Справа № 435/6463/12
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 травня 2014 року Саксаганський
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

при секретарі - Ткаченко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про надання права на побачення з
дитиною, третя особа - відділ опіки та
піклування виконавчого комітету
Саксаганської районної у місті ради м.
Кривого Рогу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом
до громадянина Італії ОСОБА_4, який
надалі уточнили та в уточненому позові
просять суд зобов'язати відповідача не
перешкоджати у спілкуванні з їхнім
онуком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
встановити графік зустрічей з ним на
території України.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивачі зазначають, що їхня дочка,
ОСОБА_6, в 2005 році виїхала з України на
постійне місце проживання до
Республіки Італії в місто Торіно, де
ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_3.
Батьком дитини є відповідач ОСОБА_8
ОСОБА_4, з яким дочка проживала однією
сім'єю без реєстрації шлюбу.

На теперішній час ОСОБА_6 та їхній онук
ОСОБА_3 постійно проживають в Італії, з
батьком своєї дитини ОСОБА_6 разом не
проживає, так як у них склались складні
стосунки.

ОСОБА_6 не проти, щоб дитина
спілкувалася з бабусею та дідусем, але
відповідач перешкоджає їм побаченню з
дитиною, тому вони не мають можливості
у повному обсязі бачити онука,
спілкуватись з ним та виконувати свої
обов'язки щодо його виховання та
утримування.

Окрім того, позивачі просять надати
дозвіл на побачення з онуком та
встановити графік побачень з дитиною: 3
місяці влітку та 2 місяці на свято
Нового Року на території України, за
місцем їхнього постійного проживання
по АДРЕСА_1.

При цьому вони вказують, що
супроводжувати дитину з Італії до
України буде мати ОСОБА_6, яка не
заперечує проти цього.

Представник позивачів надав судові
письмову заяву, в якій просить
розглянути справу за його відсутності,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі та у разі неявки відповідача не
заперечує проти ухвалення заочного
рішення.

Представник третьої особи в судовому
засіданні надала письмову заяву, в
якій просить суд розглянути справу за
її відсутності, пред'явлені позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Повідомити відповідача про час та
місце розгляду справи належним чином
не представилося можливим, що
підтверджується результатами
відповідного судового доручення,
надісланого до Республіки Італія.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Із визначених позивачами предмету та
підстав позову вбачається, що
предметом спору є дії відповідача -
громадянина Республіки Італія, який не
проживав та не проживає на території
України - щодо надання дозволу їхньому
онукові ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, матір'ю
якого є дочка позивачів ОСОБА_6 і яка
також постійно проживає в Республіці
Італія, перетинати кордон з Україною,
що позбавляє їх можливості бачитись з
онуком та приймати участь у його
утриманні та вихованні, зазначаючи при
цьому у своєму позові, що іноді їхня
дочка привозить до них онука, однак
таке спілкування їх не влаштовує.

При цьому в обґрунтування своїх вимог
позивачі посилаються на ст. ст. 159, 257, 263
СК України.

Згідно з принципом дії нормативних
актів у просторі, нормативно-правові
акти України поширюються на територію
всієї країни.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про
міжнародне приватне право», в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
відносин, до особистих немайнових прав
застосовується право держави, в якій
мала місце дія чи інша обставина, що
стала підставою для вимоги про захист
прав, якщо інше не передбачено законом.

Позивачі у своєму позові зазначають
про порушення їхніх прав громадянином
Республіки Італія, який постійно там
проживає та де також постійно проживає
їхній онук, тобто в державі, в якій мали
місце дії відповідача, що стали
підставою для вимоги позивачів про
захист їхніх прав.

Тому суд уважає, що посилання позивачів
при обґрунтуванні своїх позовних вимог
на норми СК України є безпідставними, а
відтак в їх задоволенні слід відмовити.

Між тим, у відповідності до ст. 414 ЦПК
України, підсудність судам України
цивільних справ з іноземним елементом
визначається цим Кодексом, законом або
міжнародним договором, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 76 вищезазначеного
Закону України «Про міжнародне
приватне право» суди можуть приймати
до свого провадження і розглядати
будь-які справи з іноземним елементом у
таких випадках, якщо дія або подія, що
стала підставою для подання позову,
мала місце на території України.

Таким чином, суд уважає, що позивачі зі
своїми вимогами повинні звернутись до
суду тієї держави, де проживає
відповідач та їхній онук.

Така ж правова позиція викладена в
листі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №24-754/0/4-13 від 16.05.2013
року «Про практику розгляду судами
цивільних справ з іноземним
елементом».

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 22, 76 Закону України «Про міжнародне
приватне право», ст. ст. 10, 11, 57-60, 15, 212-215,
218, 414 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні уточненого
позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
надання права на побачення з дитиною,
третя особа - відділ опіки та
піклування виконавчого комітету
Саксаганської районної у місті ради м.
Кривого Рогу.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Саксаганський районний суд м. Кривого
Рогу шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В. Попов.