Пр.№ 2/155/115/14
Справа № 155/2771/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року
Горохівський
районний суд

Волинської області

в складі: головуючого - судді
Шмідта С.А.

при секретарі
Грищук Г.Г.,

з участю представників позивача
ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

представників відповідача
ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань
Горохівського районного суду в
м.Горохів Волинської області справу за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
відновлення межі земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_5 звернулася з
вищевказаним позовом до відповідача
ОСОБА_6, зазначаючи у позовній заяві
про те, що вона є власником житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами і земельної ділянки площею
0,009 га, які знаходяться в АДРЕСА_1.
Житловий будинок відповідача ОСОБА_6,
який знаходиться в АДРЕСА_2, та який був
побудований приблизно в 1978-1980 роках,
розташований на земельній ділянці, яка
межує із земельною ділянкою позивача.
Згідно технічної документації
житловий будинок позивача був
побудований в 1950 році, погріб в 1954 році,
хлів-сарай в 1955 році, сарай в 1997 році, а
тому, на думку позивача, земельна
ділянка для будівництва будинку була
виділена ще у 1950 році. Позивач зазначає,
що її погріб, який був побудований за 25
років до того, як був побудований
житловий будинок відповідача,
розташований на земельній ділянці
позивача, а не відповідача, а
відповідач на земельній ділянці, що
належить позивачу, спорудила вигрібну
яму та склад на солому. Крім того,
попередній власник належного позивачу
житлового будинку та земельної ділянки
під час виготовлення технічної
документації не підписувала акт
погодження меж з суміжними
землекористувачами (землевласниками).
30 жовтня 2013 року комісією по обстеженню
земельних ділянок, яка створена згідно
розпорядження сільського голови
Угринівської сільської ради
Горохівського району Волинської
області, було проведено обстеження меж
суміжних земельних ділянок, що
знаходяться в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Під
час вищевказаного обстеження було
виявлено, що на земельній ділянці
позивача часткового розміщена
вигрібна яма та склад на солому, які
належать відповідачу. У зв'язку з
вищевикладеним позивач просить
відновити межу, яка поділяє земельні
ділянки, що розташовані в АДРЕСА_1 та по
АДРЕСА_2, у відповідності з даними
земельно-кадастрової документації.

В судовому засіданні представники
відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4
позов не визнали та просили у його
задоволенні відмовити. Представники
відповідача пояснили, що відновлення
межі між суміжними земельними
ділянками з урахуванням наявності на
цих ділянках вищевказаних об'єктів
призведе до зміни конфігурації цих
ділянок, а тому вирішити цей спір без
скасування державних актів на право
приватної власності на землю
неможливо.

В судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2
заявлені позивачем позовні вимоги
підтримали у повному обсязі, ствердили
факти, наведені в позовній заяві,
просили позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши пояснення представників
позивача та представників відповідача,
свідків, дослідивши наявні в
матеріалах справи письмові докази, суд
вважає, що даний позов до задоволення
не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.14 Конституції України
право власності на землю гарантується.
Це право набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
Закону.

Відповідно до ст.126 Земельного кодексу
України державний акт є документом, що
посвідчує право власності на земельну
ділянку, надану у власність
відповідним рішенням.

Судом встановлено, що позивач та
відповідач є власниками і
користувачами земельних ділянок, які
межують між собою.

Так, договором дарування земельної
ділянки, посвідченим 19 червня 2012 року
приватним нотаріусом Горохівського
районного нотаріального округу
Волинської області ОСОБА_7 (а.с.9-10),
стверджується, що ОСОБА_8 подарувала
ОСОБА_5 земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель та споруд площею 0,09 га., яка
розташована в с.Угринів Горохівського
району Волинської області.

Як вбачається із копії Державного акту
на право власності на земельну ділянку
серії ЯМ № 048334, виданого 25 липня 2012 року
управлінням Держкомзему у
Горохівському районі Волинської
області (а.с.11), ОСОБА_5 передано у
приватну власність земельну ділянку
розміром 0,0900 га. для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, яка
розташована в АДРЕСА_1.

Договором дарування житлового будинку,
посвідченим 19 червня 2012 року приватним
нотаріусом Горохівського районного
нотаріального округу Волинської
області ОСОБА_7 (а.с.5-6), стверджується,
що ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_5 житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, який розташований в АДРЕСА_1.

Крім цього, як вбачається із копії
Державного акту на право власності на
земельну ділянку, виданого 20 травня 2008
року управлінням земельних ресурсів у
Горохівському районі Волинської
області (а.с.24), ОСОБА_6 передано у
приватну власність земельну ділянку
розміром 0,09 га. для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель та споруд, яка
розташована в с.Угринів Горохівського
району Волинської області.

