АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 607/7575/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Герчаківська О.Я.
Провадження № 22-ц/789/790/14 Доповідач -
Шевчук Г.М.Категорія - 48
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Ткач З. Є., Бершадська Г. В.,

при секретарі - Фащевська М.М.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1

позивачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 28 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 28 травня 2014
року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який проживає в АДРЕСА_1, в користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання
неповнолітньої дочки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в
розмірі 800 (вісімсот) грн. щомісячно,
починаючи з 15 травня 2014 року до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який проживає в АДРЕСА_1, в користь
держави судовий збір в розмірі 243
(двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць допущено до негайного
виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, посилаючись на те, що
судом дано неправильну оцінку
обставинам справи, зокрема, суд не взяв
до уваги те, що він тимчасово не працює
з поважних причин, не отримує жодних
доходів та має на утриманні батьків.

В судовому засіданні апелянт
підтримав апеляційну скаргу,
зіславшись на доводи викладеній в ній.

Позивач просила апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін,
посилаючись на його законність та
обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін,
ознайомившись з матеріалами справи,
доводами апеляційної скарги в її межах,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення,
виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції вірно виходив з того,
що дитина знаходиться на утриманні
позивачки, а відтак другий з батьків
зобов'язаний надавати кошти на її
утримання.

Відповідно до вимог ст.180
Сімейного кодексу України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1. ст.184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Так, ураховуючи положення ч.1 ст.3
Конвенції про права дитини,
ратифікованої Постановою Верховної
Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N
789-XII, частин 7, 8 ст.7 СК, під час вирішення
будь-яких питань щодо дітей суд повинен
виходити з якнайкращого забезпечення
інтересів дітей.

Судом встановлено, що сторони по
справі перебували у зареєстрованому
шлюбі, який на даний час розірвано, що
підтверджується рішенням
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 25 червня 2011
року. Після реєстрації розірвання
шлюбу позивач відновила дошлюбне
прізвище «ОСОБА_2».

За час перебування сторін у шлюбі в них
народилася дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
що підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1, виданим
відділом РАЦС Тернопільського
міського управління юстиції 13 лютого
2008 року.

Малолітня дочка сторін ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає разом з матір'ю
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, та
перебуває на її утриманні.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом між сторонами
відсутня домовленість про утримання
дитини та сплату аліментів.

Відповідно до вимог ст. 182 СК
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружину,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України та
роз'яснень, викладених у п. 17 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року № 3 "Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів", якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Отже, при визначенні розміру
аліментів, згідно ст.182 СК України, суд
першої інстанції врахував стан та
матеріальне становище платника
аліментів та дійшов законного та
обгрунтованого висновку про стягнення
аліментів саме в сумі 800 гривень.

Згідно ст.183 СК України частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватись як аліменти на дитину,
визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду, може бути згодом
зменшено або збільшено за рішенням
суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

Таким чином, законом встановлені
певні обставини для зміни розміру
аліментів, які стягуються за рішенням
суду.

Посилання апеляційної скарги на
неможливість сплати апелянтом
аліментів у визначених судом розмірах,
не може бути підставою для скасування
рішення, оскільки апелянт є
працездатним і доказів тому, що за
станом здоров'я він не може працювати
суду не надано.

Доводи апелянта в суді
апеляційної інстанції про те, що він
має змогу сплачувати аліменти тільки в
розмірі 200грн. або 300грн. щомісяця, не
заслуговують на увагу, оскільки при
сучасному рівні життя та необхідності
забезпечити належний матеріальний
стан та розвиток дитини, сума в
зазначеному апелянтом розмірі буде
явно недостатньою.

Підстав для зменшення розміру
аліментів судом не встановлено.

Суд першої інстанції вірно
прийшов до висновку, що відповідач як
працездатна особа здатний сплачувати
аліменти, визначені судом.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до положень ст.308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Ухвалене судом рішення
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, що регулює зазначені
правовідносини, підстав для його
скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. п.1 ч.1 ст.307, 308, 314,
315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 28 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

з оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Г.М. Шевчук