Провадження : 22ц/790/5222/14
Головуючий 1-ї інтонації - Гримайло
Справа № 2-642/1136/14
Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : аліменти.
22 липня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
головуючого - Шевченко Н.Ф.
суддів - Пономаренко
Ю.А., Бобровського В.В.
при секретарі - Ткаченко Г.В.
розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Управління
праці та соціального захисту населення
адміністрації Ленінського району
Харківської міської ради на рішення
Ленінського районного суду м. Харкова
від 23 червня 2014 року по справі за
позовом Управління праці та
соціального захисту населення
адміністрації Ленінського району
Харківської міської ради до ОСОБА_2,
третя особа - Ленінський відділ
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції про стягнення надмірно
сплаченої суми тимчасової допомоги
дітям, батьки яких ухиляються від
У лютому 2014 року Управління праці
та соціального захисту населення
адміністрації Ленінського району
Харківської міської ради звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
надмірно сплаченої суми тимчасової
допомоги дітям, батьки яких ухиляються
від сплати аліментів в розмірі 3 248,73
грн., посилаючись на те, що
відповідачці, згідно її заяви, було
призначено тимчасову державну
допомогу на доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
батько якої ухиляється від сплати
аліментів, призначених рішенням
Ленінського районного суду м. Харкова
від 14 серпня 2008 року.
У серпні 2012 року ОСОБА_4, батько
дитини, помер. Таким чином, після його
смерті ОСОБА_2 незаконно отримувала
допомогу на дитину за період з 01
вересня 2012 року по 30 червня 2013 року, у
зв'язку з чим утворилась зазначена
надмірно сплачена сума.
Відповідачка ОСОБА_2 проти позову
заперечувала, оскільки про смерть
колишнього чоловіка їй стало відомо
випадково, а тому неправдивих
відомостей вона не надавала і на її
думку, позивач повинен був проводити
перевірки і звертатися із відповідними
запитами до виконавчої служби.
Рішенням Ленінського районного
суду м. Харкова від 23 червня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління
праці та соціального захисту населення
адміністрації Ленінського району
Харківської міської ради просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

В обгрунтування доводів
апеляційної скарги апелянт
посилається на порушення судом норм
процесуального та матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 122 ЦПК України
передбачено, що суддя відкриває
провадження у цивільній справі не
інакше як на підставі заяви, поданої і
оформленої в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства.

Компетенція судів щодо розгляду
цивільних справ визначена
законодавцем у ст. 15 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 вказаної
правової норми суди розглядають у
порядку цивільного судочинства справи
про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

З 1 вересня 2005 року набрав
чинності Кодекс адміністративного
судочинства України (далі - КАС
України), який визначив повноваження
адміністративних судів щодо розгляду
справ адміністративної юрисдикції,
порядок звернення до адміністративних
судів і порядок здійснення
адміністративного судочинства.

Частиною 2 ст. 4 КАС України
визначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини 1 ст. 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій.

гідно з пунктом 5 частини 2 статті
17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема: на
спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 7, 8, 9 ч. 1 ст. 3 КАС
України суб'єкт владних повноважень -
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Позивач - особа, на захист прав,
свобод та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана заява до
адміністративного суду.

Відповідач - суб'єкт владних
повноважень, а у випадках, передбачених
законом, й інші особи, до яких звернена
вимога позивача.

Таким чином, критеріями
розмежування справи цивільної
юрисдикції від справи
адміністративної юрисдикції є
одночасно: суб'єктний склад учасників
процесу та характер спірних
правовідносин (приватноправовий чи
публічно-правовий)

Як зазначалося вище, предметом
виниклого між сторонами спору є
стягнення грошових коштів, надмірно
одержаних відповідачем ОСОБА_2 в якості
державної соціальної допомоги,
передбаченої Порядком призначення та
виплати тимчасової державної допомоги
дітям, батьки яких ухиляються від
сплати аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України 22 лютого 2006
року за № 189.

Відповідно до пункту 5 вказаного
Порядку Тимчасова допомога
призначається і виплачується за місцем

проживання (перебування) одного з
батьків, який утримує дитину (далі -
одержувач), управлінням праці та
соціального захисту населення
районної, районної у мм. Києві та
Севастополі держадміністрації,
структурним підрозділом з питань
праці та соціального захисту
населення виконавчого органу міської,
районної у місті ради (далі - орган
праці та соціального захисту
населення).ст.ст. 4, 12 Закону
повноваження щодо призначення
державної соціальної допомоги, ведення
обліку сімей - одержувачів державної
соціальної допомоги, здійснення
контролю за правильністю і
своєчасністю її надання покладено на
органи праці та соціального захисту
населення.

Покриття витрат, пов'язаних з
виплатою тимчасової допомоги,
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету, наданих як
субвенція місцевому бюджету(п. 15
Порядку).

Отже, держава наділила органи
праці та соціального захисту населення
правом на звернення до суду із заявою
про стягнення надміру сплачених коштів
державної соціальної допомоги, а тому
позивач - Управління праці та
соціального захисту населення
адміністрації Ленінського району
Харківської міської ради, який у
спірних правовідносинах здійснює
надані йому владні управлінські
функції щодо реалізації на відповідній
території державної політики у сфері
соціального захисту населення на
підставі законодавства, є суб'єктом
владних повноважень, а спір, що виник
між сторонами, є публічно-правовим і
відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України
підлягав вирішенню в порядку
адміністративного судочинства.

Однак, суд першої інстанції на
зазначені обставини та норми
матеріального й процесуального права
належної уваги не звернув, у зв'язку з
чим безпідставно прийняв до свого
провадження та розглянув по суті
наведену вище позовну заяву Управління
праці та соціального захисту населення
адміністрації Ленінського району
Харківської міської ради в порушення
вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК
України рішення суду підлягає
скасуванню в апеляційному порядку із
закриттям провадження у справі з
підстав, визначених статтею 205 цього
Кодексу.

За таких обставин, приймаючи до
уваги наведене вище, рішення
Ленінського районного суду м. Харкова
від 23 червня 2014 року, ухвалене по
справі, не може бути визнане законним і
таким, що постановлене з дотриманням
норм матеріального й процесуального
права, а тому судова колегія вважає за
необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205, ч. 1
ст. 310 ЦПК України скасувати це судове
рішення та закрити провадження у
цивільній справі за вищезазначеною
позовною заявою Управління праці та
соціального захисту населення
адміністрації Ленінського району
Харківської міської ради, як такою, що
не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Таким чином, з огляду на викладене
та керуючись ст. ст. 1, 3, 15, 122, 205, 303, 304, 307,
310, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
адміністрації Ленінського району
Харківської міської ради -
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного
суду м. Харкова від 23 червня 2014 року
скасувати.

Провадження у цивільній справі за
позовом Управління праці та
соціального захисту населення
адміністрації Ленінського району
Харківської міської ради до ОСОБА_2,
третя особа - Ленінський відділ
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції про стягнення надмірно
сплаченої суми тимчасової допомоги
дітям, батьки яких ухиляються від
сплати аліментів закрити.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає чинності негайно,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня її
проголошення.

Головуючий:

Судді: