Номер провадження: 22-ц/785/2771/14
Головуючий у першій інстанції Мишко
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С.,
Цюри Т.В.

при секретарі
Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 09 січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Білгород-Дністровського
економіко-правового коледжу про
визнання незаконним наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення з підприємства
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за весь час
прострочення сплати належних на час
звільнення сум, відшкодування
моральної шкоди та витрат на правову
допомогу,-

встановила:

Позивачка звернулася до відповідача із
позовом, який в процесі розгляду справи
неодноразово уточнювала і остаточно
просила суд визнати незаконним наказ
про звільнення № 198-К від 19.08.2013 року;
поновити на посаді викладача історії в
Білгород-Дністровському
економіко-правовому коледжі; стягнути
з відповідача на користь позивача 20 %
надбавку за класне керівництво та 20 %
додаткову оплату відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 23.03.2011 року № 373 «Про встановлення
надбавки педагогічним працівникам
дошкільних, позашкільних,
загальноосвітніх,
професійно-технічних навчальних
закладів, вищих навчальних закладів
І-ІІ рівня акредитації, інших установ і
закладів незалежно від їх
підпорядкування» у сумі 4 856,60 гривень;
стягнути 10 % надбавку за завідування
навчальним кабінетом, що складає 1 214,15
гривень; стягнути заробіток за
несплачену заробітну плату за працю зі
студентами заочного та стаціонарного
відділення в 2012-2013 навчальному році, що
складає 1 357,30 гривень; стягнути щорічну
допомогу на оздоровлення, що складає 3
618,56 гривень; стягнути щорічну грошову
винагороду 3 615,95 гривень; стягнути
середній заробіток за весь час
затримки сплати належних сум на час
звільнення по день фактичного
розрахунку; стягнути моральну шкоду 10
000 гривень; стягнути витрати на правову
допомогу 2 400 гривень; стягнути судові
витрати. (а. с. 1-6, 167-172)

В обґрунтування позову посилалася на
те, що в порушення укладеного між
сторонами контракту та норм чинного
законодавства, відповідач звільнив
позивача раніше встановленого строку,
не сплачував належним чином, у
встановлені строки та в повному обсязі
передбачені контрактом та нормами
чинного законодавства виплати,
зокрема, 20 % надбавку за класне
керівництво, 20 % додаткову оплату
відповідно до постанови КМУ від 23.03.2011
року № 373, 10 % надбавку за завідування
навчальним кабінетом, заробітну плату
за працю зі студентами заочного та
стаціонарного відділення, щорічну
допомогу на оздоровлення.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 09 січня 2014 року позов ОСОБА_2-
задоволено частково. Скасовано наказ №
198-К від 19.08.2013 року про припинення
трудового договору з ОСОБА_2; поновлено
ОСОБА_2 на посаді викладача історії в
Білгород-Дністровському
економіко-правовому коледжі з 19.08.2013
року по 20.08.2013 року включно; датою
звільнення ОСОБА_2 вважати 21.08.2013 року,
відповідно до пунктів 2.1, 7.2.1 контракту
з викладачем № 43 від 25.06.2012 року;
стягнено з Білгород-Дністровського
економіко-правового коледжу на користь
ОСОБА_2 щорічну допомогу на
оздоровлення 3 618,56 гривень; середній
заробіток за весь час затримки сплати
належних сум на час звільнення по день
фактичного розрахунку в розмірі 7 145,28
гривень; моральну шкоду в розмірі 1 000
гривень; витрати на правову допомогу у
розмірі 1 596 гривень; судовий збір - 231,31
гривень. В задоволенні решти позовних
вимог ОСОБА_2 - відмовлено. (а. с. 198-207)

В апеляційній скарзі апелянт просить
змінити рішення, ухвалити нове рішення,
яким стягнути на користь позивача 20 %
надбавку за класне керівництво та 20 %
додаткову оплату відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 23.03.2011 року № 373 у сумі 4 856,60 гривень;
10 % надбавку за завідування навчальним
кабінетом, що складає 1 214,15 гривень;
несплачену заробітну плату за працю зі
студентами заочного та стаціонарного
відділення в 2012-2013 навчальному році, що
складає 1 357,30 гривень; середньоденний
заробіток у розмірі 99,24 гривень за весь
час затримки сплати належних сум на час
звільнення по день фактичного
розрахунку; моральну шкоду 10 000 гривень;
витрати на правову допомогу 2 400
гривень; судові витрати - 231,31 гривень,
посилаючись на його необґрунтованість,
неповне з`ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. (а. с. 209-215)

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню
виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом встановлено, що наказом № 653-К від
25.08.2010 року ОСОБА_2 була прийнята в
Білгород-Дністровський кооперативний
технікум (далі - Б-Дністровський КТ) на
посаду викладача історії. 29.09.2010 року
ОСОБА_2 було подано заяву на ім'я в.о.
директора Білгород-Дністровського
економіко-правового коледжу (далі
Б-Дністровського ЕПК) про переведення з
Б-Дністровського КТ в Б-Дністровський
ЕПК за строковим трудовим договором на
посаду викладача історії, в цей же день
між Б-Дністровським ЕПК та ОСОБА_2
укладено контракт зі строком дії з
29.09.2010 року до 30.06.2011 рік.

23.06.2011 року ОСОБА_2 було подано заяву на
ім'я в.о. директора Б-Дністровського ЕПК
про продовження трудового договору на
посаді викладача історії у зв'язку з
закінченням строку дії трудового
договору. 01.07.2011 року між
Б-Дністровським ЕПК та ОСОБА_2 укладено
контракт зі строком дії з 01.07.2011 року до
30.06.2012 року.

16.05.2012 року ОСОБА_2 було подано заяву на
ім'я в.о. директора Б-Дністровського ЕПК
про продовження трудових
правовідносин на умовах нового
трудового договору у зв'язку з
закінченням 30.06.2012 року строкового
трудового договору. 25.06.2012 року між
Б-Дністровським ЕПК та ОСОБА_2 укладено
контракт з викладачем № 43 зі строком
дії з 01.07.2012 року до 20.08.2013 року.

19.08.2013 року в.о. директора
Б-Дністровського ЕПК видано та
підписано наказ № 198-К, яким звільнено
викладача історії ОСОБА_2 з 19.08.2013 року
по п. 2 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з
закінченням строку дії трудового
договору, про що зроблений відповідний
запис в трудовій книжці.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Кодексу законів
про працю України, трудовий договір є
угода між працівником і власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом чи
фізичною особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язуються
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір може бути
безстроковим, що укладається на
невизначений строк; на визначений
строк, встановлений за погодженням
сторін; таким, що укладається на час
виконання певної роботи. Строковий
трудовий договір укладається у
випадках, коли трудові відносини не
можуть бути встановлені на
невизначений строк з урахуванням
характеру наступної роботи, або умов її
виконання, або інтересів працівника та
в інших випадках, передбачених
законодавчими актами (ст. 23 КЗпП
України).

Як було вказано вище, контракт з
викладачем № 43 від 25.06.2012 року було
укладено між Б-Дністровським ЕПК та
ОСОБА_2 зі строком дії з 01.07.2012 року до
20.08.2013 року (пункт 2.1 Контракту). Цей
договір припиняється після закінчення
строку дії договору (пункт 7.2.1
контракту). Підставами припинення
трудового договору є закінчення строку
(пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків,
коли трудові відносини фактично
тривають і жодна з сторін не поставила
вимогу про їх припинення (п. 2 ст. 36 КЗпП
України).

Відповідно до ст. 241-1 Кодексу законів
про працю України, строки виникнення і
припинення трудових прав та обов'язків
обчислюються роками, місяцями, тижнями
і днями. Строк, обчислюваний роками,
закінчується у відповідні місяць і
число останнього року строку. Строк,
обчислюваний місяцями, закінчується у
відповідне число останнього місяця
строку. Якщо кінець строку,
обчислюваного місяцями, припадає на
такий місяць, що відповідного числа не
має, то строк закінчується в останній
день цього місяця. Строк обчислюваний
тижнями, закінчується у відповідний
день тижня. Коли строки визначаються
днями, то їх обчислюють з дня,
наступного після того дня, з якого
починається строк. Якщо останній день
строку припадає на святковий, вихідний
або неробочий день, то днем закінчення
строку вважається найближчий робочий
день.

Частиною 1 ст. 255 Цивільного кодексу
України визначено, що, якщо строк
встановлено для вчинення дії, вона може
бути вчинена до закінчення останнього
дня строку. У разі, якщо ця дія має бути
вчинена в установі, то строк спливає
тоді, коли у цій установі за
встановленими правилами припиняються
відповідні операції.

Таким чином, контракт з викладачем № 43
від 25.06.2012 року, укладений між
Б-Дністровським ЕПК та ОСОБА_2 зі
строком дії з 01.07.2012 року до 20.08.2013 року,
діяв до 20.08.2013 року включно.

В свою чергу, ОСОБА_2, згідно із наказом
№ 198-К від 19.08.2013 року в.о. директора
Б-Дністровського ЕПК, була звільнена з
посади викладача історії у
Б-Дністровському ЕПК 19.08.2013 року, тобто
до закінчення строку дії контракту з
викладачем № 43 від 25.06.2012 року, чим було
порушено умови контракту, норми
чинного законодавства та права,
свободи та охоронювані законом
інтереси ОСОБА_2

Крім того, відповідно до пункту 3.3.5
контракту з викладачем № 43 від 25.06.2012
року, укладеного між Б-Дністровським
ЕПК та ОСОБА_2, викладач має право на
соціальні гарантії й пільги,
встановлені законодавством України.

Згідно із пунктом 4.14 колективного
договору Б-Дністровського ЕПК на 2010-2013
рік, педагогічним працівникам коледжу
одночасно при виході у відпустку
надавати матеріальну допомогу на
оздоровлення згідно Закону України
«Про освіту», іншим працівникам,
відповідно до відпрацьованих років у
коледжі, при наявності коштів та за
погодженням власника згідно кошторису
витрат на поточний рік.

Абзацом 11 частини 1 статті 57 Закону
України «Про освіту» встановлено, що
держава забезпечує педагогічним та
науково-педагогічним працівникам
виплату допомоги на оздоровлення у
розмірі місячного посадового окладу
(ставки заробітної плати) при наданні
щорічної відпустки.

З зазначених положень Закону випливає,
що виплата допомоги на оздоровлення
гарантована державною незалежно від
виду та форми власності учбового
закладу та є обов'язком останнього.

Отже, з урахуванням наведеного, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що наказ № 198-К від 19.08.2013 року в.о.
директора Б-Дністровського ЕПК про
припинення трудового договору
(контракту) з викладачем ОСОБА_2 є
незаконним та підлягає скасуванню,
ОСОБА_2 підлягає поновленню на посаді
викладача історії в Б-Дністровському
ЕПК з 19.08.2013 року по 20.08.2013 року включно,
а датою звільнення ОСОБА_2 слід вважати
21.08.2013 року, відповідно до пунктів 2.1, 7.2.1
контракту № 43 від 25.06.2012 року, крім того
на користь позивачки стягнута з
відповідача щорічна допомогу на
оздоровлення, що складає 3 618,56 гривень.

В цій частині з рішенням суду сторони
погодились, його не оскаржували, тому
правильність висновків суду в цій
частині рішення колегією суддів не
перевіряються.

