311/750/14-ц 24.06.2014
Провадження №2/311/388/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
Василівський районний суд Запорізької
області

у складі: головуючого судді
Носика М.А.

при секретареві:
Кудіновій В.І.

за участю: позивачки
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Василівка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Територіальна громада в особі
Малобілозерської сільської ради
Василівського району Запорізької
області, Відділ Держземагенства у
Василівському районі Запорізької
області, Василівська державна
нотаріальна контора Запорізької
області, Реєстраційна служба
Василівського районного управління
юстиції Запорізької області, про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу
померлому та визнання права власності
на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 у березні 2014 року
звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2
про встановлення факту належності
правовстановлюючого документу
померлому та визнання права власності
на спадкове майно.

В позовній заяві зазначено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки
ОСОБА_4. Після його смерті залишилося
спадкове майно, а саме, земельна
ділянка площею 6.82 га, яка розташована
на території Малобілозерської
сільської ради Василівського району
Запорізької області. Вищезазначена
земельна ділянка належала ОСОБА_4 на
підставі Державного акту на право
приватної власності на змелю серії
ІІ-ЗП №044776, виданого для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, на підставі рішення
Малобілозерської сільської ради
Василівського району Запорізької
області №223 від 21 листопада 2000 року та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №1270. Дана
земельна ділянка була успадкована
ОСОБА_4 після смерті його матері -
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується Свідоцтвом про право
на спадщину за законом.

Також, в поданій до суду заяві
позивачка вказує, що будучи
спадкоємицею майна померлого ОСОБА_4, у
встановленому законом порядку
прийняла спадщину шляхом звернення до
нотаріальної контори з відповідною
заявою. Але приватним нотаріусом
ОСОБА_6 винесено роз'яснення про
відмову у вчиненні нотаріальної дії, а
саме, посилаючись на те, що в свідоцтві
про смерть та в Державному акті на
право приватної власності на землю,
наявна орфографічна відмінність в
різних документах, прізвище чоловіка
позивачки помилково зазначено як
«ОСОБА_4», хоча вірно - «ОСОБА_4».

Тому, позивачка ОСОБА_1 просить суд
встановити факт, що Державний акт на
право приватної власності на землю
серії ІІ-ЗП №044776, виданого на ім`я
ОСОБА_4 для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Малобілозерської сільської ради
Василівського району Запорізької
області, належить ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. А також, визнати за
позивачкою в порядку спадкування за
законом, право власності на земельну
ділянку площею 6.82 га, вартістю 163485 грн.
67 коп., розташованої на території
Малобілозерської сільської ради
Василівського району Запорізької
області, та яка належала померлому
ОСОБА_4 на підставі

Державного акту на право приватної
власності на землю серії ІІ-ЗП №044776.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позов підтримала та просила
задовольнити з мотивів зазначених у
позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, але надала суду заяву з
клопотанням розглянути справу за її
відсутності, проти вимог позивачки не
заперечує.

Представник третьої особи
Реєстраційної служби Василівського
районного управління юстиції
Запорізької області в судове засідання
не з'явився, надав суду заяву з
клопотанням розглянути справу за його
відсутності.

Представники третіх осіб, а саме,
Територіальної громади в особі
Малобілозерської сільської ради
Василівського району Запорізької
області, Василівської державної
нотаріальної контори, Відділу
Держземагенства у Василівському
районі Запорізької області, в судове
засідання не з'явилися, про причини
неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення позивачки,
дослідивши письмові докази по справі,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_4, після смерті якого
відкрилася спадщина.

Встановлено, що до складу спадкового
майна після померлого ОСОБА_4 входить
земельна ділянка площею 6.82 га, яка
розташована на території
Малобілозерської сільської ради
Василівського району Запорізької
області, та яка належала спадкодавцю на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІІ-ЗП №044776.

Позивачка ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4
Відповідачка ОСОБА_2 - донька померлого.

26 березня 2014 року приватний нотаріус
Василівського районного нотаріального
округу Запорізької області ОСОБА_6
видав ОСОБА_1 Свідоцтво про право на
спадщину за законом, згідно якого
спадщина, на яку видано це свідоцтво
складається з ? частини квартири
АДРЕСА_1.

При зверненні позивачкою ОСОБА_1 до
нотаріальної контори щодо видачі
свідоцтва про право на спадщину на
земельну ділянку, їй було відмовлено в
зв'язку з тим, що не співпадає прізвище
в свідоцтві про смерть ОСОБА_4 та в
державному акті на право приватної
власності на землю, де наявна
орфографічна відмінність.

Враховуючи встановлені судом
обставини, суд приходить до висновку,
що факт належності
правовстановлюючого документу, а саме
Державного акту на право приватної
власності на землю, яка знаходиться на
території Малобілозерської сільської
ради Василівського району Запорізької
області, належить померлому ОСОБА_4 та
підтверджується матеріалами справи, та
має для позивачки ОСОБА_1 юридичне
значення, іншим шляхом встановити
даний факт неможливо.

Тому, суд вважає за необхідне
встановити факт належності померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4
правовстановлюючого документа -
Державного акта на право приватної
власності на землю серії ІІ-ЗП №044776.

Після смерті ОСОБА_4, спадкоємцями за
законом є позивачка ОСОБА_1 та
відповідачка ОСОБА_2, яка не заперечує
проти задоволення позову.

Згідно ст.1218 ЦК Україна до складу
спадщини входять усі права і обов'язки,
що належали спадкодавцеві на момент
смерті.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу її
відкриття.

За вимогами ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутись до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно, тобто зміна
власника майна, що підлягає державній
реєстрації, неможлива без
перереєстрації права власності. Тому
свідоцтво про право на спадщину є

обов'язковим, коли об'єктом спадкування
є нерухоме майно, що підлягає
обов'язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності
спадкового майна, яке підлягає
державній реєстрації та місця його
знаходження, нотаріусу слід подати
документ, що підтверджує право
власності спадкодавця на майно з
відміткою органу, що проводить
реєстрацію, або реєстраційного
посвідчення, яке є невід`ємною частиною
правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на
нерухоме майно виникає у спадкоємця
лише з моменту державної реєстрації
цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може
бути оформлене на ім`я особи, яка
померла, у разі наявності документів,
які б підтвердили право власності на
майно цієї особи. У випадку відсутності
таких документів порушене питання
вирішується в судовому порядку.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав і обов'язків від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 30 травня 2008
року №7 «Про судову практику у справах
про спадкування» свідоцтво про право
на спадщину видається за письмовою
заявою спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, установленому
цивільним законодавством. За наявності
умов для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину вимоги про визнання права на
спадщину судовому розглядові не
підлягають. У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину та
звернулася до державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, але їй відмовлено в видачі
свідоцтва про право на спадщину на
земельну ділянку, у зв'язку з тим, що
прізвище «ОСОБА_4» у Державному акті не
співпадало з прізвищем померлого
«ОСОБА_4».

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого права. При цьому, одним
із способів захисту цивільного права є
визнання права власності.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Позивачка ОСОБА_1, будучи спадкоємицею
вищезазначеного майна, фактично
прийняла спадщину, але позбавлена
можливості отримати свідоцтво про
право на спадщину.

Тому суд, обираючи спосіб захисту
порушеного права, вважає за необхідне
визнати за позивачкою ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 право власності на
земельну ділянку площею 6.82 га, яка
знаходиться на території
Малобілозерської сільської ради
Василівського району Запорізької
області.

Керуючись ст.ст.209, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що Державний акт на
право приватної власності на землю
серії ІІ-ЗП №044776, виданого ОСОБА_4 для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташований на території
Малобілозерської сільської ради
Василівського району Запорізької
області, належить ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 право власності на
земельну ділянку площею 6.82 га, вартістю
163485 грн. 67 коп., розташовану на
території Малобілозерської сільської
ради Василівського району Запорізької
області та яка належала ОСОБА_4 на
підставі Державного акта на право
приватної власності на землю серії
ІІ-ЗП №044776.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Василівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
М.А. Носик