АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6866/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Гудим О.М. Доповідач - Єлізаренко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Калиновського А.Б.,
Свистунової О.В.,

за участі секретаря - Сінченко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» в особі
Дніпропетровського ГРВ на рішення
Царичанського районного суду
Дніпропетровської області від 05 червня
2014 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» в особі
Дніпропетровського ГРВ до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ПАТ
«Брокбізнесбанк» в особі
Дніпропетровського ГРВ звернувся з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ
«Брокбізнесбанк» посилався на те, що 13
лютого 2007 року між АБ «Брокбізнесбанк»
та відповідачем ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 93/507Ц про надання
споживчого кредиту в сумі 11668 грн. 31 коп.
строком на 24 місяці до 12 лютого 2009 року
з виплатою 25% річних за користування
кредитом. Факт отримання кредитної
суми з каси банку підтверджується
заявами на видачу готівки № та №
від 13 лютого 2007 року. Свої
зобов'язання за кредитним договором
боржник виконує з порушенням.
Щомісячні платежі, передбачені згідно
з графіком погашення, сплачував
несвоєчасно та не в повному обсязі. За
умовами п.3.3 кредитного договору
позичальник зобов'язаний повернути
кредит та сплатити відсотки згідно з
Додатком 1 до договору. Пунктом 4.1.
кредитного договору передбачено, що за
порушення строків погашення
заборгованості за кредитом або строків
сплати процентів за користування
кредитом або комісії позичальник
сплачує банку пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
непогашеної заборгованості за кожен
день прострочення. 21 лютого 2012 року
боржником було отримане повідомлення
про існуючу заборгованість та
необхідність її погашення. Боржник
ухиляється від добровільного
повернення боргу за кредитним
договором, порушуючи його умови. Станом
на 25 квітня 2013 року
заборгованість перед банком за
кредитним договором № 93/507Ц від 13
лютого 2007 року становить 5984 грн. 20 коп.,
яка складається із: заборгованість за
кредитом - 1925 грн. 36 коп.,
заборгованість по відсотках - 1978 грн. 94
коп., пеня за несвоєчасне погашення
кредиту та відсотків - 2079 грн. 90 коп.,
яку ПАТ «Брокбізнесбанк» просив
стягнути з відповідача на їх користь.

Рішенням Царичанського районного
суду Дніпропетровської області від 05
червня 2014 року в задоволені позовних
вимог ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі
Дніпропетровського ГРВ відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ
«Брокбізнесбанк» в особі
Дніпропетровського ГРВ просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити їх позовні
вимоги в повному обсязі, посилаючись на
порушення норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи
13 лютого 2007 року між АТ
«Брокбізнесбанк», найменування якого в
подальшому бузо змінено на ПАТ
«Брокбізнесбанк», та відповідачем
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№93/507Ц, згідно умов якого відповідачу
на споживчі потреби надано кредит в
сумі 11 668 грн. 31 коп. строком на 24 місяці
до 12 лютого 2009 року з виплатою 25 % річних
за користування кредитом (а.с.3).

Згідно заяви на видачу готівки
№ та № від 13 лютого 2007 року
відповідач ОСОБА_2 уклала вищевказаний
кредитний договір та отримала кошти у
зазначеній сумі (а.с.7).

Відповідачем було допущено
невиконання умов кредитного договору,
у зв'язку з чим станом на 25 квітня 2013
року утворилася заборгованість за
вказаним договором, яка складається із:
заборгованість за кредитом в розмірі
1925 грн. 36 коп. грн., заборгованості по
процентам за користування кредитом в
розмірі 1978 грн. 94 коп., пені по кредиту і
відсотках в розмірі 2079 грн. 90 коп.
(а.с.8-10).

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ПАТ «Брокбізнесбанк» в
особі Дніпропетровського ГРВ суд
першої інстанції посилався на те, що
банком не було надано достатніх
доказів того, що кредитний договір №
93/507Ц від 13 лютого 2007 року укладався
саме з відповідачем ОСОБА_2,
підписувався саме нею, отримання
кредитних грошових коштів
відповідачем, однак, погодитися з
такими висновками суду неможливо,
оскільки суд дійшов них через
неправильне застосування норм
матеріального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, що у відповідності до ст.309
ЦПК України є підставою для скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення.

Згідно ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України
встановлено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України
кредитний договір укладається у
письмовій формі.