Свідоцтвом про право власності на
житловий будинок серії АБ № 11819,
виданим на підставі рішення
Угринівської сільської ради
Горохівського району Волинської
області № 11 від 29 травня 2000 року (а.с.25)
стверджується, що ОСОБА_6 на праві
приватної власності належить житловий
будинок, який розташований в АДРЕСА_2.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 показав, що він працює на посаді
сільського голови Угринівської
сільської ради Горохівського району
Волинської області. В 2013 році до нього
звернулася місцева жителька ОСОБА_5 із
заявою про те, що її сусідка ОСОБА_6
зайняла частину належної їй земельної
ділянки. В жовтні 2013 року комісією по
обстеженню земельних ділянок було
проведено обстеження меж суміжних
земельних ділянок, що знаходяться в
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Під час
вищевказаного обстеження було
виявлено, що на земельній ділянці
позивача часткового розміщена
вигрібна яма та склад на солому, які
належать відповідачу, а на земельній
ділянці відповідача - погріб, який
належить позивачу. Свідок ствердив, що
коли ліцензованою організацією
виготовлялась технічна документація
на вищевказані суміжні земельні
ділянки, то проводилася зйомка
місцевості, використовувались межові
знаки, підписувались акти погодження
меж власниками суміжних земельних
ділянок, після чого цей акт
підписувався представником сільської
ради. Свідок показав, що він, як
сільський голова, підписував державний
акт на земельну ділянку, який належить
позивачу.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 показав, що він працює на посаді
земельного розпорядника Угринівської
сільської ради Горохівського району
Волинської області. У 2013 році комісією
сільської ради було складено акт, яким
зафіксовано, що майно ОСОБА_6
знаходиться на земельній ділянці
ОСОБА_5, а майно ОСОБА_5 - на земельній
ділянці ОСОБА_6. Свідок ствердив, що у 2008
році він підписав акт погодження меж
між власниками вищевказаних суміжних
земельних ділянок, однак під час
проведення вимірів земельних ділянок
присутнім не був.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_11 показав, що у 2008 році він, як
працівник Волинської регіональної
філії Державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах" проводив
горизонтальну зйомку для виготовлення
технічної документації вищевказаних
суміжних земельних ділянок. Свідок
ствердив, що замовником таких робіт
стосовно однієї із цих ділянок була
ОСОБА_8 Зйомка здійснювалася за
допомогою електронного тахометра та
мірної стрічки по наявних межах в
присутності власників земельних
ділянок. Власники ділянок підписалися
в технічній документації, щодо вимірів
претензій не мали. Всі будівлі, які були
розміщені на земельних ділянках,
нанесені на кадастровий план, при цьому
ці будівлі повинно було чітко видно над
землею. Чи були на межі цих ділянок інші
будівлі, свідок не пам'ятає. Свідок
показав, що без скасування державних
актів на право власності на земельні
ділянки змінити межі та конфігурацію
цих ділянок неможливо.

Із акту погодження меж з суміжними
землекористувачами (землевласниками)
від 20 лютого 2008 року, який наявний в
матеріалах технічної документації з
землеустрою по складанню документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку гр. ОСОБА_8, що
знаходиться в с.Угринів Горохівського
району Волинської області (а.с.116-127),
вбачається, що межі її
землекористування були погоджені із
суміжними землекористувачами, в тому
числі і з ОСОБА_6 Межі
землекористування були закріплені в
натурі межовими знаками встановленого
зразка. Непорозумінь при погодженні
меж землевласності гр. ОСОБА_8 не
виникало.

Із акту погодження меж з суміжними
землекористувачами (землевласниками)
від 20 лютого 2008 року, який наявний в
матеріалах технічної документації з
землеустрою по складанню документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку гр. ОСОБА_6, що
знаходиться в с.Угринів Горохівського
району Волинської області (а.с.128-141),
вбачається, що межі її
землекористування були погоджені із
суміжними землекористувачами, в тому
числі і з ОСОБА_8 Межі
землекористування були закріплені в
натурі межовими знаками встановленого
зразка. Непорозумінь при погодженні
меж землевласності гр. ОСОБА_6 не
виникало.

Таким чином судом встановлено, що межі
земельної ділянки відповідача ОСОБА_6
та межі земельної ділянки, що на даний
час належить позивачу ОСОБА_5,
закріплювалися одночасно - 20 лютого 2008
року, непорозумінь при погодженні меж
землевласниками не виникало. Крім
цього, право власності як позивача, так
і відповідача на суміжні земельні
ділянки посвідчено дослідженими в
судовому засіданні відповідними
державними актами, виданими в
установленому законодавством України
порядку (а.с.11, 24).

