Справа: 164/834/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 липня 2014 року Маневицький районний
суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Токарської І.С.,

при секретарі Матвійчук Н.В.,

з участю:

прокурора Сацик Т.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх
опікуна ОСОБА_4,

педагога ОСОБА_5,

відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в смт. Маневичі
цивільну справу за позовом органу
опіки та піклування Маневицької
районної державної адміністрації в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 та
малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_8, до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
орган опіки та піклування виконкому
Красновільської сільської ради
Маневицького району, про позбавлення
батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

Орган опіки та піклування
Маневицької РДА звернулися в суд в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 та
малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_8, батьками
яких є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Позов
обґрунтовували тим, що на даний час
відповідачі розлучені і за рішенням
суду після розлучення діти залишились
проживати з матір»ю у будинку її
батьків ОСОБА_9 та ОСОБА_4 В червні 2011
року ОСОБА_6 стала проживати з ОСОБА_10, з
яким в подальшому зареєстрували шлюб.
Діти вже протягом двох з половиною
років проживають із бабою та дідом на
їх повному утриманні, батько - ОСОБА_7
самоусунувся від виконання
батьківських обов»язків, не цікавиться
життям, здоров»ям та навчанням своїх
дітей, матеріальної допомоги не надає;
мама вкотре залишила дітей, також не
цікавиться навчанням, поведінкою та
здоров»ям дітей, не утримує їх
матеріально. А тому просили суд
позбавити батьківських прав ОСОБА_6
відносно неповнолітньої ОСОБА_2, та
малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_8 та
ОСОБА_7 відносно неповнолітньої дитини
ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3

В даному судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_1, прокурор
Сацик Т.П., кожен зокрема, позов
підтримали із наведених у ньому
підстав.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, кожен
зокрема, позов заперечили та просили
відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, суд
приходить висновку, що позов підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 150 СК України батьки
зобов»язані виховувати дитину,
піклуватися про здоров»я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток, забезпечити здобуття дитиною
повної загальної середньої освіти,
готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164
вищевказаного Кодексу мати, батько
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України визначено,
що право на звернення до суду з позовом
про позбавлення батьківських прав
мають один з батьків, опікун,
піклувальник, особа, в сім'ї якої
проживає дитина, заклад охорони
здоров'я, навчальний або інший дитячий
заклад, в якому вона перебуває, орган
опіки та піклування, прокурор, а також
сама дитина, яка досягла чотирнадцяти
років.

В ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону
дитинства» зазначено, що виховання в
сім»ї є першоосновою розвитку
особистості дитини. На кожного з
батьків покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки
мають право і зобов»язані виховувати
дитину, піклуватися про її здоров»я,
фізичний, духовний і моральний
розвиток, навчання, створювати належні
умови для розвитку її природних
здібностей, поважати гідність дитини,
готувати її до самостійного життя та
праці.

Згідно роз"яснень, даних в п. 16
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення батьківських прав» від
30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступ у до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Судом установлено, що ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 до 27 травня 2005 року перебували у
шлюбі, під час якого в них народилося
двоє дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. а.с. 4,5).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_6 народила
дочку ОСОБА_8, відносно якої є одинокою
матір»ю, хоча у свідоцтві про
народження дитини серії НОМЕР_1 батьком
записаний ОСОБА_7 (а.с. 6).

Після розлучення відповідач
ОСОБА_6 разом з трьома малолітніми
дітьми проживала у своїх батьків
ОСОБА_9 та ОСОБА_4, а з червня 2011 року
стала проживати в с. Погулянка
Маневицького району з ОСОБА_10, з яким 22
серпня 2011 року зареєстрували шлюб (а.с.
7).

Беручи до уваги те, що жоден з
відповідачів не цікавився життям
дітей, рішенням Маневицького районного
суду від 13 серпня 2012 року було
відібрано ОСОБА_3, ОСОБА_8 від матері
ОСОБА_6 та батька ОСОБА_7 без
позбавлення їх батьківських прав.
Розпорядженням голови Маневицької РДА
від 29 серпня 2012 року №416 дітям було
надано статус дітей, позбавлених
батьківського піклування і
розпорядженням голови РДА від 31 серпня
2012 року №423 опікуном дітей було
призначено їх дідуся ОСОБА_4 (а.с. 9).

На комісії з питань захисту прав
дитини 30 жовтня 2013 року було прийнято
рішення про доцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_6 відносно
неповнолітньої дитини ОСОБА_2 та
малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_8, та
ОСОБА_7 відносно неповнолітньої ОСОБА_2
і малолітньої ОСОБА_3, а тому 15
листопада 2013 року звернулися до суду із
відповідним позовом.

Однак в ході розгляду справи
судом було встановлено, що з 20
листопада 2013 року ОСОБА_6 стала
проживати в будинку батьків разом з
дітьми, а тому позивачем було подано
заяву про залишення позову без
розгляду.

Із пояснень представника
позивача ОСОБА_1 судом установлено, що
на комісії з питань захисту прав дитини
27 грудня 2013 року було розглянуто
питання про доцільність повернення
неповнолітньої дитини ОСОБА_2 та
малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_8 до
матері ОСОБА_6 та прийнято відповідне
рішення. 13 січня 2014 року працівниками
служби у справах дітей спільно з
кримінальною міліцією у справах дітей
було обстежено умови проживання дітей
в сім»ї опікуна та встановлено, що
помешканні створені умови для
належного проживання, навчання й
розвитку дітей, а діти раділи
поверненню матері та всіляко її
підтримували. Проте ОСОБА_6 того ж дня
забрала речі і пішла жити до свого
колишнього чоловіка ОСОБА_10 та з того
часу з дітьми не проживає.

Пояснення представника позивача
підтверджуються дослідженими судом
матеріалами справи, а саме актами
обстеження умов проживання від 13
лютого 2013 року, 14 серпня 2013 року, 15
жовтня 2013 року, 13 січня 2014 року, 26 лютого
2014 року, 12 березня 2014 року, 16 квітня 2014
року (а.с. а.с. 11-18).

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
кожен зокрема, позов заперечили,
пояснили, що цікавляться життям,
навчанням дітей, допомагають
матеріально та підтримують з ними
емоційний зв»язок.

Пояснення відповідачів
спростовуються поясненнями опікуна
ОСОБА_4 та неповнолітніх ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, які ствердили, що батьки
повністю самоусунулися від виконання
батьківських обов»язків, не
цікавляться життям, здоров»ям та
навчанням дітей, матеріальної допомоги
не надають зовсім, а діти перебувають
на утриманні дідуся з бабусею.

Крім того, на засіданні комісії з
питань захисту прав дитини 12 травня 2014
року було розглянуто питання про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відносно дітей,
проте на засідання комісії ОСОБА_6 не
надала пояснень, чому вона не
порушувала питання про повернення
дітей та не проживає з ними, а ОСОБА_7 на
засідання комісії не з»явився.

Враховуючи наведені обставини,
суд приходить висновку, що оскільки
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ухиляються від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дітей, що обумовлено їх
винною поведінкою та свідомим
нехтуванням своїми обов'язками, а тому,
захищаючи права та інтереси дітей,
відповідачів слід позбавити
батьківських прав відносно їх дітей.

До стягнення з відповідачів у
дохід держави підлягає також судовий
збір.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215
ЦПК України, на підставі ст. ст. 150, 164, 165
СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав
ОСОБА_6 відносно неповнолітньої дитини
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітніх
дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_7 відносно
неповнолітньої дитини ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з відповідачів, з
кожного зокрема, у дохід держави по 121
(сто двадцять одній) гривні 80 копійок
судового збору.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Волинської області через Маневицький
районний суд Волинської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя

Маневицького районного суду
І.С.
Токарська