Номер провадження: 22-ц/785/5039/14
Головуючий у першій інстанції Єршова
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.

суддів - Парапана В.Ф.,
Драгомерецького М.М.

при секретарі - Горновій А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 18 березня 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до Першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, третя особа -
ОСОБА_4, про звільнення майна з-під
арешту,

встановила:

Позивач звернувся до суду з
позовом до Першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції,
третя особа - ОСОБА_4, у якому просив
звільнити з-під арешту все рухоме та
нерухоме майно, належне позивачу на
праві власності, арешт на яке
накладений постановою державного
виконавця Першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження № В-4/600 від
22.08.2013 року в рамках примусового
виконання виконавчого листа
Малиновського районного суду м. Одеси
від 03.06.2013 року № 2-1555/2010.

Позивач обґрунтував свої вимоги
тим, що 10.06.2013 року Першим Приморським
відділом державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
відкрито виконавче провадження по
виконанню виконавчого листа № 2-1555/2010,
виданого Малиновським районним судом
м. Одеси 03.06.2013 року про стягнення з
ОСОБА_2 аліментів на утримання
неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця по 2000 грн. на
кожного, за період з 15 липня 2009 року по 01
січня 2011 року та з 27 вересня 2012 року по 13
січня 2023 року з урахуванням фактично
сплачених сум. За клопотанням ОСОБА_4, у
зв'язку з виникненням заборгованості
по сплаті аліментів, 22.08.2013 року
державним виконавцем Першого
Приморського ВДВС ОМУЮ було винесено
постанову № В-4/600 про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження. Однак, відповідно до
розрахунку, державним виконавцем
Першого Приморського ВДВС ОМУЮ
Семеновою К.О. встановлено, що
заборгованість позивача на користь
ОСОБА_4 на утримання дітей станом на
01.10.2013 року відсутня. Таким чином,
позивач змушений звернутися до суду з
проханням звільнити майно, яке
належить йому на праві власності з-під
арешту, оскільки в арешті майна
боржника відпала потреба, так як
останній виконав вимоги виконавчого
документу в повному обсязі.

Представник позивача в судове
засідання з'явилася, позовні вимоги
підтримала у повному обсязі та просила
суд їх задовольнити, після оголошення
перерви, в судове засідання не
з'явилася, надала заяву про розгляд
справи за її відсутністю.

Представник відповідача Першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції в судове засідання
не з'явився, надавши до суду заяву, в
якій позовні вимоги ОСОБА_2 визнав в
повному обсязі, просив суд їх
задовольнити та слухати справу у його
відсутність.

Представник третьої особи ОСОБА_4
в судове засідання не з'явився, надавши
до суду заяву про слухання справи за
його відсутності та пояснення щодо
позовних вимог ОСОБА_2, у яких проти їх
задоволення заперечував, посилаючись
на те, що позивач обрав неправильний
спосіб захисту своїх прав.

Рішенням суду у задоволенні
позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з вказаним
рішенням, представник позивача подала
апеляційну скаргу в якій просить його
скасувати, та постановити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги,
посилаючись при цьому на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає у зв'язку з тим,
що районний суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази згідно ст.ст. 10,
60, 212 ЦПК України, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин, та вірно послався на
діюче законодавство.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно
були встановлені наступні обставини.

03.06.2013 року Малиновським районним судом
м. Одеси був виданий виконавчий лист №
2-1555/2010 по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5
та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця по 2000
грн. на кожного, за період з 15 липня 2009
року по 01 січня 2011 року та з 27 вересня 2012
року по 13 січня 2023 року з урахуванням
фактично сплачених сум.

10.06.2013 року державним виконавцем
Першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Семеновою
К.О. було винесено постанову про
відкриття виконавче провадження №
В-4/600 по виконанню виконавчого листав №
2-1555/2010, виданого 03.06.2013 року
Малиновським районним судом м. Одеси.

За клопотанням ОСОБА_4, у зв'язку з
виникненням заборгованості по сплаті
аліментів, 22.08.2013 року державним
виконавцем Першого Приморського ВДВС
ОМУЮ було винесено постанову № В-4/600
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

02.09.2013 року державним виконавцем
Першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Семеновою
К.О. була винесена постанова про
зупинення виконавчого провадження по
виконавчому листу № 2-1555/2010, у зв'язку з
тим, що Вищим спеціалізованим судом
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ було відкрито
касаційне провадження за касаційною
скаргою ОСОБА_2 у справі за позовом
ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

16.10.2013 року виконавцем Першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Семеновою К.О. була
винесена постанова про поновлення
виконавчого провадження за виконавчим
листом № 2-1555/2010 від 03.06.2013 року.

Згідно з перерозрахунком
заборгованості по аліментах, виданим
04.03.2014 року Першим відділом державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, заборгованість
позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на
утримання дітей станом на 31.03.2014 року
відсутня (а.с.57).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження»
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.
Тобто, зняття арешту з майна боржника
за постановою державного виконавця
здійснюється у разі прийняття рішення
судом про зняття цього арешту за
позовом особи, яка вважає себе
власником цього майна, а не за позовом
самого власника.

Окрім того, як роз'яснено у п.4
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 6 від 27 серпня 1976 року «Про
судову практику в справах про
виключення майна з опису» (з
відповідними змінами), за правилами,
встановленими для розгляду позовів про
виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян, що
ґрунтуються на праві власності на
описане майно або на праві володіння
ним. Заяви боржників про
неправильність включення майна в опис
розглядаються в порядку, передбаченому
ст. 409 КПК України, коли арешт накладено
при провадженні в кримінальній справі
або в порядку, передбаченому ст. 383 ЦПК
України, якщо опис проводився судовим
виконавцем.

Статтею 383 ЦПК України
передбачено, що сторони виконавчого
провадження мають право звернутися до
суду зі скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного та обґрунтованого
висновку, що з позовом про виключення
майна з опису мають право звертатися
особи, дії яких не спричинили
накладення арешту на майно, але, на
думку яких, до опису включено належне
їм майно. Ними можуть бути члени сім'ї
боржника, обвинуваченого, інші особи.

В даному випадку, позивач ОСОБА_2
не є вказаною особою. Арешт на майно
проведено у зв'язку з діями останнього,
як боржника. Тобто право власності
позивача не порушено, а обмежено на
підставах та в порядку, передбаченому
законодавством України, відповідно -
підстав для його захисту немає. Таким
чином, позивачем дійсно неправильно
обраний спосіб захисту прав, що є
підставою для відмови у задоволенні
позову.

Також, суд правильно критично
поставився до тверджень позивача, що у
нього відсутня заборгованість по
сплаті аліментів, що є підставою для
зняття арешту з майна, яке належить
йому на праві власності, оскільки
повним виконанням вимог виконавчого
документу, його виконання в повному
обсязі є сплата ОСОБА_2 аліментів за
весь період, визначений судом, тобто -
до 2023 року.

За таких обставин, суд
обґрунтовано не прийняв визнання
відповідачем позовних вимог позивача
ОСОБА_2, оскільки воно суперечить
закону.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції, виконавши всі вимоги
цивільно-процесуального законодавства
і всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
діючими нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, та дійшов до
правильного висновку, що позовні
вимоги позивача не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довів обставини, на які
посилався як на підставу своєї
апеляційної скарги.

Твердження апелянта в
апеляційній скарзі про те, що рішення
суду першої інстанції не відповідає
вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі
доводи не спростовують висновків суду
і не містять підстав для висновків про
порушення або неправильне
застосування судом норм права, які
привели до неправильного вирішення
справи.

Тому, на думку колегії суддів,
справа розглянута по суті правильно,
законних підстав для скасування чи
зміни рішення суду першої інстанції
немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308,
313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити, рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 18 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції може бути оскаржена в
касаційному порядку до касаційного
суду протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою.

Головуючий
Р.Д. Громік

Судді
М.М.
Драгомерецький

В.Ф. Парапан