Із акту комісії від 30 жовтня 2013 року,
створеної Угринівською сільською
радою Горохівського району Волинської
області (а.с.12), та відповіді
Угринівської сільської ради № 198 від 30
жовтня 2013 року (а.с.12) вбачається, що в
результаті обстеження меж суміжних
земельних ділянок було виявлено, що на
земельній ділянці ОСОБА_12 частково
розміщена вигрібна яма та склад на
солому, які належать ОСОБА_6, а на
земельній ділянці ОСОБА_6 частково
розміщений погріб, який належить
ОСОБА_12 Вищевказаною сільською радою
було рекомендовано ОСОБА_12 звернутися
до суду з позовом для вирішення
земельного спору.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу
України власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою і
відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст.106 Земельного кодексу
України власник земельної ділянки має
право вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними.

Відповідно до ст.107 Земельного кодексу
України основою для відновлення меж є
дані земельно-кадастрової
документації. У разі неможливості
виявлення дійсних меж їх встановлення
здійснюється за фактичним
використанням земельної ділянки. Якщо
фактичне використання ділянки
неможливо встановити, то кожному
виділяється однакова за розміром
частина спірної ділянки. У випадках,
коли в такий спосіб визначення меж не
узгоджується з виявленими обставинами,
зокрема з встановленими розмірами
земельних ділянок, то межі
визначаються з урахуванням цих
обставин.

Відповідно до п.п.4.1, 4.3, 4.5 Інструкції
про встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів 18 травня 2010 року №
376, передбачено, що відновлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється при повній
(частковій) втраті в натурі (на
місцевості) межових знаків на підставі
раніше розробленої та затвердженої
відповідно до статті 186 Земельного
кодексу України документації із
землеустрою. Закріплення відновлених
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості) межовими знаками
здійснюється відповідно до розділу III
цієї Інструкції.

Із змісту п.п.3.12 вищевказаної
Інструкції в їх системному зв'язку із
положеннями п.п.4.1, 4.3, 4.5, вбачається, що
відновлення межових знаків в натурі (на
місцевості) здійснюється виконавцем у
присутності власника (користувача)
земельної ділянки, власників
(користувачів) суміжних земельних
ділянок або уповноваженою ним (ними)
особою. Виконавець робіт зобов'язаний
письмово повідомити власників
(користувачів) суміжних земельних
ділянок про дату і час проведення робіт
із закріплення межовими знаками.

Відповідно до п.1.3 Інструкції
виконавцем вищевказаних робіт є
юридична особа, що володіє необхідним
технічним і технологічним
забезпеченням та у складі якої працює
не менше двох сертифікованих
інженерів-землевпорядників або
фізична особа - підприємець, яка
володіє необхідним технічним і
технологічним забезпеченням та є
сертифікованим
інженером-землевпорядником.

Поряд з цим зверненням ОСОБА_8 до
прокуратури Горохівського району
Волинської області із заявою про
кримінальне правопорушення (а.с.61-62)
стверджується, що вона 20 лютого 2008 року
не підписувала акту погодження меж із
суміжними землекористувачами та із
заявою про виготовлення технічної
документації на земельну ділянку не
зверталась. Вищевказаний факт, на думку
суду, свідчить про те, що заявником
піддається сумніву відповідність
даних земельно-кадастрової
документації фактичним обставинам.

Виходячи із вищевикладеного та
розглядаючи цей позов у межах
заявлених позивачем позовних вимог,
суд вважає також, що в ході судового
розгляду справи жодних доказів
зникнення чи переміщення межових
знаків стороною позивача не надано. Не
надано суду також і будь-яких доказів,
що підтверджують факт звернення
позивача до виконавця робіт по
відновленню межових знаків із
відповідною заявою. Крім цього,
стороною позивача в ході судового
розгляду не заявлялось клопотання про
залучення до участі у справі виконавця
таких робіт та проведення відповідної
будівельно-технічної експертизи.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в
судовому засіданні докази, суд
приходить до висновку, що позивачем не
доведено обставин, на які вона
посилається як на підставу вимог
позову, в зв'язку з чим в задоволенні
позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, ст.ст.15, 16, 317, 319, 391 ЦК України,
ст.ст.106, 107, 152-155 ЗК України, Інструкцією
про встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженою наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів 18 травня 2010 року №
376, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6
про відновлення межі земельної ділянки
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Горохівський районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
- протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області

С.А.Шмідт