АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/565/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1989/14
Головуючий у 1-й інстанції Дігтяр М. І.
Доповідач Пилипчук Л. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року м. Полтава Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області у складі:

головуючого: судді Пилипчук Л.І.,

суддів: Кривчун Т.О., Карнауха П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Полтаві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зіньківського районного
суду Полтавської області від 25 квітня
2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальних
збитків та моральної шкоди, завданих
протиправними діями,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в
суд із вказаним позовом. Посилалась на
те, що ОСОБА_1 14 січня 2013 року,
перебуваючи у приміщенні аптеки
АДРЕСА_1, знищив належне їй майно, а
саме: монітор комп'ютерний,
калькулятор, сканер, клавіатуру
комп'ютерну. Кримінальне провадження
по даному факту закрито постановою
слідчого СВ Зінківського РВ УМВС
України в Полтавській області. Просила
суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь
майнову шкоду в розмірі 2362 грн. та
моральну шкоду в розмірі 5000 грн.,
завдану протиправними діяннями
відповідача.

Рішенням Зіньківського районного суду
Полтавської області від 25 квітня 2014
року заявлені вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2362
грн. матеріальної шкоди, 1275 грн.
моральної шкоди та 243,60 грн. в рахунок
компенсації понесених позивачем
судових витрат, а всього 3880,60 грн.

Зобов'язано ОСОБА_2 передати в
розпорядження ОСОБА_1 пошкоджені ним
сканер, монітор, клавіатуру, що
відносяться до комп'ютерної системи, а
також калькулятор.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, на порушення норм
матеріального та процесуального права,
прохав рішення скасувати та ухвалити
нове, яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовити. Посилався на
неналежне дослідження судом наданих
доказів та обставин подій, що мали
місце 14 січня 2013 року.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про часткове задоволення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 є фізичною
особою підприємцем та їй належить
аптека АДРЕСА_1 (а.с.6-8).

Відповідно до постанови про закриття
кримінального провадження від 26 лютого
2013 року , винесеної слідчим СВ
Зіньківського РВ УМВС України в
Полтавській області за матеріалами
кримінального провадження №0000030
за ознаками злочину, передбаченого ч.1
ст.194 КК України, ОСОБА_1 14 січня 2013 року
близько 16.20 год. у приміщенні аптеки
АДРЕСА_1, умисно пошкодив оргтехніку, а
саме: комп»ютерний монітор,
калькулятор, блок безперебійної подачі
енергії, чим завдав ПП «ОСОБА_2»
матеріальних збитків.

Згідно довідки, виданої ПП «ОСОБА_2»,
вартість пошкодженого майна
становить: сканер - 1150 грн., монітор-1050
грн., клавіатура - 69 грн., калькулятор - 93
грн., а всього 2362 грн.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення в частині стягнення
матеріальної шкоди, виходив із суми
збитків, визначеної в рамках
кримінального провадження.

Згідно частини 1 статті 179 ЦПК України
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи ( причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Відповідно до статті 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ч.ч.1,3,4 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Виходячи з принципу процесуального
рівноправ'я сторін та враховуючи
обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на які вона посилається,
необхідно в судовому засіданні
дослідити кожний доказ, наданий
сторонами на підтвердження своїх вимог
або заперечень, який відповідає
вимогам належності та допустимості
доказів (пункт 27 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» від 12 червня 2009 року №2).

Враховуючи викладені норми права
та роз»яснення, апеляційний суд вважає,
що матеріали кримінального
провадження по факту пошкодження майна
позивачки при вищезазначених
обставинах є відповідно до вимог
ст.ст.57-59 ЦПК України належними та
допустимими доказами факту
протиправності дій, вини відповідача
та заподіяння ним шкоди позивачці. Крім
того, такий висновок підтверджується
показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідач же не надав доказів,
які б спростували ці обставини.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, цивільне
законодавство в деліктних
зобов»язаннях передбачає презумпцію
вини; якщо в процесі розгляду справи
зазначена презумпція не спростована,
то вона є юридичною підставою для
висновку про наявність вини
заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з
урахуванням визначених цивільним
процесуальним законом принципів
змагальності та диспозитивності
цивільного процесу саме на відповідача
покладено обво»язок спростування
презумпції вини шляхом доведення
відсутності його вини в завданні шкоди
позивачу.

Оскільки відповідач не довів
відсутності його вини у подіях за його
участю, що відбулися 14.01.2013 року та
завдали матеріальних збитків, а також
не спростував встановлений розмір
майнової шкоди, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
місцевого суду в частині відшкодування
матеріальної шкоди є законним та
обґрунтованим.

Щодо вимог про відшкодування
моральної шкоди, то колегія суддів
вважає, що такі вимоги є недоведеними
та в їх задоволенні необхідно
відмовити, виходячи з наступного.

Частина 1 стаття 1167 ЦК України
передбачає, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Позивачка обґрунтовувала
завдану їй моральну шкоду
стражданнями, хвилюваннями щодо подій
правопорушення, які тягли за собою
ризик недовіри та страху у покупців
аптеки, неможливості ведення
господарської діяльності.

Місцевий суд, частково
задовольнивши вимоги морального
відшкодування, без обґрунтування
підстав та розміру визначив моральну
шкоду в сумі 1275грн.

Однак в матеріалах справи
відсутні докази заподіяння позивачці
моральної шкоди. Сам факт протиправної
поведінки відповідача не є достатньою
підставою для відшкодування моральної
шкоди. Крім того, місцевий суд не
звернув увагу на ті обставини, що
позивачка обґрунтовувала моральну
шкоду можливими наслідками для її
господарської діяльності, тобто як
фізичної особи-підприємця, тоді як
позов нею заявлений від імені фізичної
особи. Належних та допустимих доказів
моральної шкоди не надано, вимоги
позивачки ґрунтуються лише на
припущеннях. Тому в цій частині рішення
місцевого суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні цих вимог.

Інші доводи апеляційної скарги
ОСОБА_1 зводяться до незгоди з рішенням
суду та переоцінки доказів. Крім того,
його доводи про безпідставність
застосування судом ст.61 ЦК України є
некоректним, оскільки рішення
місцевого суду посилання на вказану
норму права не містить.

Керуючись ст.ст.303,304,307, п.п.3,4 ст.309,
ст.ст.314,316,317 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Зіньківського районного суду
Полтавської області від 25 квітня 2014
року в частині стягнення моральної
шкоди - скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий - суддя /підпис/
Л.І. Пилипчук

СУДДІ: /підпис/
Т.О. Кривчун

/підпис/ П.М.Карнаух

КОПІЯ ВІРНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
_________ Л.І. Пилипчук