Справа № 464/4012/14-ц
пр.№ 2/464/1090/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2014 року
м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого Борейка С.В.,

за участю секретаря Калітовській
А.Б.

представника позивача Собечко Г.І.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за спожитий
природній газ, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд із позовною
заявою в якій просить стягнути
солідарно з відповідачів 470,13 грн.
основного боргу за спожитий природній
газ та судовий збір у сумі 243,60 грн. В
обґрунтування позову покликається на
те, що відповідачі є співвласниками
квартири АДРЕСА_1 та споживачами
природного газу, який надається
останнім позивачем. Однак, відповідачі
за наданні послуги з газопостачання до
зазначеної вище квартири несвоєчасно
вносять плату, у зв'язку із чим
утворився борг у спірному розмірі, який
підлягає солідарному стягнення з
останніх у відповідності до ст.64 ЖК
УРСР. Просить позов задовольнити
повністю.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позов та просить
такий задовольнити повністю.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
заперечив позовні вимоги відносно
нього, оскільки зазначена вище
квартира належить відповідачам на
праві спільної часткової власності;
відповідачам відкрито два особові
рахунки-зобов'язання; заборгованість
виникла по рахунку, який йому не
належить, а іншому співвласнику -
відповідачу ОСОБА_4, а тому такай борг
необхідно стягнути з останньої.

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 заперечив
проти позовних вимог, оскільки
відповідач за вказаною адресою не
проживає та не користується
житлово-комунальними послугами.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
справи та цивільної справи № 1319/5912/2012,
з'ясувавши її дійсні обставини,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Сихівського районного суду м.Львова
від 16.03.2007 квартира АДРЕСА_1 розподілена
між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_5
порівно та роз'яснено необхідні оплати
за житлово-комунальні послуги кожним
співвласників окрема за належному
кожному з них частку квартири; оплату
за комунальні послуги ОСОБА_2 сплачував
належним чином та заборгованості
немає. Дані обставини встановлені
судовим рішенням від 17.12.2012 Сихівського
районного суду м.Львова у справі №
1319/5912/2012, яке частково скасовано
рішення апеляційного суду Львівської
області від 04.06.2013, та такі не
підлягають доказуванню у
відповідності до ст. 61 ЦПК України.

Так, ОСОБА_4 стала власником ? частини
зазначеної вище квартири на підставі
договору дарування від 24.07.2009
укладеного ОСОБА_5, яка передала у
дарунок ОСОБА_4 зазначену частину
квартири, посвідченого державним
нотаріусом Першої Львівської
державної нотаріальної контори та
зареєстровано в реєстрі за № 6-1950 /а.с.7
том 1 справа №1319/5912/2012/.

Згідно з рахунків-квитанцій у
відповідачів наявні окремі особові
рахунки, а саме: у ОСОБА_2 № НОМЕР_1,
ОСОБА_4 НОМЕР_2 /а.с. 18,19/.

Відповідно до поданого розрахунку
заборгованості за спожитий природній
газ по рахунку НОМЕР_3 утворилась
заборгованість за період з 2007 року по
31.09.2010 включно (01.10.2013 подачу газу до
спірної квартири тимчасово припинено)
у розмірі 470,13 грн. Цей розрахунок
заборгованості стороною відповідачів
не заперечувався та доказів
неправильного нарахування
заборгованості не подано, а тому
приймається судом до уваги.

Згідно з ст.162 ЖК Української РСР
плата за комунальні послуги в жилому
приміщенні, будинку (квартирі), що
належить громадянинові на праві
приватної власності береться, крім
квартирної плати за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст.10 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», п.7 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків (в редакції постанови Кабінет
Міністрів України від 24.01.2006 р. № 45, діє
з 02.02.2006р.), власники та наймачі
(орендарі) квартир зобов'язані
оплачувати надані житлово-комунальні
послуги у строки, встановлені
договором або законом.

Так, стаття 360 Цивільного кодексу
України визначає порядок утримання
майна, що є у спільній частковій
власності, передбачено, що співвласник
відповідно до своєї частки у праві
спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Враховуючи наведене вище, суд
приходить переконання, що оскільки
зобов'язання щодо сплати
заборгованості за спожитий природній
газ у розмірі 389,57 грн. за період з 2007
року по 24.07.2009 (момент укладення
договору дарування та прийняття
дарунку) виникли у зв'язку із
користуванням квартирою попереднім
власником ОСОБА_5; жодних доказів у
відповідності до ст.ст.57-60 ЦПК України
не подано відносно сплати такої
заборгованості ОСОБА_4 за попереднього
власника, а відтак суд приходить
переконання, що така заборгованість не
передається новому власнику, а відтак
ОСОБА_4 не відповідає за зобов'язання
попереднього власника.

Разом із тим, суд приходить
переконання, що оскільки за період з
24.07.2009 по 31.09.2013 утворилась
заборгованість за споживання
природного газу у розмірі 111,82 грн. по
особовому рахунку НОМЕР_3 ОСОБА_4,
фактичне не проживання такою у спірній
квартирі не звільняє ОСОБА_4 від
обов'язку сплати за житлово-комунальні
послуги відносно своєї частини
квартири, у відповідача ОСОБА_2 на
момент ухвалення рішення суду від
17.12.2012 заборгованість за
житлово-комунальні послуги відсутня, а
тому суд приходить переконання, що
співвласник зобов'язаний брати участь
у витратах, передбачених у
відповідності до ст.360 ЦК України.

Разом із тим, щодо частини позовної
вимоги про солідарне стягнення
заборгованості з відповідачів, то суд
приходить переконання, що така
безпідставна та необґрунтована у
відповідності до ст.ст. 360, 541 ЦК України.

Враховуючи наведене вище, суд
приходить до висновку, що з відповідача
ОСОБА_4 необхідно стягнути
заборгованість за споживання
природного газу за зазначений вище
період у розмірі 111,82 грн., а позов
задовольнити частково.

Вирішуючи поділ судових витрат суд
враховує наступне. Згідно з ст.88 ЦПК
України якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено. Так,
враховуючи, що позивачем при подані
позовної заяви здійснено оплату
судового збору у розмірі 243,60 грн. то
такий підлягає стягненню наступним
чином. Заявлено позов на загальну суму
470,13 грн. Задоволено позовні вимоги на
суму 111,82 грн., що становить 24 %, а тому,
враховуючи вищевикладені положення,
слід стягнути з відповідача ОСОБА_4 на
користь позивача 58,46 грн. судового
збору.

Відповідно до ст.162 ЖК Української РСР,
ст.360 ЦК України, ст.10 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», Правил користування
приміщеннями житлових будинків (в
редакції постанови Кабінет Міністрів
України від 24.01.2006 р. № 45, діє з 02.02.2006р.)
та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-59, 60, 80, 88, 208, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Львівгаз» до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
спожитий природній газ - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» заборгованість за спожитий
природній газ у розмірі 111 /сто
одинадцять/ гривень 82 копійки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» судовий збір у розмірі 58,46
грн.

Позовна вимога до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за спожитий природній
газ - безпідставна.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через Сихівський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особам, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий