У Х В А Л А

21 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Червинської М.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26
березня 2014 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Арнест Україна» до
ОСОБА_3, третя особа - товариство з
обмеженою відповідальністю «Тіміда»,
про стягнення заборгованості та
штрафних санкцій за договором,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Арнест Україна»
(далі - ТОВ «Арнест Україна») звернулось
до суду з указаним позовом, посилаючись
на те, що 23 серпня 2011 року між ним та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Тіміда» (далі - ТОВ
«Тіміда») було укладено договір
поставки. У забезпечення виконання
зобов'язань за цим договором між ним,
ТОВ «Тіміда» та ОСОБА_3 було укладено
договір поруки. Зобов'язання за
договором поставки ТОВ «Тіміда» та
ОСОБА_3 не виконують, на вимоги не
реагують, утворилась заборгованість у
розмірі 55 627 грн 76 коп. Позивач просив
стягнути зазначену суму
заборгованості на його користь з
поручителя.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 18 липня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області від 29 листопада 2013
року, позов ТОВ «Арнест Україна»
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ТОВ «Арнест
Україна» заборгованість в розмірі 55627
грн 76 коп. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 березня 2014
року судові рішення залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 березня 2014 року з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, а саме
ч. 4 ст. 559 ЦК України що потягло, на думку
заявника, ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22
серпня 2012 року, постанови Верховного
Суду України від 13 лютого 2013 року та від
18 липня 2012 року.

У п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК, можуть
бути, зокрема, рішення судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України, ухвалені як судом касаційної
інстанції.

Оскільки постанови Верховного Суду
України від 13 лютого 2013 року та від 18
липня 2012 року прийнято Верховним Судом
України не як судом касаційної
інстанції, тому на неї не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Зі змісту наданої ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 серпня 2012 року вбачається
неоднакове застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, ніж у
судовому рішенні, щодо якого ставиться
питання про його перегляд.

Так, суд касаційної інстанції у
рішенні, щодо якого ставиться питання
про його перегляд, погодився з правовою
позицією суду першої та апеляційної
інстанцій про те, що оскільки
поручителем на виконання зобов'язань
за договором поставки виступила
директор товариства, яке було стороною
цього договору, положення ч. 4 ст. 559 ЦК
України не підлягають застосуванню.

При цьому в судових рішеннях суду
касаційної інстанції, на які робляться
посилання щодо неоднакового
застосування норм матеріального права,
суди дійшли висновку, що право
пред'явити вимогу до поручителя
кредитор має право протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання зобов'язання за договором. У
разі, якщо кредитор не пред'явить
вимоги до поручителя протягом цього
строку, порука припиняється.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Оскільки зі змісту заяви та доданого до
неї судового рішення вбачається
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, справу слід
допустити до провадження Верховного
Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Допустити справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю «Арнест
Україна» до ОСОБА_3, третя особа -
товариство з обмеженою
відповідальністю «Тіміда», про
стягнення заборгованості та штрафних
санкцій за договором до провадження
Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С. Ф. Хопта

М.Є. Червинська