Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого

спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Карпенко
С.О.,

Савченко
В.О., -

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у
здійсненні права власності шляхом
виселення та зняття з реєстраційного
обліку, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 05 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 21 січня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування посилаючись на те, що на
підставі договору купівлі-продажу від
27 вересня 2002 року вона є власником
житлового будинку з надвірними
будівлями, розташованого по АДРЕСА_2.
Однак вона проживає разом з ОСОБА_6
у квартирі АДРЕСА_1, що належить на
праві власності відповідачці ОСОБА_4,
оскільки між сторонами існувала усна
домовленість про те, що вона з ОСОБА_6
проживатимуть в належній ОСОБА_4
квартирі, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в свою
чергу проживатимуть у належному їй на
праві власності житловому будинку.
Рішенням Комінтернівського районного
суду від 17 вересня 2013 року за позовом
ОСОБА_4 виселено ОСОБА_6 із квартири
АДРЕСА_1 та знято з реєстрації за
вказаною адресою. Позивач зазначала
про те, що вона має намір проживати в
належному їй житлового будинку, проте
відповідачі не погоджуються
добровільно звільнити займаний ними
будинок.

На підставі викладеного позивач
просила усунути їй перешкоди в
здійсненні права власності та
користування житловим будинком з
надвірними будівлями та спорудами,
розташованим за адресою: АДРЕСА_2;
виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з
зазначеного житлового будинку та зніти
їх з реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 05
грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 21 січня 2014 року, позов
задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_3 перешкоди в здійсненні
права власності та виселено ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 з будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_2.

У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду, посилаючись
на невідповідність висновків судів
обставинам справи, неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення суду
першої інстанції та ухвала
апеляційного суду ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 05 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 21 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.П. Гончар

С.О. Карпенко

В.О. Савченко