У х в а л а

07 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Нагорняка В.А.,

Касьяна О.П.,
Попович О.В.,

розглянувши заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю «УніКредит
Лізінг» про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 квітня 2014 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «УніКредит Лізинг»
до ОСОБА_3, третя особа ‒? Товариство з
обмеженою відповідальністю «Високі
аграрні технології», про стягнення
заборгованості,

встановила:

У квітні 2013 року позивач звернувся до
Голосіївського районного суду м. Києва
з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості.

Просив суд стягнути з відповідача 403 147
грн. 74 коп., з яких сума основного боргу
становить 213 946 грн. 34 коп., пеня
відповідно до п. 12.3
договору фінансового лізингу № 2557L11/00-LD
від 26 квітня 2011 року - 16 256 грн. 47
коп., а також три проценти річних від
простроченої суми - 4 268 грн. 90 коп. та 165
676 грн. 03 коп. - сума неустойки за
несвоєчасне повернення предмета
лізингу, нарахування якої передбачено
п. 12.4 зазначеного договору фінансового
лізингу.

Заочним рішенням Голосіївського
районного суду м. Києва від 17
липня 2013 року позов ТОВ «УніКредит
Лізинг» задоволено у повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
13 березня 2014 року заочне рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні позову
ТОВ «УніКредит Лізинг» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 квітня 2014
року відмовлено Буковій Ю.В., яка діяла
в інтересах ТОВ «УніКредит Лізинг», у
відкритті касаційного провадження у
цій справі.

У червні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ТОВ «УніКредит
Лізинг» про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 квітня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме: ч. 4
ст. 559 ЦК України.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на:

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» судовими рішеннями, на які
заявник посилається на підтвердження
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК,
можуть бути рішення:

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ;

Вищого адміністративного суду України;

Вищого господарського суду України;

Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції;

Апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом України від 22 лютого 2007 року №
697-V «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ».

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Отже, зазначена постанова Верховного
Суду України не може бути підставою
неоднаковості застосування норм
матеріального права, оскільки винесена
не в результаті перегляду справи в
касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 355, 359 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «УніКредит Лізинг»
до ОСОБА_3, Третя особа ‒? товариство з
обмеженою відповідальністю «Високі
аграрні технології», про стягнення
заборгованості, за заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю «УніКредит
Лізінг» про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 квітня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська

Судді: М.В. Дем'яносов

О.П. Касьян

В.А.
Нагорняк

О.В. Попович