Як зазначалося вище відповідачем
було допущено невиконання умов
кредитного договору, сплату за
кредитним договором здійснювала не в
повному обсязі, у зв'язку з чим станом
на 25 квітня 2013 року утворилася
заборгованість за вказаним договором,
яка складається із: заборгованість за
кредитом в розмірі 1925 грн. 36 коп.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом в розмірі 1978 грн.
94 коп., пені по кредиту і відсотках в
розмірі 2079 грн. 90 коп. (а.с.8-10).

З наданого банком розрахунку
заборгованості вбачається, останню
проплату за кредитним договором
відповідач ОСОБА_2 здійснювала:
погашення кредиту - 30 грудня 2008 року,
погашення відсотків - 02 листопада 2010
року, погашення пені - 30 грудня 2008 року (
а.с.10).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог: про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи
жодна із сторін у справі не зверталася
до суду із заявою про застосування
строків позовної даності.

Належних доказів на підтвердження
того, що відповідач ОСОБА_2
вищевказаний кредитний договір
взагалі не підписувала та кредитні
кошти від банку не отримувала, суду не
надано.

З клопотанням про призначення судової
експертизи у даній справі жодна із
сторін до суду не зверталася.

За таких обставин, позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача на
користь банку заборгованості за
вказаним кредитним договором, яка
складається із: заборгованості за
кредитом в розмірі 1925 грн. 36 коп. грн. та
заборгованості по процентам в розмірі
1978 грн. 94 коп. підлягають задоволенню.

Стосовно стягнення з відповідача на
користь банку пені по кредиту і
відсотках в розмірі 2079 грн. 90 коп. слід
зазначити, відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст.
549 ЦК України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання . Сплата
неустойки є правовим наслідком у разі
порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК
України).

Умовами вказаного кредитного договору
передбачена відповідальність за
порушення зобов'язання, а саме: пеня за
прострочення оплати.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання .
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК
України).

Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено,
що розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Статтею 616 ЦК України передбачено, якщо
порушення зобов'язання сталося з вини
кредитора, суд відповідно зменшує
розмір збитків та неустойки, які
стягуються з боржника. Суд має право
зменшити розмір збитків та неустойки,
які стягуються з боржника, якщо
кредитор умисно або з необережності
сприяв збільшенню розміру збитків,
завданих порушенням зобов'язання, або
не вжив заходів щодо їх зменшення.

З наданого банком розрахунку
заборгованості по пені вбачається, що
заборгованість по пені в сумі 2079 грн. 90
коп. утворилася в період з 27 березня 2007
року по 25 квітня 2013 року (а.с.2, 8-10).

Будучи обізнаним, що позичальник
тривалий час фактично перестала
сплачувати належні за кредитним
договором платежі на погашення боргу, у
зв'язку із чим зростала сума
заборгованості, банк з 02 листопада 2010
року (з дати останньої проплати
заборгованості по кредитному договору)
не вживав ніяких заходів щодо
зменшення розміру збитків більше двох
років, що свідчить про те, що своїми
діями банк сприяв збільшенню розміру
пені.

Із врахуванням цих обставин у справі -
розміру збитків та дій позивача,
колегія суддів вважає за можливе
зменшити розмір пені із 2079 грн. 90 коп.
до 200 грн., відповідно до загальних
засад цивільного законодавства, а саме
передбачених п.6 ч.1 ст.3 ЦК України засад
справедливості, добросовісності та
розумності.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог позивача та
стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Брокбізнесбанк» заборгованості по
кредитному договору № 93/507Ц від 13
лютого 2007 року, яка складається із
заборгованості по кредиту в розмірі 1925
грн. 36 коп., заборгованості по відсотках
в розмірі 1978 грн. 94 коп., заборгованості
по пені по кредиту і відсотках в
розмірі 200 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» в особі
Дніпропетровського ГРВ задовольнити
частково.

Рішення Царичанського районного
суду Дніпропетровської області від 05
червня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» в особі
Дніпропетровського ГРВ до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором скасувати.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» в особі
Дніпропетровського ГРВ до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» заборгованість за
кредитним договором №93/507Ц від 13 лютого
2007 року, яка складається із:
заборгованість по кредиту в розмірі 1925
грн. 36 коп.; заборгованість по відсотках
в розмірі 1978 грн. 94 коп.; заборгованість
по пені по кредиту і відсотках в
розмірі 200 грн.; судовий збір в розмірі
229 грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді