Справа № 444/2931/13
Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/3501/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Н.О. Шеремети

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Служалі А.Ю,

з участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Львівського
національного аграрного університету
на заочне рішення Жовківського
районного суду Львівської області від
28 лютого 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до
Малехівської сільської ради
Жовківського району Львівської
області, треті особи - Львівський
національний аграрний університет,
державний нотаріус Жовківської
державної нотаріальної контори ОСОБА_3
про визнання права власності на
спадкове майно, а саме, квартиру
АДРЕСА_1.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено, визнано за ОСОБА_2 право
власності на спадкове майно, а саме
квартиру АДРЕСА_1.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржив Львівський національний
аграрний університет, вважає, що таке
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що суд першої інстанції дійшов
висновку, що спірне житло є об"єктом
спадкового майна померлої ОСОБА_4,
спадкоємцем якої є позивач, на підставі
наказу директора учгоспу
«Дублянський» №124 від 17.09.1991 року про
продаж будівель. На думку апелянта
зазначений наказ не можна вважати
правовстановлюючим документом, що
підтверджує право власності на згадану
квартиру ОСОБА_4, а тому позивачем не
було доведено факту наявності майнових
прав на квартиру. Також апелянт вказує,
що судом першої інстанції оскаржуваним
рішенням встановлено факт перебування
житлового будинку АДРЕСА_1 на балансі
Львівського національного аграрного
університету, а відтак університет
повинен бути залучений до участі у
справі, як відповідач, а не як третя
особа. З наведених підстав просить
оскаржуване рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення ОСОБА_2 щодо задоволення
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає
зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що
наказом директора учгоспу
«Дублянський» №124 від 17.09.1991 року «Про
продаж будівель» згідно з рішенням
ради трудового колективу вирішено
продати бувшу контору, переобладнану
під житловий будинок по АДРЕСА_2 інв.№64
балансовою вартістю 11886.00 крб., а також
господарські хліви інв. №№5454
балансовою вартістю по 412 крб. кожен, а
також уборну інв. №56, балансовою
вартістю по 400 крб. згідно оціночного
акта. Продаж житлового будинку
здійснити частинами: ОСОБА_4 - житлова
площа 20.9 кв м, вартістю 880.00 крб., продаж
господарських хлівів і уборної
здійснити в слідуючому порядку: ОСОБА_4
корисна площа 8 кв.м вартістю 350.00 крб. В
пункті 4 наказу зазначено, що даний
наказ і накладна внутрігосподарського
призначення, з відміткою про оплату,
служить для списання з балансу
господарства.

З накладної №605 від 25.09.1991 р., квитанції
№887, виданої учгоспом «Дублянський»
25.09.1991 року, вбачається, що від ОСОБА_4
прийнято 1291 крб. 51 коп. за продаж
будинку.

Зазначені документи підтверджують
оплату ОСОБА_4 визначену учгоспом
вартість купленої нею квартири в
житловому будинку в АДРЕСА_1. Наказ
директора учгоспу «Дублянський» №124
від 17.09.1991 року «Про продаж будівель»,
яким ОСОБА_4 продано квартиру в
житловому будинку та господарську
споруду, ніким не оскаржувався, не був
скасований, невизнаний недійсним в
судовому порядку, а відтак такий є
чинним, і підтверджує правомірність
набуття ОСОБА_4 права власності на
придбану нею квартиру та господарську
споруду. Апелянт не довів належними та
допустимими доказами того, що наказ
директора учгоспу «Дублянський» про
продаж квартири та господарської
споруди був прийнятий неповноваженим
органом, чи з перевищенням повноважень,
чи за відсутності погоджень
відповідними органами.

Львівський національний аграрний
університет, всупереч вимогам ст. ст. 10,
60 ЦПК України не надав суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
належності йому на праві власності
житлового будинку АДРЕСА_1
Жовківського району Львівської
області, документ про реєстрацію за
університетом права власності на
спірний житловий будинок в матеріалах
справи відсутній, а перебування
житлового будинку на балансі
університету не є доказом належності
цього будинку ЛНАУ на праві власності,
оскільки на балансі підприємства,
установи, організації може перебувати
і майно, яке не перебуває у їх
власності.

