Справа № 526/2701/13-ц
Провадження № 2/526/174/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року Гадяцький районний суд
Полтавської області в складі:

головуючої судді
Заколодяжної О.А.

при секретарі
Шульзі Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Гадячі цивільну справу
за позовом

Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ

до

ОСОБА_1,

третя особа: Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Полтавській
області

про

відшкодування до Державного бюджету
витрат, пов'язаних з навчанням у
Дніпропетровському державному
університеті внутрішніх справ,-

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровський
державний університет внутрішніх
справ звернувся з позовом до ОСОБА_1,
третя особа Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Полтавській
області, про відшкодування до
Державного бюджету витрат, пов'язаних з
навчанням.

В своїй позовній заяві
позивач вказує, що ОСОБА_1 проходив
службу в органах внутрішніх справ
України з 10.08.2009 року по 29.07.2013 року.
Відповідно до Законів України "Про
освіту", « Про вищу освіту» « Про
міліцію» , Указу Президента України від
23.01.1996 року № 77 "Про заходи щодо
реформування системи підготовки
спеціалістів та працевлаштування
випусників вищих навчальних закладів",
Постанови Кабінету міністрів України
від 22.08.1996 року № 992 « про порядок
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснюється за державним
замовленням» між курсантом ОСОБА_1,
ГУМВС України в Полтавській області та
Дніпропетровським державним
університетом внутрішніх справ 10.08.2009
року укладено договір про підготовку
фахівця у Дніпропетровському
державному університеті внутрішніх
справ. Розділ 3 та 4 цього договору
передбачають підстави, розмір та
порядок відшкодування вартості
навчання в разі дострокового
розірвання договору.

Згідно наказу ректора ДДУВС
№ 46ос від 05.08.2009 року відповідач
зарахований курсантом на навчання до
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ.

Відповідно до наказу ректора
ДДУВС № 147 ос від 30.05.2013 року відповідач
отримав вищу юридичну освіту освітньо
- кваліфікаційного рівня « бакалавр» та
отримав відповідний диплом після чого
був направлений до ОВС для подальшого
проходження служби в органах
внутрішніх справ.

Згідно до наказу ГУМВС
України в Полтавській області № 386 о/с
від 29.07.2013 року відповідач звільнений
з посади дільничного інспектора
міліції сектору дільничних
інспекторів міліції Гадяцького
районного відділу УМВС України в
Полтавській області відповідно до
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України в
запас Збройних сил України за п. 64 "ж" (за
власним бажанням).

Звільнення з ОВС після
закінчення навчання до встановленого
трирічного терміну є однією з підстав
відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищому
навчальному закладі МВС України. З цих
підстав позивач просив стягнути з
ОСОБА_1 на користь держави на рахунок
позивача витрати, пов'язані з
навчанням у Дніпропетровському
державному університеті внутрішніх
справ у розмірі 27 354,53 грн. та судові
витрати в розмірі 273 грн. 54 коп.

Представник позивача -
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ в судове
засідання не з'явився, надіславши до
суду заяву з проханням розглянути
справу без участі їх представника,
позовні вимоги підтримують в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 позовні
вимоги позивача визнав частково. Суду
зазначив, що у казармі проживав лише 1
рік з 09.08.2009 року по липень 2010 року,
потім проживав на квартирі, з 2010 року
харчувався також за власний рахунок. У
списки на харчування не був включений,
тому вважає, що його борг перед
університетом складає 19 031 грн. 37
коп.

Представник третьої особи -
управління МВС України в Полтавській
області в судове засідання не з'явився,
надіслали до суду заяву з проханням
розглядати дану справу без участі їх
представника, не заперечують проти
задоволення позовних вимог.

Свідок ОСОБА_2 в судовому
засіданні пояснив, що з відповідачем
навчався разом у вказаному
університеті з 2009 року по 2013 рік та
знаходився з ним у дружніх відносинах ,
суду повідомив, що ОСОБА_1 дійсно
проживав у казармі з 2009 по 2010 рік.

Свідок ОСОБА_3 в судовому
засіданні зазначив, що з відповідачем
познайомився у 2010 році та знаходився з
ним у дружніх відносинах, так як
навчався разом з ним у вказаному
університеті, але вступив до даного
навчального закладу у 2010 році . Суду
повідомив, що ОСОБА_1 дійсно не проживав
у казармі з 2010 року.

Суд, перевіривши матеріали
справи, вивчивши всі надані по справі
докази та даючи їм оцінку у їх
сукупності, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст.61 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 623 ЦК України ч.1, ч.2
передбачено, що боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки; розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Судом встановлено, що згідно
наказу ректора ДДУВС № 46ос від 05.08.2009
року відповідач ОСОБА_1 зарахований
курсантом на навчання до
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ.

10.08.2009 року між відповідачем
ОСОБА_1 та позивачем відповідно до
Законів України "Про освіту", « Про вищу
освіту» « Про міліцію» , Указу
Президента України від 23.01.1996 року № 77
"Про заходи щодо реформування системи
підготовки спеціалістів та
працевлаштування випусників вищих
навчальних закладів", Постанови
Кабінету міністрів України від 22.08.1996
року № 992 « про порядок
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснюється за державним
замовленням» було укладено договір
про підготовку фахівця у
Дніпропетровському державному
університеті внутрішніх справ.

Розділом 3 та 4 вказаного договору
передбачено підстави, розмір та
порядок відшкодування вартості
навчання в разі дострокового
розірвання договору.

Відповідно до наказу
ректора ДДУВС № 147 ос від 30.05.2013 року
відповідач отримав вищу юридичну
освіту освітньо - кваліфікаційного
рівня « бакалавр» та отримав
відповідний диплом після чого був
направлений до ОВС для подальшого
проходження служби в органах
внутрішніх справ.

Згідно до наказу ГУМВС України в
Полтавській області № 386 о/с від 29.07.2013
року відповідач ОСОБА_1 звільнений з
посади дільничного інспектора міліції
сектору дільничних інспекторів
міліції Гадяцького районного відділу
УМВС України в Полтавській області
відповідно до Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України в запас
Збройних сил України за п. 64 "ж" (за
власним бажанням).

Згідно довідки-розрахунку
витрат, пов'язаних з утриманням
курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському
державному університеті внутрішніх
справ за 2009-2013 роки, розмір витрат
становить 27 354,53 грн.

Відповідно до вимог п.3
договору про підготовку фахівця у
Дніпропетровському державному
університеті внутрішніх справ від
10.08.2009 року, укладеного з ОСОБА_1,
підставами відшкодування фактичних
витрат на підготовку є відмова ОСОБА_1
від подальшого проходження служби на
посадах начальницького складу в
органах внутрішніх справ та звільнення
з ОВС протягом перших трьох років
після закінчення навчання.

Відповідач ОСОБА_1 стверджував,
що він не проживав у казармі
університету та не був включений у
списки харчування з 2010 по 2013
навчальні роки , тому сума витрат,
пов'язаних з його навчанням у
Дніпропетровському державному
університеті внутрішніх справ складає
19 031 грн. 37 коп., але жодних доказів на
підтвердження цього суду не надав.

Щодо пояснень свідків ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, які пояснили, що ОСОБА_1 не
проживав у казармі університету з 2010
по 2013 навчальні роки, то суд
відноситься до них критично, оскільки
вони перебувають у дружніх стосунках з
відповідачем і їх пояснення не можуть
бути оцінені судом як належні та
допустимі докази по справі.

А тому, враховуючи
вищевикладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ
повністю знайшли своє підтвердження
належними доказами по справі, є
законними та обґрунтованими, тому
підлягають до задоволення.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, а тому суд вважає, що
сплачений Дніпропетровським
державним університетом внутрішніх
справ судовий збір в сумі 273,54 грн.
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь держави на
рахунок Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ (
ГУДКСУ у Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ, МФО 805012, ,
р/р 0008) витрати, пов'язані з
навчанням у Дніпропетровському
державному університеті внутрішніх
справ в розмірі 27 354 ( двадцять сім
тисяч триста п'ятдесят чотири) грн. 53
коп. та судовий збір сплачений за
подачу заяви до суду в розмірі 273 грн.
( двісті сімдесят три) грн. 54 коп..

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Полтавського
апеляційного суду через Гадяцький
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча: підпис

Копія:вірно

Суддя Гадяцького

районного суду
О. А. Заколодяжна