УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 26 березня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 21 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення авансу,

в с т а н о в и в :

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 26 березня 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аванс у розмірі 4 000 грн,
сплачений за договором про наміри
купівлі-продажу нерухомості та
передачі завдатку від 17 січня 2013 року.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 21 травня 2014 року апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 26 березня 2014 року
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, мотивуючи
свої доводи порушенням судами першої
та апеляційної інстанцій норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, просить скасувати рішення судів
першої та апеляційної інстанцій і
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про задоволення позовних
вимог, правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
застосували норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішили спір з урахуванням меж
заявлених вимог та конкретних обставин
справи на підставі наданих сторонами
доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 26 березня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 21
травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення авансу,
відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і
кримінальних справ
Л.М. Мазур