Вирішуючи вимоги ОСОБА_3 в частині
стягнення на її користь 20 % надбавку за
класне керівництво, 20 % додаткову
оплату відповідно до постанови КМУ від
23.03.2011 року № 373, 10 % надбавку за
завідування навчальним кабінетом та
заробітну плату за працю зі студентами
заочного та стаціонарного відділення в
2012-2013 навчальному році, суд першої
інстанції, виходив з того, що 28.08.2012 року
відбулося засідання циклової комісії
загальноосвітніх дисциплін
Б-Дністровського ЕПК, на якому першим
питанням порядку денного було
поставлено питання про стабілізацію
економічного стану коледжу на 2012-2013
навчальний рік. (ОСОБА_2 присутньою на
даному засідання циклової комісії не
була, у зв'язку зі знаходженням на
лікарняному). З вказаного питання
виступала голова циклової комісії
ОСОБА_4, яка виклала пропозицію до
членів комісії відмовитися від
нарахування 20 % надбавки за
престижність педагогічної праці
згідно постанови КМУ від 23.03.2011 року №
373, на 2012-2013 навчальний рік у зв'язку з
невиконанням ліцензованого обсягу
набору студентів. З метою стабілізації
економічного стану коледжу
викладачами циклової комісії
загальноосвітніх дисциплін було
прийнято рішення написати заяви до
адміністрації Б-Дністровського ЕПК з
проханням не нараховувати надбавки 20 %
за престижність педагогічної справи.

30.08.2012 року відбулося засідання
педагогічної ради Б-Дністровського
ЕПК, на якому були присутні викладачі
коледжу у кількості 24 осіб, серед яких
також була присутньою ОСОБА_2 Рішення
засідання педагогічної ради було
оформлено протоколом № 1. Як вбачається
з протоколу № 1 від 30.08.2012 року,
викладачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з метою
покращення фінансового становища
коледжу, було запропоновано звернутися
з письмовими заявами до адміністрації
коледжу про відмову від нарахування 20 %
надбавки за престижність педагогічної
праці згідно постанови КМУ № 373 від
23.03.2011 року, а також про відмову від 10 %
надбавки за класне керівництво на 2012-2013
навчальний рік. За дану пропозицію
проголосували всі присутні викладачі -
члени педагогічної ради, в тому числі і
ОСОБА_2

Крім того, на вказаному вище засіданні
педагогічної ради, що також
підтверджуються протоколом № 1 від
30.08.2012 року, виступила ОСОБА_2 з
проханням виконувати обов'язки
куратора групи ТКД-301 без доплат за
класне керівництво за її особистою
письмовою заявою у зв'язку з тим, що її
група є випускною.

Наказом по Б-Дністровському ЕПК № 160
від 31.08.2012 року «Про призначення
кураторів академічних груп
Б-Дністровського ЕПК на 2012/2013
навчальний рік» ОСОБА_2 було призначено
куратором групи ТКД-301 та зобов'язано
головного бухгалтера коледжу ОСОБА_7
здійснювати з 01.09.2012 року оплату за
керівництво академічними групами
відповідно до наказу МОН України від
15.04.1993 року № 102.

03.09.2012 року ОСОБА_2 до адміністрації
коледжу були подані заяви датовані
30.08.2012 року, в яких ОСОБА_2 особисто
просила адміністрацію коледжу не
нараховувати їй надбавку 20 % за
престижність педагогічної праці
згідно постанови КМУ від 23.03.2011 року №
373 та доплату за класне керівництво в
зв'язку з невиконанням ліцензійного
обсягу студентів на 2012-2013 навчальний
рік. При цьому у своїх заявах ОСОБА_2
зазначила, що претензій матеріального
та морального характеру пред'являти не
буде.

Все вищевказане також підтверджується
показаннями свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, які в судовому
засіданні 20.12.2013 року підтвердили той
факт, що 30.08.2012 року на засіданні
педагогічної ради Б-Дністровського ЕПК
дійсно було прийнято рішення
звернутися з письмовими заявами до
адміністрації коледжу про відмову від
нарахування 20 % надбавки за
престижність педагогічної праці
згідно постанови КМУ № 373 від 23.03.2011
року, а також про відмову від 10 %
надбавки за класне керівництво на 2012-2013
навчальний рік, за що проголосували всі
присутні викладачі - члени
педагогічної ради, в тому числі і
ОСОБА_2 Крім того, у своїх поясненнях
свідки зазначили, що ніякого примусу зі
сторони адміністрації
Б-Дністровського ЕПК щодо прийняття
рішення написання заяв не було.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 97 Кодексу
законів про працю України, форми і
системи оплати праці, норми праці,
розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми
посадових окладів, умови запровадження
та розміри надбавок, доплат, премій,
винагород та інших заохочувальних,
компенсаційних і гарантійних виплат
встановлюються підприємствами,
установами, організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.
Конкретні розміри тарифних ставок
(окладів) і відрядних розцінок
робітникам, посадових окладів
службовцям, а також надбавок, доплат,
премій і винагород встановлюються
власником або уповноваженим ним
органом з урахуванням вимог,
передбачених частиною другою цієї
статті.

Аналогічні приписи містяться в ст.15
Закону України «Про оплату праці».

Пунктами 7, 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 грудня 1999
року № 13 «Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці»
роз'яснено, що, з урахуванням загальних
положень законодавства про оплату
праці, суд, при вирішенні спорів із цих
питань, має з'ясувати, чи були і як саме
вони врегульовані у зазначеному
порядку та чи були при цьому додержані
норми та гарантії, передбачені
законодавством, генеральною і
галузевою (регіональною) угодами.

У разі їх недодержання застосовується,
відповідно, норми і гарантії,
передбачені законодавством,
генеральною, галузевою (регіональною)
угодами. При вирішенні спорів про
виплату премій, винагороди за
підсумками роботи за рік чи за вислугу
років, надбавок і доплат необхідно
виходити з нормативно-правових актів,
якими визначено умови та розмір цих
виплат. Працівники, на яких поширюються
зазначені нормативно-правові акти,
можуть бути позбавлені таких виплат
(або розмір останніх може бути
зменшено) лише у випадках і за умови,
передбачених цими актами.

Отже, при наявності рішення трудового
колективу про відмову у виплаті
відповідних надбавок, подання
працівником заяви з проханням не
нараховувати надбавки, а також у
зв'язку з відсутністю наказів
керівництва учбового закладу про
виплату (нарахування) відповідних
надбавок, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_2 про
стягнення на користь позивача 20 %
надбавку за класне керівництво та 20 %
додаткову оплату, відповідно до
постанови КМУ від 23.03.2011 року № 373 у сумі
4 856,60 гривень; 10 % надбавку за
завідування навчальним кабінетом, що
складає 1 214,15 гривень; несплачену
заробітну плату за працю зі студентами
заочного та стаціонарного відділення в
2012-2013 навчальному році, що складає 1 357,30
гривень; середньоденного заробіток у
розмірі 99,24 гривень за весь час
затримки сплати належних сум на час
звільнення по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до ст. 237-1 Кодексу законів
про працю України, відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в
п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року N 4 "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями чи бездіяльністю
інших осіб.

При визначенні розміру відшкодування,
суд першої інстанції врахував засади
розумності, виваженості та
справедливості, характер та обсяг
моральних страждань та визначив
правильний розмір відшкодування
моральної шкоди у сумі 1 000 гривень.

Довід ОСОБА_2 про те, що вона не надавала
заяви від 30.08.2012 року про не нарахування
їй надбавки 20 % за престижність
педагогічної праці згідно постанови
КМУ від 23.03.2011 року № 373 та доплати за
класне керівництво, у зв'язку з
невиконанням ліцензійного обсягу
студентів на 2012-2013 навчальний рік, не
заслуговує на увагу, оскільки в
матеріалах справи містяться копії її
заяв, завірені належним чином. (а. с. 38-39)

Інших доводів, які б спростували
правильні висновки суду першої
інстанції апеляційна скарга не
містить.

З огляду на викладене,
судова колегія вважає, що суд першої
інстанції повно й всебічно дослідив та
надав оцінку обставинам по справі,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, що їх
регулює. Рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 09 січня 2014 року ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 09 січня 2014 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Сєвєрова Є.С.

Цюра Т.В.