Доводи апелянта про те, що житловий
будинок АДРЕСА_1 Жовківського району
Львівської області, з 01.05.2004 року
перебуває на балансі Львівського
національного аграрного університету,
а відтак, квартира №1 цього житлового
будинку не могла бути власністю ОСОБА_4,
є безпідставними, такими, що не
спростовують висновок суду першої
інстанції про те, що власником спірної
квартири була ОСОБА_4, оскільки сам факт
перебування на балансі житлового
будинку не спростовує твердження
позивачки про те, що спірна квартира
перейшла у власність її матері, ОСОБА_4,
яка придбала дану квартиру за кошти на
підставі наказу директора учгоспу
«Дублянський», який ніким не
скасований, невизнаний недійсним, і є
чинним.

Не заслуговують на увагу доводи
апелянта про те, що актом передачі -
приймання державного підприємства
«Навчально - дослідного господарства
«Дублянський» в складі Львівського
державного аграрного університету,
затвердженого 15.06.2004 р.,
підтверджується передача університету
спірного житлового будинку, оскільки
така передача та інвентаризація майна
відбувалися в 2004 році, тобто, після
відчуження спірної квартири та
господарської будівлі, які були
відчужені ще в 1991 році.

Відтак, встановивши правомірність
набуття ОСОБА_4 квартири №1 житлового
будинку АДРЕСА_1 Жовківського району
Львівської області, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про законність набуття нею
права власності на спірну квартиру.

Визнаючи за ОСОБА_2 право власності на
спірну квартиру в порядку спадкування
після смерті її матері, ОСОБА_4, суд
першої інстанції вірно виходив з того,
що квартира №1 житлового будинку
АДРЕСА_1 Жовківського району
Львівської області входить до
спадкового майна, оскільки належала
спадкодавцю на день її смерті на праві
власності.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду першої інстанції.

Оскільки доводи апеляційної скарги
стосуються лише складу спадкового
майна, а саме, належності до спадкової
маси квартири №1 житлового будинку
АДРЕСА_1 Жовківського району
Львівської області, законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в частині кола спадкоємців,
апеляційним судом не переглядається.

Як вбачається з копії свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1, матір позивачки,
ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто, до
01.01.2004 року, а тому при вирішенні спорів
про спадкування, спадщина по яких
відкрилась і була прийнята до 01.01.2004 р.,
не допускається застосування норм ЦК
2003 року, а застосуванню підлягають
норми законодавства, чинного на час
відкриття спадщини.

Суд першої інстанції встановивши, що
заповіт ОСОБА_4 не складався, ОСОБА_2 є
її дочкою, яка відповідно до ст. 529 ЦК 1963
р. є спадкоємцем першої черги за
законом, на день смерті спадкодавця
проживала разом з нею у спадковому
житловому будинку, подала заяву про
прийняття спадщини, що свідчить про
прийняття нею спадщини, інших
спадкоємців судом не встановлено, за
таких обставин прийшов до вірного
висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 та визнання за нею права
власності на квартиру №1 житлового
будинку АДРЕСА_1 Жовківського району
Львівської області в порядку
спадкування після смерті матері,
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

За таких обставин ухвалене судом
першої інстанції рішення є законним та
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з»ясованих обставинах
справи, на які сторони посилалися як на
підставу своїх вимог та заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими
судом.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно з»ясував обставини справи,
ухвалив законні та обґрунтовані
рішення, з дотриманням норм
матеріального та процесуального
закону, а тому колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційних
скарг та скасування оскаржуваних
рішень суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Львівського
національного аграрного університету -
відхилити.

Заочне рішення Жовківського районного
суду Львівської області від 28 лютого 2014
року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.