Справа № 165/660/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Свередюк А.В. Провадження №
22-ц/773/1084/14 Категорія: 49 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Антонюк К.І.,

суддів - Веремчук Л.М.,
Лівандовської-Кочури Т.В.,

при секретарі - Черняк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів за апеляційною скаргою
позивача ОСОБА_1 на рішення
Нововолинського міського суду
Волинської області від 29 травня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Нововолинського міського
суду Волинської області від 29 травня 2014
року позов в даній справі задоволено
частково.

Ухвалено стягувати щомісячно з ОСОБА_2
в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
повнолітньої дочки - ОСОБА_3 в розмірі 1/4
частини його щомісячного доходу, але не
менше, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
до досягнення нею повноліття,
починаючи з 11 березня 2014 року.

В решті позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про стягнення
судового збору.

Допущено до негайного виконання
рішення в межах суми платежу за один
місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду в
частині відмови в позові, позивач
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,
покликаючись на незаконність рішення в
цій частині, просить скасувати
оскаржуване рішення в цій частині та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги повністю.

Будучи належним чином повідомлені про
час та місце розгляду справи, сторони в
судове засідання не з'явились.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно свідоцтва про одруження від
25.10.2003 року, виданого Рогожанською
сільською радою Володимир-Волинського
району Волинської області, сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі
(а.с.4). Від подружнього життя сторони
мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

З довідки про доходи ОСОБА_1 вбачається,
що вона працює апаратчиком
хімводоочистки у ВП шахта «Бужанська»,
її дохід за період з вересня 2013 року по
лютий 2014 року складає 14 717,62 грн. (а.с. 11).

З довідки про доходи відповідача
ОСОБА_2 вбачається, що він працює на
посаді ГРОЗ у ВП шахта «Бужанська»,
його дохід за період з вересня 2013 року
по лютий 2014 року складає 41 118,35 грн. (а.с.
12).

Згідно довідки ЖКП №1 м.Нововолинська
від 11.03.2014 року позивач ОСОБА_1 проживає
з дочкою ОСОБА_3 та матір'ю ОСОБА_4
АДРЕСА_1 (а.с.13).

Відмовляючи в позові про розірвання
шлюбу суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не надано належних
та допустимих доказів неможливості
проживання однією сім'єю, також того, що
збереження сім'ї суперечить її
інтересам.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Разом з тим, як роз'яснив Пленум
Верховного суду України в постанові №11
від 21.12.2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», що шлюб може бути розірвано
в судовому порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя.

Ст. 10 ЦПК України покладає на сторін
обов'язок довести ті обставини, на які
вони посилаються як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Оскільки позивач звернулась до суду з
позовом про розірвання шлюбу, вона як
позивач зобов'язана обгрунтувати позов
та довести наявність обставин, які є
підставою, передбаченою в ст.112 СК
України для розірвання шлюбу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
апеляційної скарги, пояснень в суді
першої інстанції, доводи щодо
розірвання шлюбу не свідчать, що
подальше спільне їх життя суперечило б
інтересам одного з них, або інтересам
дітей.

Покликання в апеляційній скарзі про те,
що сторонни тривалий час не проживають
разом та не підтримують подружніх
стосунків не підтверджено жодними
доказами, навпаки, в позовній заяві
зазначено про проживання з
відповідачем за однією адресою.

Обгрунтування позовних вимог тим, що
подружнє життя сторін не складається
через різні погляди на сімейне життя,
несумісність характерів не є
достатніми обставинами для того, щоб
прийти суду до висновку про
неможливість продовження шлюбу між
сторонами.

Таким чином, підстав для скасування чи
зміни рішення суду першої інстанції
колегія суддів не вбачає, рішення суду
першої інстанції ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду
Волинської області від 29 травня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: