АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5479/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Твердохліб А. В. Доповідач - Міхеєва
В.Ю. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої
В.Ю.

суддів
Свистунової О.В., Ремеза В.А.

при секретарі
Бондаренко В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк»

на рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 14 квітня 2014 року по справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося із зазначеним
позовом, посилаючись в обґрунтування
своїх вимог на ті обставини, що
відповідно до укладеного Кредитного
договору № DNН4КР80351173 від 25 вересня 2006
року (далі - Договір) ОСОБА_2 отримав
кредит у розмірі 4817,80 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 25,08 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду
на те, що підписана заява позичальника
разом з Умовами надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка» складає
між ним та банком Договір, що
підтверджується підписом у заяві.
Відповідно до умов Договору погашення
заборгованості здійснюється щомісяця
в період сплати. Позичальник повинен
надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно Умов.

Відповідач зобов'язання за
вказаним Договором належним чином не
виконав, внаслідок чого станом на 16
січня 2014 року виникла заборгованість в
розмірі 68080,62 грн., яку позивач просив
стягнути з відповідача, а також
понесені ним судові витрати у розмірі
680,81 грн.

Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 14 квітня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» було відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з наступних
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 25 вересня 2006
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2
було укладено Договір № DNН4КР80351173, за
умовами якого відповідач отримав
строковий кредит у сумі 4817,80 грн.
строком на 36 місяців по 25 вересня 2009
року включно з відсотковою ставкою 2,09 %
на місяць для купівлі товарів
народного споживання та сплати комісії
Банку та Компанії. За умовами Договору
позичальник зобов'язувався
здійснювати погашення заборгованості
щомісяця в період сплати, за який
приймається період з 21 по 28 число
кожного місяця шляхом надання Банку
грошових коштів (щомісячний платіж) у
сумі 213,96 грн. для погашення
заборгованості за Кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
інших витрат згідно Умов (а.с.5,6)

Відповідач підписом у Заяві
позичальника підтвердив свою згоду на
те, що підписана Заява разом з Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам, Тарифами складає між ним та
Банком кредитно-заставний договір.

Внаслідок неналежного виконання
ОСОБА_2 умов Договору станом на 16 січня
2014 року утворилася заборгованість у
розмірі 68080,62 грн., яка складається із
заборгованості за кредитом у розмірі
4816,80 грн.; заборгованості по процентам
за користування кредитом - 21739,99 грн.;
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язання за договором - 37805,71 грн.; а
також штрафів відповідно до пункту 5.3
Умов та правил надання банківських
послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована
частина); 3218,12 грн. - штраф (процентна
складова) (а.с.3,4).

Відповідно до статті 629 ЦК України,
договір є обов'язковим до його
виконання.

Згідно вимог чинного законодавства
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та у встановлений у
зобов'язанні строк (термін) його
виконання (ст.ст.526, 527, 530 ЦК України).

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання,
згідно положень статті 625 ЦК України.

Статтею 525 ЦК України встановлено
заборону односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Таким чином, відповідач зобов'язаний
виконувати кредитний договір у
відповідності до його умов та
законодавства.

У відповідності до статті 611 ЦК України
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

За приписом ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч.1
ст.530 ЦК України).

За приписами ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За пунктами 3.2.2., 3.2.3, 4.1, 4.2 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
позичальник зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом та
відсоткам за користування ним, а також
сплачувати комісію на умовах,
передбачених договором та Умовами.

Згідно п.3.3.3 Умов, у випадках порушення
позичальником зобов'язань,
передбачених Договором, у тому числі,
за відсутності надходження коштів на
рахунок для зарахування коштів згідно
Заяви, Банк має право вимагати
дострокового повернення кредиту та
сплати винагороди, комісії й відсотків
за його користування, виконання інших
зобов'язань за цим договором у повному
обсязі.

Згідно наданого Банком розрахунку
заборгованості, з дня отримання
кредиту - 25 вересня 2006 року відповідач
не здійснив жодного платежу на
погашення заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції, дослідивши
докази у справі та давши їм належну
оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК
України, а також, врахувавши обставини
справи, обґрунтовано виходив з того, що
позивачем пропущено строк позовної
давності при зверненні до суду з цим
позовом.

При цьому суд урахував заяву
відповідача про застосування строку
позовної давності та на підставі
наявних у справі доказів встановив, що
відповідачем грошові кошти у рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором з дня його укладення не
вносилися.

Такі висновки суду є правильними,
ґрунтуються на нормах закону та
відповідають встановленим по справі
обставинам.

Відповідно до визначеного Договором
порядку погашення заборгованості -
шляхом внесення щомісячного платежу у
розмірі 213,96 грн. у період з 21 по 28 число
кожного місяця, момент виникнення
заборгованості слід рахувати з 29
жовтня 2006 року. До суду з позовом Банк
звернувся 12 лютого 2014 року.

Доводи апеляційної скарги, що суд
першої інстанції не взяв до уваги
встановлений п.5.5 Умов п'ятирічний
строк позовної давності, та що цей
строк необхідно рахувати з дня
закінчення строку Договору не
ґрунтуються на нормах закону, оскільки
відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
пов'язується не стільки зі строком дії
(припинення дії) договору, як з певними
моментами (фактами), які свідчать про
порушення прав особи та моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Аналізуючи умови Договору сторін та
зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Зазначена правова позиція
сформульована у постанові Верховного
Суду України від 06 листопада 2013 року по
справі №6-116цс13.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.4 ст.267 ЦК України).

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростують висновків суду першої
інстанції.

Суд першої інстанції повно та
об'єктивно встановив фактичні
обставини справи і дав їм належну
правову оцінку, дослідив надані
сторонами докази, на підставі яких
дійшов вірного висновку про наявність
підстав для відмови у задоволенні
позову.

Відповідно ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на те, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним по
справі доказам, обставинам справи,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 14 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді