Номер провадження 2/754/4541/14
У Х В А Л А

Іменем України

03.07.2014
м. Київ

Суддя Деснянського районного
суду міста Києва Петріщева І.В.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
Приватного акціонерного товариства
"Інститут репродуктивної медицини" про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною
заявою, в якій просить стягнути на свою
користь з Приватного акціонерного
товариства "Інститут репродуктивної
медицини" середній заробіток за час
вимушеного прогулу у розмірі 7534,89 грн.;
моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.;
поновити його на роботі на посаді
адміністратор системи Приватного
акціонерного товариства "Інститут
репродуктивної медицини" з 19 травня 2004
року.

Перевіривши позовну заяву й додані до
неї матеріали, суд приходить до
висновку про залишення позовної заяви
без руху, оскільки вона подана без
додержання вимог ст.ст. 96, 118, 119 ЦПК
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України
позовна заява щодо вимог, визначених
у частині першій статті 96 цього
Кодексу, може бути подана тільки в разі
відмови у прийнятті заяви про видачу
судового наказу або скасування його
судом.

Згідно ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий
наказ може бути видано, у разі якщо: 1)
заявлено вимогу про стягнення
нарахованої, але не виплаченої
працівникові суми заробітної плати.

Відповідно змісту ч. 3 ст. 121 ЦПК України
заява повертається у випадках, коли
подана без дотримання порядку,
визначеного частиною третьою статті 118
цього Кодексу.

З змісту позовної заяви та доданих до
неї матеріалів судом встановлено, що
всупереч вищевказаних вимог чинного
законодавства України у позовній заяві
відсутні докази відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу за
заявленою вимогою про стягнення
нарахованої, але не виплаченої
працівникові суми заробітної плати,
або скасування його судом, що
унеможливлює вирішення судом питання
про відкриття провадження у справі чи
повернення позовної заяви; не надано
доказів викладених обставин на які
посилається позивач, як на підставу
своїх вимог, не наведено обставин
порушення, невизнання або оспорювання
прав, свобод чи інтересів позивача з
боку відповідача.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна
заява повинна містити: найменування
суду до якого подається заява; ім'я
(найменування) позивача і відповідача,
а також ім'я представника позивача,
якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі; зміст
позовних вимог; ціну позову щодо вимог
майнового характеру; виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування; перелік
документів, що додаються до заяви.
Позовна заява має відповідати іншим
вимогам, встановленим законом.

Як зазначає Пленум ВС України у
Постанові №2 від 12.06.2009р. "Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої інстанції"
у позовній заяві повинні міститися не
лише позовні вимоги, а й бути викладені
обставини, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги, і зазначені докази, що
підтверджують кожну обставину".

У позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди та якими
доказами це підтверджується.

При недотриманні позивачем зазначених
вимог настають наслідки, передбачені
ст. 121 ЦПК (п. 4 постанови Пленуму ВС
України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди").

Судом встановлено, що всупереч
вищевказаних вимог чинного
законодавства України, позивачем не
зазначено в чому конкретно полягає ця
шкода, якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно особисто
позивачеві, які особисті немайнові
права позивача порушені, на які
нематеріальні блага вони посягають, з
яких міркувань він виходив, визначаючи
розмір шкоди у сумі 10000,00 грн., з чого при
цьому виходив та якими доказами це
підтверджується, не доведені
обставини, на які посилається позивач,
як на підставу своїх вимог, не
зазначені докази, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи,
які беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати свої
процесуальні обов'язки.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий
збір, постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення
заяви без руху, про що повідомляє
позивача і надає йому строк для
усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали. Якщо позивач
відповідно до ухвали суду у
встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 цього
Кодексу, заява вважається поданою в
день первісного її подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства "Інститут
репродуктивної медицини" про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення
недоліків три дні з дня отримання копії
цієї ухвали, у разі невиконання ухвали
суду в зазначений строк позовну заяву
вважати неподаною та повернути
позивачеві зі всіма доданими до неї
документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Петріщева І.В.