Справа № 131/1364/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.07.2014

Іллінецький районний суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина С.В.,

при секретарі Бойко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Іллінці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Іллінецької міської ради Вінницької
області про визнання права власності
на спадкове майно в порядку
спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із
зазначеним позовом до Іллінецької
міської ради, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_3
року померла її баба - ОСОБА_2, яка за
життя заповіла все своє майно
позивачу. Заповіт не змінено та не
скасовано.

ОСОБА_1, як єдина спадкоємиця за
заповітом, в установлений законом
шестимісячний строк звернулась до
державного нотаріуса Іллінецької
державної нотаріальної контори
Вінницької області із заявою про
прийняття спадщини та отримала
свідоцтво про право власності на
спадкове майно, а саме на земельну
ділянку (пай).

Окрім вищевказаної земельної
ділянки, до спадкового майна входить
земельна ділянка, площею 0,2147 га,
розташована за адресою: АДРЕСА_1 в м.
Іллінці Вінницької області, в тому
числі: земельна ділянка площею 0,10 га,
передана покійній ОСОБА_2 у приватну
власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд та
земельна ділянка, площею 0,1147 га,
передана покійній ОСОБА_2 у приватну
власність для ведення особистого
селянського господарства на підставі
рішення 14 сесії 22 скликання
Іллінецької міської ради Вінницької
області від 09.10.1997 року із змінами,
відповідно до рішення 19 сесії 6
скликання Іллінецької міської ради
Вінницької області від 02.08.2012 року.

Інших спадкоємців, на яких поширюється
дія ст. 535 ЦК (ред. 1963 р.) Української РСР,
не має.

Іллінецька державна нотаріальна
контора не видає свідоцтва про право на
спадщину на зазначене майно, оскільки
відсутні правовстановлюючі документи
на земельні ділянки, площею 0,10 га та
0,1147 га, що розташовані за адресою
м. Іллінці Іллінецького району
Вінницької області по АДРЕСА_1, які
призначені для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд та
ведення особистого селянського
господарства - відповідно, які були
передані у приватну власність
спадкодавцю ОСОБА_2, відповідно до
рішення 14 сесії 22 скликання
Іллінецької міської ради Іллінецького
району Вінницької області від 09.10.1997
року із змінами, відповідно до рішення
19 сесії 6 скликання Іллінецької міської
ради Вінницької області від 02.08.2012 року.

Вказані обставини стали підставою для
звернення позивача ОСОБА_1 до суду за
захистом свого права на спадкування та
просить визнати за нею право на
земельні ділянки, право на які
спадкодавця ОСОБА_2 посвідчено
відповідними рішеннями сесій
Іллінецької міської ради Іллінецького
району Вінницької області.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася,
надіслала на адресу суду заяву, якою
просила справу розглянути у її
відсутність, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі.

Представник відповідача - Іллінецької
міської ради Іллінецького району
Вінницької області в судове засідання
не з'явився, засобами поштового зв'язку
на адресу суду надійшла заява, згідно
змісту якої, позовні вимоги
відповідачем визнаються повністю,
просив вирішити справу у відсутність
представника міської ради.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутність
позивача та представника відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд, за
наявності до того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 від 12 червня
2009 року «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону і не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму
Верховного Суду України №14 від 18
грудня 2009 року «Про судове рішення в
цивільній справі», за змістом частини
ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання
відповідачем позову, яке не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд у
мотивувальній частині рішення може
вказати лише про визнання позову та
прийняття його судом.

За таких обставин суд вважає, що наявні
всі законні підстави для ухвалення
рішення про задоволення позову в
судовому засіданні, відповідно до
вимог ст. 174 ЦПК України, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 534 ЦК України (ред.. 1963
року), кожний громадянин може залишити
за заповітом усе своє майно або частину
його (не виключаючи предметів
звичайної домашньої обстановки і
вжиту) одній або кільком особам як тим,
що входять, так і тим, що не входять до
кола спадкоємців за законом, а також
державі або окремим державним,
кооперативним та іншим громадським
організаціям

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2 від 23 березня 1999 року в м.
Іллінці Вінницької області померла
ОСОБА_2 (а.с. 5), яка відповідно до
посвідченого Павлівською сільською
радою 27 грудня 1997 року заповіту
(реєстровий № 141) заповіла усе своє
майно, де б воно не знаходилось та з
чого б не складалось - ОСОБА_1 (а.с. 19).

ОСОБА_1, відповідно до свідоцтв про
право на спадщину за заповітом,
прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2,
яка складається із земельної ділянку
(паю) та майнового паю члена
колективного сільськогосподарського
підприємства, що свідчить про
прийняття нею й іншого спадкового
майна, яке вона на даний час не може
оформити на себе по причині
відсутності правовстановлюючого
документа на земельну ділянку ( а.с. 35,
42).

