставин правочину,
ні одна сторона не ввела іншу сторону в
оману що до обставин правочину,
договір відповідає дійсним намірам
створити відповідні юридичні наслідки
є волевиявленням їх справжньої волі, і
не вчинено під впливом тяжких
обставин. Вказаний договір був
засвідчений приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_15 Укладення договору
купівлі-продажу підтверджено
кредитним договором № 0307/0507/71-244 від
03.05.2007 року ( на а.с. 41-45), згідно якого
АКБ «ТАС Комерцбанк» надав ОСОБА_3
кредит в розмірі 24000 долари США до
02.05.2022 року зі сплатою 13% річних, які
були призначені для здійснення
позичальником розрахунків по договору
купівлі-продажу між позичальником та
ОСОБА_8. Укладення договору
купівлі-продажу підтверджено
розпискою ОСОБА_10 ( на а.с. 40), згідно
якої ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_3 6000
доларів США завдатку за квартиру
24.04.2007 року .

Суд встановив, що ОСОБА_1 мала на
депозитному рахунку 5000 Є, які зняла
16.03.2007 року ( витяг з рахунку на а.с.5,
заява на видачу готівки на а.с.109).

ОСОБА_3 24.04.2007 року провів здійснення
валютно-обмінної операції 5000Є і
отримав 34200 гр-н. Документи про купівлю
ОСОБА_3 доларів США відсутні.

06.03.2007 року ОСОБА_1 і ОСОБА_3, в
присутності свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13
написали угоду про те, що ОСОБА_1
передає ОСОБА_3 5000Є для придбання
квартири за адресою АДРЕСА_1 з ціллю
надання їй права спільної сумісної
власності та права власності на одну з
кімнат. Гроші при написанні угоди не
передавались. ОСОБА_4 при написанні
угоди присутня не була.

Відповідно до ст.. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох і більше
сторін, спрямована на встановлення,
зміну або припинення цивільних прав і
обов»язків.

Згідно ч.3 ст. 334 право власності
на майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню виникає у
набувача з моменту такого посвідчення
або з моменту набрання законної сили
рішення суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріальною дією.

Отже на момент укладання договору та
після передачі грошових коштів
ОСОБА_1 права власності на житлове
приміщення не набула.

Відповідно до ст.. 638 ЦК України, договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли всіх істотних умов
договору. Істотними умовами договору є
умови про предмет договору, умови,
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також всі умови, що до яких за
заявою хоча б однієї зі сторін має бути
досягнуто згоди

Згідно договору купівлі- продажу мало
місце домовленість декількох сторін,
що до його укладення. Зокрема
домовленість подружжя що до придбання
майна, домовленість між 3-ю особою ПАТ
«Делта банком» та ОСОБА_3 що до надання
кредитних коштів в оплату предмету
купівлі- продажу.

Суд вважає, що в с переч вимог ст.60 ЦПК
України, позивач та її представник не
довели наявності домовленості всіх
сторін, що до укладення договору
продавця ОСОБА_8, 3-ї особи Публічного
акціонерного товариства «Дельта банк»

В період укладення договору
купівлі-продажу ОСОБА_3 та ОСОБА_4
перебували у шлюбі . Згідно Рішення
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу від 12.02.2013 року ( на а.с. 39)
квартира АДРЕСА_1 визнана спільною
сумісною власністю подружжя та в
порядку вирішення спору про розподіл
майна, за ОСОБА_3, та ОСОБА_4 визнано
право власності на 12 частку квартири (
за кожним). Так відповідно до ч.2 ст.60
СК України, вважається, що кожна річ ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя. Відповідно до ч.2
ст. 368 ЦК України, мано набуте подружжям
за час шлюбу є їхньою спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Згідно ч.2 ст. 30 ЦК
України, цивільною дієздатністю
фізичної осои єїї здатність своїми
діями набувати для себе цивільних прав
і самостійно їх здійснювати, а також
здатність своїми діями створювати для
себе цивільні обов»язки, самостійно
їх виконувати та нести
відповідальність за їх невиконання.
Обсяг цивільної дієздатності фізичної
особи встановлюється цим кодексом і
може бути обмежений виключно у
випадках і в порядку, встановленому
законом.

Так згідно ст.. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ ( майно).
Лише власник згідно ст. 317 ЦК України
має право володіння , користування та
розпорядження майном .

При цьому суд відмічає, що на момент
укладення угоди ( «соглашения» ) ОСОБА_3
не був власником квартири АДРЕСА_1 і
мав права представляти інтереси
дружини ОСОБА_4 , а , отже, не мав
достатнього обсягу цивільної
дієздатності для отримання у
позивача грошових коштів та прийняття
зобов»язань створення спільної
сумісної чи спільної часткової
власності.

Отже , позивач та її представник
не зазначили підстав для визнання
угоди ( «соглашения») укладеного між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та не надали доказів в
підтвердженняя своїх позовних вимог.

Укладаючи 03.05.2007 року договір
купівлі-продажу ( на а.с.36) , ОСОБА_14 та
ОСОБА_3 стверджували, що договір не
носить фіктивного та удаваного
характеру, не приховують іншу угоду
між ними, стверджують, що повністю
усвідомлюють значення своїх дій, не
помиляються що до обставин правочину,
ні одна сторона не ввела іншу сторону в
оману що до обставин правочину,
договір відповідає дійсним намірам
створити відповідні юридичні наслідки
є волевиявленням їх справжньої волі, і
не вчинено під впливом тяжких
обставин. Вказаний договір був
засвідчений приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_15

Згідно ст.. 11 ЦК України, підставами
виникнення прав та обов»язків є
договори та інші правочини.

Згідно ст.. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна
сторона ( продавець) передає або
зобов»язується передати майно ( товар)
у власність другій стороні (
покупцеві), а покупець приймає або
зобов»язується прийняти майно ( товар)
у власність і сплатити за нього
грошову суму.

Позивач та її представник не довели,
факту укладення позивачем правочину,
що свідчить про передачу їй продавцем
ОСОБА_8 майна та прийняття позивачем
майна та оплату за нього.

Зокрема позивач та її представник не
надали суду належних доказів
укладення позивачем угоди
купівлі-продажу. При цьому суд
критично відноситься до пояснень
свідків, визнає їх пояснення не
допустимими доказами оскільки
відповідно до вимог ч.2 ст. 59 ЦПК
України обставини справи , які за
законом мають бути підтверджені
певними способами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування. Зокрема згідно
ч. 3 ст. 209 ЦК України, нотаріально
посвідчений договір, що відповідає
вимогам ст.. 203 ЦК України не може бути
спростований поясненнями свідків чи
простим письмовим договором.

Крім того представник 3-ї особи ПАТ
«Дельта Банк» подала заяву про
застосування строків позовної
давності та за цих підстав просила
відмовити в задоволенні позову.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю в три роки.

Згідно ст.. 26 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа дізналася або мала
дізнатися про порушення свого права
або про особу яка його порушила.

При цьому суд критично
відноситься до посилання позивача на
те, що про порушення свого права вона
дізналась лише в квітні 2013 року,
оскільки суд вважає, що порушення
свого права позивач могла дізнатися з
моменту укладення договору
купівлі-продажу, тобто в 2007 році.

З таких обставин суд вважає за можливе
в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Суд приймає до уваги те, що при
звернені до суду і уточнені позовних
вимог позивач лише частково сплатила
судовий збір, а тому в силу ст. 88 ЦПК
України вважає за можливе стягнути з
позивача на користь держави додатково

Так позивач висувала вимоги про
визнання права власності на 13 частку
квартири ( матеріальні вимоги сплаті
підлягає - 1% від вартості частки
квартири 146450: 3:100= 488 гр-н 16 коп та 2 не
майнові вимоги сплаті підлягає
243гр-ні 60 коп за кожну. Всього належало
сплатити 975 гр-н 36 коп, а сплачено 567
гр-н 50 коп. Отже з позивача на користь
держави належить стягнути 407 гр-н 86 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст..
11, 203, 257,316,317,334, 626, 630, 655 ЦК України ст.. 60
СК України, ст. 10,66, 88, 213-215 ЦПК України
суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 3-ті особи ОСОБА_8,
Публічне акціонерне товариство «
Дельта Банк» про визнання строку
пропуску позовної давності по
поважним причинам та поновленні його,
визнання дійсною угоди, вчиненої в
інтересах іншої особи, визнання
частково не дійсним договору
купівлі-продажу в частині визначення
покупця, визнання покупцем квартири,
визнання права власності на частку в
квартирі, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному суді Дніпропетровської
області через Саксаганський районний
суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з
моменту винесення.

Суддя
О.В. Ан