АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4261/2014
Головуючий 1 інст. -
Справа № 2036/1885/2012
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: -
Кружиліної О.А.,

- Макарова
Г.О.,

при секретарі - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Чугуївського міського суду
Харківської області від 28 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, треті особи: Садове товариство
«Природа», фізична особа підприємець
ОСОБА_5 про встановлення межі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з вище
зазначеним позовом та просила суд
встановити межу між суміжними
земельними ділянками НОМЕР_2 та НОМЕР_1
у садовому товаристві «Природа» (далі
по тексту СТ «Природа»), привівши їх
розмір за червоною лінією у
відповідність до генерального плану у
зв'язку з чим межу земельної ділянки
НОМЕР_1 здвинути в сторону земельної
ділянки НОМЕР_2 на 1 метр.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначила, що вона є членом СТ
«Природа» і користується земельною
ділянкою НОМЕР_1. ОСОБА_4 також є членом
СТ «Природа» та користується суміжною
земельною ділянкою НОМЕР_2. На думку
позивача ОСОБА_4 самовільно перенесла
паркан у бік ділянки позивача і тим
самим порушила генеральний план та
межу ділянок, таким чином зменшила
розмір ділянки позивачки та створює
перешкоди у користуванні гаражем та
ділянкою.

Порушення меж підтверджується
перевірочним обміром ділянок від 22.04.2007
року, яким встановлено, що межа була
переміщена у бік ділянки НОМЕР_1 на 1
метр.

Відповідач проти позову заперечувала,
вважаючи вимоги ОСОБА_3 безпідставними.

Рішенням Чугуївського міського суду
Харківської області від 28 квітня 2014
року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати вказане рішення, та ухвалити
нове рішення яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим та
таким, що постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що суд першої
інстанції не взяв до уваги протокол
засідання правління СТ «Природа» від
18.03.2007 року з питання перевірки розміру
ділянок НОМЕР_2 та НОМЕР_1, в якому
вказувалося, що ОСОБА_4 порушила межі
ділянки ОСОБА_3 та їй було
запропоновано перенести межу ділянки
на 1 метр.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник ОСОБА_3 - ОСОБА_8
підтримав апеляційну скаргу і просив
її задовольнити, вказуючи, що
відповідно до генерального плану
місцевості земельна ділянка НОМЕР_2
знаходиться в низині яра і тому вони
мають право на більшу площу земельної
ділянки ніж власники земельних ділянок
на рівній місцевості, як ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_4 апеляційну скаргу не
визнала, проти доводів апелянта
заперечувала, пояснивши, що вона не
порушувала встановлені межі земельних
ділянок.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що з'явилися, перевіривши надані
судом першої інстанції матеріали,
обговоривши доводи сторін, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає за таких підстав.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 106, 107 ЗК
України, власник земельної ділянки має
право вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152 ЗК України
- власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Як вбачається з матеріалів справи та не
оспорюється сторонами, що ОСОБА_3 є
членом СТ «Природа» і користується
земельною ділянкою НОМЕР_2. ОСОБА_4
також є членом СТ «Природа» і
користується земельною ділянкою
НОМЕР_1, яка є суміжною з земельною
ділянкою НОМЕР_2.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 25.11.2010р. у
справі за позовом ОСОБА_3 до СТ
«Природа», треті особи - голова СТ
«Природа», СПДФО ОСОБА_5, ОСОБА_4, про
поновлення порушеного права,
скасування рішення правління та
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
треті особи - СТ «Природа», СПДФО
ОСОБА_5, про поновлення порушеного
права, скасування рішення правління СТ
та відшкодування моральної шкоди, яким
у задоволенні позовів відмовлено, при
розгляді справи встановлено, що
розміри спірних земельних ділянок
визначалися по фактичному
користуванню ділянками і за цими
розмірами здійснювалася їх
приватизація. Сторонами надавалися
декілька генеральних планів, які мають
різні розміри усіх земельних ділянок
СТ «Природа» з довжиною сторони по
червоній лінії від 18 до 20 м.

Згідно генерального плану та інших
матеріалів справи первісні розміри
ділянок по червоній лінії складали по 20
метрів. Однак за час тривалого
користування ними розміри земельних
ділянок членів СТ «Природа», в тому
числі і земельні ділянки позивача і
відповідача, змінювались і на
теперішній час не відповідають
первісним розмірам.

Вказане рішення чинне і, згідно ч.4 ст.61
ЦПК України, має преюдиційний характер.

Посилання апелянта на те, що суд першої
інстанції безпідставно не прийняв до
уваги протокол засідання правління СТ
«Природа» від 18.03.2007 року, яким
встановлено, що «при перевірці ділянок
НОМЕР_2, НОМЕР_1, які виконані в грудні 2006
року у зв'язку з їх приватизацією
виявлено, що в період з 1982 року по 2006 рік
відбулося зрушення межі між ділянками,
зі сторони ділянки НОМЕР_2 ОСОБА_4 в
сторону ділянки НОМЕР_1 ОСОБА_3 на один
метр, починаючи з дороги» не знайшли
свого підтвердження оскільки
протоколом засідання правління СТ
«Природа» від 10.06.2007 року протокол
засідання правління СТ «Природа» від
18.03.2007 року по питанню перевірки
розмірів ділянок НОМЕР_2 та НОМЕР_1
визнано недійсними, оскільки факти у
них не відповідають дійсності.

Крім того, 09.10.2010 року комісією
правління СТ «Природа» встановлено, що
ділянка НОМЕР_1 зменшена по довжині, але
за рахунок збільшення меж земельної
ділянки № 70 на 0,55 см.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 4 ст.60 ЦПК України передбачено,
що доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_8 не
надали суду належних та допустимих
доказів того, що саме ОСОБА_4 порушила
межі земельної ділянки НОМЕР_1 , а тому
рішення суду першої інстанції є
законним, обґрунтованим, постановленим
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстави для
його скасування відсутні.

Апелянт посилається на обставини, яким
суд першої інстанції надав належну
правову оцінку, доводи апелянта
висновки суду першої інстанції не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду
Харківської області від 28 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, в касаційному порядку
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: