Справа № 404/6042/14-ц
Номер провадження 2/404/2498/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року Суддя Кіровського
районного суду м. Кіровограда Кулінка
Л.Д., розглянувши матеріали позовної
заяви ОСОБА_1, до Першої Державної
нотаріальної контори м. Кіровограда,
про встановлення факту проживання
однією сім'єю та зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом
про встановлення факту проживання
ОСОБА_1 разом із померлою ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_2 однією сім'єю не менше п'яти
років до часу відкриття спадщини
квартири АДРЕСА_1, яка належить їй на
праві приватної власності, на підставі
свідоцтва про право власності № 36813 від
17.06.2003 року, виданого Кіровоградською
міською радою; зобов'язання Першої
Державної нотаріальної контори м.
Кіровограда в особі державного
нотаріуса Тєрєхової Світлани
Володимирівни, прийняти заяву ОСОБА_1
про отримання спадщини,як спадкоємця
четвертої черги.

Стаття 119 Цивільного процесуального
кодексу України (далі - ЦПК України)
містить вимоги щодо форми і змісту
позовної заяви. Позовна заява повинна
містити, зокрема, зміст позовних вимог,
виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, зазначення
доказів, що підтверджують кожну
обставину.

Згідно частини 1 статті 26 ЦПК України у
справах позовного провадження особами,
які беруть участь у справі, є сторони,
треті особи, представники сторін та
третіх осіб.

Стаття 30 ЦПК України визначає, що
сторонами в цивільному процесі є
позивач та відповідач. Позивачем і
відповідачем можуть бути фізичні і
юридичні особи, а також держава.

Дана позовна заява подана в порядку
позовного провадження, проте
учасниками провадження зазначено
заявника та заінтересовану особу, що не
відповідає вимогам статті 119 ЦПК
України щодо форми і змісту позовної
заяви.

Як роз'яснено постановою Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року "Про судову практику в справах про
спадкування" слід перевіряти наявність
або відсутність спадкової справи
стосовно спадкодавця у державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини, наявність у
матеріалах справи обґрунтованої
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину.

Однак з матеріалів позовної заяви не
вбачається, чи було нотаріусом
відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва
про право на спадщину шляхом винесення
відповідної постанови, оскільки,
згідно діючого законодавства, відмова
нотаріуса у вчинені нотаріальної дії
має бути викладена у вигляді
відповідної постанови. До заяви не
додано будь-якого іншого роз'яснення
нотаріуса про неможливість отримання
заявником свідоцтва про право на
спадщину після смерті ОСОБА_2. Таким
чином, відмова нотаріуса по суті
породжує юридичні наслідки -
нереалізоване право на спадщину,
відповідно виникає необхідність
встановлення факту, про що зазначено у
постанові Пленума Верховного Суду
України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення".

Також у пункті 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року "Про судову практику в справах про
спадкування", роз'яснено, що справи про
спадкування розглядаються судами за
правилами позовного провадження, якщо
особа звертається до суду з вимогою про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, які можуть вплинути на
спадкові права й обов'язки інших осіб
та (або) за наявності інших спадкоємців
і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування
залежить від доведення певних фактів,
особа може звернутися в суд із заявою
про встановлення цих фактів, яка, у разі
відсутності спору, розглядається за
правилами окремого провадження.
Зокрема, у такому порядку суди повинні
розглядати заяви про встановлення
родинних відносин із спадкодавцем,
проживання з ним однією сім'єю,
постійного проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, прийняття спадщини, яка
відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Крім того, суд вважає за необхідне
роз'яснити, якщо постійне проживання
особи зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини не підтверджено відповідними
документами, у зв'язку із чим нотаріус
відмовив особі в оформленні спадщини,
спадкоємець має право звернутися в суд
із заявою про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження. Аналогічна правова
позиція викладена в пункті 23 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» № 7 від 30.05.2008 року.

В поданій заяві заінтересованою особою
вказано Першу Київську Державну
нотаріальну контору, за участі якої суд
повинен розглядати справу, проте не
визначено яким чином Перша Київська
Державна нотаріальна контора може
перешкоджати реалізації прав та
інтересів заявника.

Слід звернути увагу на те, що
відповідачами по такій категорії справ
є спадкоємці, які прийняли спадщину.
При відсутності інших спадкоємців -
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини, про що зазначено в постанові
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30.05.2008 року "Про судову практику в
справах про спадкування".

За таких обставин, вважаю за необхідне
до позовної заяви застосувати наслідки
статті 121 ЦПК України, відповідно до
якої позовна заява, подана без
додержання вимог, викладених у статті
119 ЦПК України підлягає залишенню без
руху з наданням строку для усунення
недоліків.

На підставі викладеного, керуючись
частиною 1 статті 121 Цивільного
процесуального кодексу України, суддя-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, до Першої
Державної нотаріальної контори м.
Кіровограда, про встановлення факту
проживання однією сім'єю та
зобов'язання вчинити певні дії,
залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання копії ухвали
про залишення позовної заяви без руху.

Запропонувати позивачу у вказаний
термін зазначити про докази відмови
нотаріуса в оформленні права на
спадщину, визначитися з процесуальним
статусом учасників процесу та оформити
звернення до суду з врахуванням
роз'яснень, викладених в мотивувальній
частині ухвали.

Роз'яснити, якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк
виконає вимоги, визначені статтями 119 і
120 цього Кодексу, сплатить суму
судового збору, позовна заява
вважається поданою в день первісного
її подання до суду. Інакше заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровського районного суду
м.Кіровограда Л. Д. Кулінка