У х в а л а

7 липня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д. суддів:
Гулька Б.І., Лесько А.О., Хопти С.Ф.,
Черненко В.А. розглянувши
заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з указаним позовом, в якому
просила позбавити відповідача
батьківських прав відносно дочки
ОСОБА_4, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
вона та ОСОБА_2 є батьками малолітньої
ОСОБА_4. Зазначала, що після розірвання
шлюбу дочка проживає з нею. Відповідач
самоусунувся від виховання та
забезпечення дитини, не цікавиться
здоров'ям дитини, не відвідує її.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 13 лютого
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Житомирської
області від 15 квітня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено за
необґрунтованістю.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 травня 2014 року
відмовлено ОСОБА_1 у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом
України ухвали суду касаційної
інстанції з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
зокрема п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Заявник, на підтвердження викладених у
заяві доводів, додала ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 квітня 2014 року, від 12
березня 2014 року, від 16 жовтня 2013 року та
від 5 вересня 2013 року, постановлені за
результатом розгляду, на її думку,
аналогічних справ, де по-іншому
застосовані ті самі норми
матеріального права.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Виходячи з роз'яснень, викладених у п. 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України», під судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення :

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов᾽?язковим є те,
щоб цими рішеннями, що набрали законної
сили, був вирішений спір по суті та в
них судом (судами) касаційної інстанції
неоднаково застосовані одні й ті самі
норми матеріального права.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з᾽?ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту доводів, наведених заявником,
в обґрунтування заяви та наданих нею
копій ухвал Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 квітня 2014
року, від 12 березня 2014 року, від 16 жовтня
2013 року та від 5 вересня 2013 року не
вбачається наявних ознак, які згідно з
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами
для перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 травня 2014 року
у зв'язку з неоднаковим застосуванням
судами п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, зокрема,
правовідносини є подібними, але різні
фактичні обставини справи.

Оскільки неоднакового застосування
норми матеріального права не було, а
виникли питання щодо доведення вимог,
що є питанням процесуального права і
вони не є підставою для допуску до
провадження, то в задоволенні заяви
слід відмовити.

За таких підстав у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
прав за заявою ОСОБА_1 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 травня 2014 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І.
Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко