Провадження №6/761/1463/2014
У Х В А Л А

іменем України

02 липня 2014 року
м.Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого судді Гриньковської Н.Ю.

при секретарі Кривошия О.О.

розглянувши подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Рагімової А.Н., заінтересовані особи:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Факторинг Фінанс»,
ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України боржника з
вилученням паспортного документа
ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

26.06.2014р. до Шевченківського районного
суду м.Києва звернувся головний
державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Рагімова А.Н. (далі - заявник) із
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України боржника,
з вилученням паспортного документа
ОСОБА_2 (далі-боржник) до виконання
зобов'язань, покладених на неї
рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 20.12.2013р. у справі
№255/7624/13-ц.

Свою заяву обґрунтовує тим, що на
примусовому виконанні у відділі
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
знаходиться виконавче провадження ВП
№41979834 від 08.02.2014р., відкритого на
підставі виконавчого листа 2/255/1998/2013
від 20.12.2013р., виданого 05.02.2014р.
Ворошиловським районним судом
м.Донецька про стягнення солідарно з
ТОВ «Слов'янська деревня» та ОСОБА_2 на
користь ТОВ «Факторинг Фінанс»
42431972,50грн. за невиконання умов договору
факторингу №051011 від 05.10.2011р. та
договору поруки від №051011/П1 від 05.10.2011р.

Заявник, посилаючись на те, що з дня
відкриття виконавчого провадження,
боржник ухиляється від добровільного
виконання своїх зобов'язань за
вказаним рішенням суду, у встановлені
законодавством строки, навіть
частково, суми боргу не сплатила, а
також враховуючи значну суму
заборгованості, захист прав та
інтересів стягувача, просила обмежити
у праві виїзду за межі України з
вилученням паспортного документа
боржника.

Представник заявника у судове
засідання не зявилася. У поданні
висловлено клопотання розглядати
справу без участі державного виконавця
та повідомлення письмово про наслідки
розгляду подання.

Суд, на підставі ч.2 ст.377-1 ЦПК України,
вважає за можливе розглянути подання
за відсутності сторін та інших
заінтересованих осіб.

Розглянувши подання, дослідивши
матеріали справи, суд знаходить, що
вказане подання задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до статті 377-1 Цивільного
процесуального кодексу України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Закон України від 21.01.1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Пунктом 5 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» передбачено,
як підставу для тимчасового обмеження
у праві виїзду за кордон ухилення особи
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Відповідно до ч. 2 ст.12 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» від
11.12.2003р. №1382-IV свобода пересування
обмежується щодо: осіб, до яких
відповідно до процесуального
законодавства застосовано запобіжні
заходи, пов'язані з обмеженням або
позбавленням волі; осіб, які за вироком
суду відбувають покарання у вигляді
позбавлення або обмеження волі; осіб,
які згідно із законодавством
перебувають під адміністративним
наглядом; осіб, які згідно із
законодавством про інфекційні
захворювання та психіатричну допомогу
підлягають примусовій госпіталізації
та лікуванню; шукачів притулку та осіб,
які звернулися за наданням їм статусу
біженця до прийняття відповідного
рішення компетентним органом (про
надання цим особам притулку чи статусу
біженця); іноземців та осіб без
громадянства, які не мають законних
підстав для перебування на території
України; осіб, яких призвано на дійсну
строкову службу до Збройних Сил
України та інших, утворених відповідно
до законів України, військових
формувань; іноземців, які перебувають у
складі військових іноземних
підрозділів і які мають статус
військового.

Відповідно до п.п.3,5,11 ч.3 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21.04.1999 № 606-XIV зі змінами, державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право: з
метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну; накладати арешт на
майно боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання та
реалізовувати його в установленому
законодавством порядку; викликати
фізичних осіб, посадових осіб з приводу
виконавчих документів, що знаходяться
у виконавчому провадженні, а в разі
неявки боржника без поважних причин
виносити постанову про його привід
через органи внутрішніх справ.

При цьому, згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Звернувшись до суду з поданням, заявник
вказує, що з дня відкриття виконавчого
провадження ВП №41979834 від 08.02.2014р.,
відкритого на підставі виконавчого
листа 2/255/1998/2013 від 20.12.2013р., виданого
05.02.2014р. Ворошиловським районним судом
м.Донецька про стягнення солідарно з
ТОВ «Слов'янська деревня» та ОСОБА_2 на
користь ТОВ «Факторинг Фінанс»
42431972,50грн. за невиконання умов договору
факторингу №051011 від 05.10.2011р. та
договору поруки від №051011/П1 від
05.10.2011р., боржник, ухиляється від
добровільного виконання своїх
зобов'язань за рішенням суду, у
встановлені законодавством строки,
навіть часткової суми, в рахунок
погашення заборгованості, не сплатила.

Разом з тим, заявником не надано
доказів на підтвердження того, що
боржник, якимось чином ухиляється від
добровільного виконання своїх
зобов'язань за вказаним рішенням суду
та має намір виїхати за межі України.
Адже, на підтвердження вимог подання
додано лише запити заявника до
державних органів з приводу отримання
інформації щодо встановлення
майнового стану боржника, належного
боржнику рухомого чи нерухомого майна.

Тобто, жодного належного та
допустимого доказу, передбаченого ст.58,
59 ЦПК України, який би мав відношення до
подання державного виконавця, та який
би підтверджував факт ухилення
боржником від добровільного виконання
своїх зобов'язань та може виїхати за
межі України суду не надано. Крім того,
заявником не надано доказів наявності
у ОСОБА_2 паспорта громадянина України
для виїзду за кордон.

Згідно ст. 21 Конституції України, усі
люди є вільними і рівні у своїй
гідності та правах. Права і свободи
людини є невідчужуваними та
непорушними.

За змістом ст. 33 Конституції України,
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

В силу ст.13 Загальної декларації прав
людини (від 10.12.1948р.) та ст. 12
Міжнародного пакту про громадянські й
політичні права (набув чинності, в т.ч.
для України, 23.03.1976р.) кожна людина має
право вільно пересуватися й обирати
собі місце проживання в межах любої
держави. Кожна людина має право
залишати будь-яку країну, включаючи
свою власну, і повертатися у свою
країну.

За приписами ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

На підставі викладеного та зважаючи на
те, що норми Конституції України є
нормами прямої дії та з урахуванням
того, що заявником не надано доказів,
які свідчать про ухилення боржника від
виконання зобов'язань, вважаю, що
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду, з вилученням паспортного
документа для громадянки ОСОБА_2 є
прямим та грубим порушенням її
конституційних прав та свобод. За таких
обставин, підстав для задоволення
даного подання не вбачається.

Керуючись ст.33 Конституції України,
ст.ст.60, 209, 210, 293, 294, 377-1 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Рагімової А.Н., заінтересовані особи:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Факторинг Фінанс»,
ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України боржника з
вилученням паспортного документа
ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду міста Києва шляхом
подання через Шевченківський районний
суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а у разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя