Справа № 185/8068/13-ц
Провадження № 2-зз/185/12/14
У Х В А Л А

05 листопада 2014 року

м.
Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Перекопського М.М.,

секретар судового
засідання Воротник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 про скасування заходів
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по аліментам
та неустойки за прострочення сплати
аліментів,

В С Т А Н О В И В:

До Павлоградського міськрайонного
суду Дніпропетровської області
надійшла заява представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 про скасування заходів
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по аліментам
та неустойки за прострочення сплати
аліментів.

В обґрунтування своїх вимог заявник
зазначає, що ухвалою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 05 серпня 2014 року було вжито
заходи забезпечення позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по
аліментам та неустойки за прострочення
сплати аліментів, накладено арешт на
легковий автомобіль марки "HYUNDAI ACCENT",
державний номер НОМЕР_1,
зареєстрований на ім'я ОСОБА_1. Заочним
рішенням суду від 16 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_4 по вищевказаній
справі було задоволено. Проте, рішенням
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 02 червня 2014 року заочне
рішення суду було скасовано, у
задоволенні позову ОСОБА_3 було
відмовлено. Тому представник
відповідача просить скасувати заходи
забезпечення позову у вигляді арешту
вищевказаного автомобіля.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про необхідність
відмови у задоволенні заяви з огляду на
наступне.

У судовому засіданні встановлено, що
ухвалою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 05 серпня 2013 року накладено
арешт на легковий автомобіль марки
"HYUNDAI ACCENT", державний номер НОМЕР_1,
зареєстрований на ім'я ОСОБА_1.

Заочним рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 16 грудня 2013 року позов
ОСОБА_3 було задоволено частково,
стягнуто з відповідача неустойку (пеню)
по сплаті аліментів у сумі 30000 грн.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 02 червня
2014 року заочне рішення суду було
скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_3
було відмовлено.

Проте, ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року
рішення суду апеляційної інстанції
скасовано, справу передано на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст.154 ЦПК України,
заходи забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу.

Виходячи зі змісту ст. ст. 152-154 ЦПК
України забезпечення позову слід
розуміти як вжиття судом заходів для
охорони матеріально-правових
інтересів позивача, які гарантують
реальне виконання прийнятого за його
позовом позитивного рішення, у зв'язку
з чим скасування цих заходів судом може
мати місце у разі виконання судового
рішення або відмови у задоволенні
вимог позивача.

Підставами для вжиття заходів
забезпечення позову, як вбачається зі
змісту ч.3 ст. 151 ЦПК України, є
наявність обставин, які свідчать або
дозволяють достовірно припустити, що
невжиття цих заходів може утруднити
чи зробити неможливим виконання
майбутнього рішення суду.

Підставою для забезпечення позову,
відповідно до ухвали від 05 серпня 2013
року була можливість того, що невжиття
заходів забезпечення позову в
подальшому може утруднити чи зробити
неможливим виконання майбутнього
рішення суду.

У відповідності до п. 10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 22
грудня 2006 року № 9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», заходи забезпечення позову
мають тимчасовий характер і діють до
виконання рішення суду, яким
закінчується розгляд справи по суті.
Зважаючи на це, суд при задоволенні
позову не вправі скасовувати вжиті
заходи до виконання рішення або зміни
способу його виконання, за винятком
випадків, коли потреба в забезпеченні
позову з тих чи інших причин відпала
або змінились обставини, що зумовили
його застосування.

У судовому засіданні не встановлено
будь-яких обставин які б свідчили
про відсутність потреби у
забезпеченні позову, чи про
неефективність вжитих заходів, чи про
невідповідність вжитих заходів
дійсним обставинам справи тощо.

Обставини, на які посилається заявник,
як на підставу скасування заходів
забезпечення позову, є
необґрунтованими, оскільки рішення
апеляційного суду, на яке посилається
заявник, скасовано вищестоящим судом.

Враховуючи, що справу, по якій було
вжито заходів забезпечення позову
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції, а відомостей
про те, що відпала потреба у
забезпеченні позову суду заявником не
надано, суд вважає за необхідне
відмовити у задоволенні заяви про
скасування заходів забезпечення
позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 151-154 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про
скасування заходів забезпечення
позову у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості по аліментам та
неустойки за прострочення сплати
аліментів – залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала суду, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
може бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя

М. М. Перекопський

Згідно з оригіналом. Суддя
М.М. Перекопський