Справа № 348/489/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1610/2014
Головуючий у 1 інстанції Безбородько
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського
В.М., Фединяка В.Д.

секретаря Яковин М.Я.

за участю: представника ПАТ
КБ «ПриватБанк» Рокецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, за апеляційною скаргою
ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення
Надвірнянського районного суду від 02
червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся з в суд позовом до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості.

Вимоги мотивував тим, що у зв'язку з
невиконанням зобов'язань за кредитним
договором від 27.12.2010 року, між банком та
боржником, 17.10.2012 року було укладено
Генеральну угоду про реструктуризацію
заборгованості та приєднання до Умов
та правил надання продукту кредитних
карт. Однак умови Генеральної угоди
відповідачем також не виконуються, у
зв'язку з чим станом на 09.02.2014 року існує
заборгованість в розмірі 9182,38 грн., яку
позивач просив стягнути з ОСОБА_3

Рішенням Надвірнянського районного
суду від 02 червня 2014 року частково
задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 8268 грн. 93 коп.
заборгованості за кредитним договором
№ б/н від 17.10.2012 року, та 243 грн. 60 коп.
судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду в
частині відмови щодо стягнення
штрафних санкцій представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» подав апеляційну скаргу,
в якій посилається на неповне
з'ясування судом обставин справи, та
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Зазначає, що укладаючи договір про
надання кредиту сторони досягли всіх
істотних умов договору у відповідності
до ст.638 ЦК України, і позичальник не
ставив під сумнів розумність і
справедливість таких, зокрема і щодо
відповідальності, яка настає при його
невиконанні чи неналежному виконанні.
Натомість суд без належного правового
та фактичного обгрунтування відмовив у
стягненні неустойки на підставі ч.3 ст.
551 ЦК України.

З цих підстав рішення суду першої
інстанції апелянт просив змінити, та
стягнути з ОСОБА_3 штрафні санкції в
повному обсязі.

В судовому засіданні представник ПАТ
КБ «ПриватБанк» вимоги апеляційної
скарги підтримав, та просив про її
задоволення.

ОСОБА_3 та її представник в судове
засідання не з'явилися, хоч належним
чином повідомлялися про час та місце
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
представника позивача, дослідивши
письмові матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, 17.10.2012 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено
Генеральну угоду про реструктуризацію
заборгованості та приєднання до Умов
та правил надання продукту кредитних
карт, згідно з якою ОСОБА_3 отримала
терміновий кредит в розмірі 6181,93 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 18% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Сторони
доомовилися, що на погашення
заборгованості відповідач надає банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом щомісячно з
1 по 25 число кожного місяця по 309 грн. 34
коп.

Судом першої інстанції також вірно
встановлено, що згідно проведеного
позивачем розрахунку за кредитним
договором, станом на 09.02.2014 року
заборгованість відповідача ОСОБА_3
становила: 5705,22 - заборгованість за
кредитом; 1172,07 грн. - заборгованість по
процентах за користування кредитом;
1391,64 грн. - штрафи за п.п.2.2 Генеральної
угоди; а також штрафи відповідно до
Умов та Правил надання банківських
послуг: 500 грн. - штраф (фіксована
частина), 413,45 грн. - штраф (процентна
складова).

І саме неналежне виконання зобов'язань
позичальником спонукало кредитора
заявити вимогу про повернення боргу,
відсотків по кредиту та сплати
штрафних санкцій, виходячи з положень
ст. ст.526, 527, 530, 610, 611,612 ЦК України.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості
за кредитом в розмірі 8268 грн. 93 коп. без
врахування штрафних санкцій,
передбачених Умовами та Правилами
надання банківських послуг, оскільки
такі, на думку суду першої інстанції,
Генеральною угодою про
реструктуризацію заборгованості були
визначені.

Однак погодитись з таким висновком
суду колегія суддів Апеляційного суду
Івано-Франківської області не може,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом.

Статтею 604 ЦК України встановлено, що
зобов'язання припиняється за
домовленістю сторін. Зобов'язання
припиняється за домовленістю сторін
про заміну первісного зобов'язання
новим зобов'язанням між тими ж
сторонами (новація). Новація припиняє
додаткові зобов'язання, пов'язані з
первісним зобов'язанням, якщо інше не
встановлено договором.

За своїм змістом новація це угода про
заміну первісного зобов'язання новим
зобов'язанням між тими самими
сторонами. Вона не припиняє правового
зв'язку сторін, оскільки замість
зобов'язання, дія якого припиняється,
виникає узгоджене ними нове
зобов'язання.

Юридичною підставою для зобов'язання,
яке виникає при новації, є домовленість
сторін про припинення первісного
зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи,
Генеральна угода про реструктуризацію
заборгованості є додатковою угодою до
Заяви позичальника та Умов і правил
надання продукту кредитних карт, які
становлять собою кредитний договір.
Даною додатковою угодою змінені умови
кредитного договору. При цьому, вона не
містить домовленості сторін про
припинення первісного зобов'язання.

В угоді мова йде про реструктуризацію
заборгованості, що за своїм змістом є
розстроченням сплати заборгованості
частками на строк, визначений
домовленістю сторін. Тобто,
розстрочення не є тотожним поняттям
припиненню зобов'язання та не може
вважатися новацією.

Додаткова угода не замінила
зобов'язання по первинно укладеному
кредитному договору, останній в свою
чергу не є припиненим.

За таких обставин, суд першої інстанції
вказаних вище обставин та норм
матеріального права не врахував, у
зв'язку із чим, прийшов до помилкового
висновку про стягнення заборгованості
без врахування штрафних санкцій,
передбачених Умовами та Правилами
надання банківських послуг .

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення судом ухвалено при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, не застосовані
норми матеріального права, що
підлягали застосуванню, а тому
оскаржуване рішення в частині
стягнення грошових сум слід змінити.

На підставі наведеного та ст.ст. 526, 527,
530, 598, 604, 610, 611,612 ЦК України, керуючись
ст.ст. 307; 309; 313, 314, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк»
задовольнити.

Рішення Надвірнянського районного
суду від 02 червня 2014 року в частині
стягнення заборгованості за кредитним
договором - змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 9182 грн. 38
коп. заборгованості за кредитним
договором № б/н від 17.10.2012 року, що
утворилася станом на 09.02.2014 року, з яких:

5705 грн. 22 коп. - заборгованість за
кредитом;

1172 грн. 07 коп. - заборгованість по
процентах за користування кредитом;

1391 грн.64 коп. - штрафи за п.п.2.2
Генеральної угоди;

500 грн. - штраф (фіксована частина),

413 грн. 45 коп.. - штраф (процентна
складова).

В решті рішення Надвірнянського
районного суду від 02 червня 2014 року
залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
О.Є. Меленко

Судді:
В.М. Васильковський

В.Д. Фединяк