АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:
головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Махлай Л.Д., Шиманського В.Й.

при секретарі - Перевузнику
П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Наш Дім" на
рішення Печерського районного суду
міста Києва від 26 травня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства "Наш Дім", третя особа
керівник підприємства-керуючий
санацією (арбітражний керуючий)
Фоменко Мілена Сергіївна про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та моральної
шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року позивач
звернувся із позовом, на обґрунтування
якого зазначив, що до 23 липня 2013 року
працював у відповідача заступником
директора з юридичних питань.

Проте під час звільнення
відповідач не сплатив позивачу у
належному розмірі сум, належних
позивачу при звільненні.

Враховуючи вищевикладене просив
стягнути із відповідача на свою
користь 29498.40 грн. середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні та 10 000 грн. грошової
компенсації спричиненої моральної
шкоди.(а.с. 1-17)

Відповідач проти позову
заперечував.(а.с.22-38)

Рішенням Печерського районного суду
міста Києва від 26 травня 2014 року позов
ОСОБА_1 до ДП "Наш Дім", третя особа
керівник підприємства-керуючий
санацією (арбітражний керуючий)
Фоменко М.С. про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні та моральної шкоди
задоволено частково.(а.с.84,86-89)

В апеляційній скарзі відповідач
зазначав про порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просив рішення суду скасувати із
ухваленням нового про відмову в
задоволенні позовних вимог. На
обґрунтування скарги посилався на
недоведеність обставин, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
зазначив, що рішення суду суперечить
вимогам законодавства, які викладені
на обґрунтування заперечень проти
заявленого позову.( а.с. 96-103)

В частині відмови в задоволенні
вимог про стягнення грошової
компенсації спричиненої моральної
шкоди рішення районного суду сторони
не оскаржували.

В судовому засіданні представник
апелянта Мойсеєнко Т.А. підтримала
скаргу і просила її задовольнити,
ОСОБА_1 заперечував проти скарги і
просив її відхилити.

Інші особи до суду не прибули,
були сповіщені належним чином про що у
справі є докази.(а.с.115, 128-129) За вимог ч. 2
ст. 305 ЦПК України, колегія суддів
визнала неявку такою що не перешкоджає
апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, обговоривши
доводи сторін та апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 працював у відповідача
заступником директора з юридичних
питань, коли за наказом від 23.07.2013 року
№ 33к був звільнений за власним
бажанням.(а.с. 8)

За рішенням Печерського
районного суду міста Києва від 06
лютого 2013 року ОСОБА_1 був поновлений на
роботі після незаконного звільнення за
скороченням чисельності із
зобов'язанням відповідача сплатити
позивачу 22 285.75 грн. заробітної плати за
час вимушеного прогулу. В частині
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за місяць допущено
негайне виконання рішення суду.(а.с. 4-6)

Проте при звільненні позивача 23
липня 2013 року відповідач не сплатив
належній йому суми заробітної плати за
час вимушеного прогулу, сплачував їх
частинами і остаточно погасив
заборгованість про що свідчить
постанова від 06 грудня 2013 року про
закриття виконавчого провадження.(а.с.
9)

За рішенням Печерського
районного суду міста Києва від 29 січня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду міста Києва від 27
березня 2014 року відповідач мав
сплатити позивачу 919 грн. заробітної
плати за чотири робочі дні із 06 лютого
до 13 лютого 2013 року.(а.с. 11-13, 62-64)

Проте заборгованість із
заробітної плати в сумі 919 грн., станом
на час ухвалення оскаржуваного
рішення, позивачу не сплачені.

Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП
України при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення. Якщо
працівник у день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок. Про
нараховані суми, належні працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум. У разі спору
про розмір сум, належних працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен у зазначений у цій
статті строк виплатити не оспорювану
ним суму.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України у
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Статтею 233 КЗпП України
передбачено, що у разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Відповідно до роз'яснень, що
містяться у п.п. 20, 25 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 грудня 1999
р. N 13 "Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці",
непроведення розрахунку з працівником
у день звільнення або, якщо в цей день
він не був на роботі, наступного дня
після його звернення з вимогою про
розрахунок є підставою для
застосування відповідальності,
передбаченої ст. 117 КЗпП. При частковому
задоволенні позову працівника суд
визначає розмір відшкодування за час
затримки розрахунку з урахуванням
спірної суми, на яку той мав право,
частки, яку вона становила у заявлених
вимогах, істотності цієї частки
порівняно із середнім заробітком та
інших конкретних обставин справи.

За змістом вищевказаних норм,
після ухвалення судового рішення про
стягнення заборгованості із
заробітної плати роботодавець не
звільняється від відповідальності,
передбаченої статтею 117 КЗпП України, а
саме виплати середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні, тобто за весь період
невиплати власником або уповноваженим
ним органом належних працівникові при
звільнені сум.

Відповідні правові висновки
містяться і в постанові Верховного
Суду України від 29 січня 2014 року по
справі № 6-144цс13, які з огляду на
положення ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковими для застосування судами
України.

Встановивши, що відповідач під
час звільнення позивача з роботи 23
липня 2013 року не провів із позивачем
повного розрахунку і не сплатив
останньому усіх належних сум, і до
звернення позивача до суду із
зазначеним позовом і розгляду справи
судом не сплатив позивачу 919 грн.
заробітної плати, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність підстав застосування
положень ст. 117 КЗпП України.

Визначена районним судом сума 29
496.40 грн. середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні за
період з 01 серпня 2013 року по 30 квітня 2014
року визначена в межах заявлених
позивачем вимог. Такий розмір не
перевищує розміру виходячи із
середньоденного заробітку позивача
обрахованого за 2 повних календарних
місяця, що передували звільненню у
порядку, передбаченому абз. 3 п. 2
Порядку, затвердженого Постановою КМ
України від 08 лютого 1995 року № 100, а
саме: (8000 грн. : 41 р.д.(22 р.д. у квітні 2013р. +
19 р.д. у травні 2013 р., оскільки у червні
та липні 2013 року позивач працював не
повні місяці) х 190 р.д. за період з 01
серпня 2013 року до 30 квітня 2014 року), тому
колегія суддів з ним погоджується.

Інші доводи скарги цих висновків
суду не спростовують, тому колегія
суддів їх відхилила.

На підставі ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню із Державного
підприємства "Наш Дім" на користь
держави 147 грн.. 48 коп. судового збору за
розгляд справи апеляційним судом
сплата якого була відстрочена до
ухвалення судового рішення у справі за
ухвалою судді Апеляційного суду міста
Києва від 26 червня 2014 року.(а.с. 111-112)

Керуючись ст.ст. 88, 303, п. 1 ч. 1 ст.
307, ст. 308, ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Наш Дім" - відхилити.

Рішення Печерського районного суду
міста Києва від 26 травня 2014 року
залишити без змін.

Стягнути із Державного підприємства
"Наш Дім" на користь держави 147 (сто
сорок сім) грн.. 48 коп. судового збору за
розгляд справи апеляційним судом.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста
Києва:
Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

В.Й.Шиманський

Справа № 22-ц/796/9336/2014

Головуючий у першій інстанції Матійчук
Г.О.

Доповідач Левенець Б.Б.