Відповідно до п. 3.5 Листа Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ №
24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування»: набуття права власності
на земельну ділянку та перехід права
власності на земельну ділянку в
порядку спадкування має місце за
наявності наступних юридичних фактів у
їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного
органу про передачу у власність
земельної ділянки спадкодавцю,
укладення спадкодавцем правочинів
щодо набуття права власності на
земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації
на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в
натурі;

- погодження із суміжними
землевласниками та
землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку
Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на
земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не
дотримано - право власності на
конкретні земельні ділянки не виникає
та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить
до спадкоємців у порядку спадкування,
за винятком встановлених випадків, на
які поширюється дія п. 1 розділу Х
«Перехідні положення» ЗК.

Якщо спадкодавець не набув права
власності на земельну ділянку згідно
зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру
приватизації земельної ділянки
відповідно до чинного законодавства
України, а органами місцевого
самоврядування відмовлено спадкоємцям
у завершенні процедури приватизації,
то спадкоємці мають право звертатися
до суду із позовами про визнання
відповідного права в порядку
спадкування - права на завершення
приватизації та одержання державного
акта про право власності на землю на
ім'я спадкоємця, а не права власності на
земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1
розділу Х «Перехідні положення» ЗК
рішення про передачу громадянам
України безоплатно у приватну
власність земельних ділянок, прийняті
органами місцевого самоврядування
відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня
1992 року «Про приватизацію земельних
ділянок» (втратив чинність на підставі
Закону України від 14 вересня 2006 року №
139-V) є підставою для виготовлення та
видачі цим громадянам або їх
спадкоємцям державних актів на право
власності на земельну ділянку за
технічною документацією щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку (пункт 1
розділу X доповнено абз. 2 згідно із
Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).

Враховуючи те, що спадкодавець ОСОБА_2,
володіла вказаними земельними
ділянками площею 0,10 га та 0,1147 га, які
розташовані за адресою м. Іллінці
Вінницької області по АДРЕСА_1, які
призначені для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд та
ведення особистого селянського
господарства - відповідно, на підставі
рішення 14 сесії 22 скликання
Іллінецької міської ради Іллінецького
району Вінницької області від 09.10.1997
року із змінами, внесеними рішенням 19
сесії 6 скликання Іллінецької міської
ради Вінницької області від 02.08.2012 року.
(а.с.7-9), однак не зареєструвала своє
право у встановленому законом порядку
та не отримала правовстановлюючі
документи на вказані земельні ділянки,
до спадкоємця - позивача по справі, може
перейти виключно той обсяг прав, яким
володіла ОСОБА_2 на день смерті, а тому
за позивачем слід визнати право (але не
право власності) на спірні, наведені
вище земельні ділянки.

Суд вважає за можливе прийняти
визнання позову відповідачем і
задовольнити позовні вимоги позивача,
оскільки вони, крім повного їх визнання
відповідачем, підтверджуються й іншими
доказами по справі, а саме: копією
свідоцтва про народження позивача (а.с
3), копією свідоцтва про народження
матері позивача (а.с. 5), витягами з
рішення 14 сесії 22 скликання від 09.10.1997
року (а.с. 7), витягами з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки (а.с. 24, 25),
довідкою Іллінецької державної
нотаріальної контори від 09.07.2014 року №
355/01 - 16 про відмову у видачі свідоцтва
про право на спадщину (а.с. 20), копією
спадкової справи (а.с. 24-44), висновками
про ринкову вартість земельних
ділянок ( а.с. 11, 12) .

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1
являється єдиним спадкоємцем за
заповітом та вона не може у
встановленому законом нотаріальному
порядку оформити свої спадкові права
по причині відсутності
правовстановлюючих документів на
земельні ділянки, площею 0,10 га та 0,1147
га, що призначені для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд та
ведення особистого селянського
господарства, що розташовані за
адресою по АДРЕСА_1 в м. Іллінці
Вінницької області, спадкові права
позивача підлягають захисту шляхом
визнання за нею відповідного права.

Оцінюючи в сукупності всі
досліджені у справі докази, а також
враховуючи повне визнання
відповідачем по справі позову, суд
визнає доведеними вимоги позивача.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 6, 534,535,548, 549 ЦК України
редакції 1963 року, ст.ст. 209, 212 - 215 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
(ідентифікаційний код НОМЕР_1),
проживаючої за адресою АДРЕСА_2, право
на земельну ділянку загальною площею
0,2147 га, в тому числі - для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд - 0,10 га;
для ведення особистого селянського
господарства - 0, 1147 га, що розташовані
за адресою АДРЕСА_1 м. Іллінці,
Іллінецького району Вінницької
області, рішення про передачу яких у
приватну власність ОСОБА_2, прийнято 14
сесією 22 скликання Іллінецької
міської ради Іллінецького району
Вінницької області від 09.10.1997 року із
змінами, відповідно до рішення 19 сесії 6
скликання Іллінецької міської ради
Вінницької області від 02.08.2012 року в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4
року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Вінницької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення через Іллінецький районний суд
Вінницької області.

Суддя