Номер провадження: 22-ц/785/6492/14
Головуючий у першій інстанції Грубіян
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Виноградової Л.Є.

Кононенко Н.А.

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_3, в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4, до
ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
орган опіки та піклування Ізмаїльської
міської ради про усунення перешкод та
вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору
Ізмаїльський районний відділ
державної міграційної служби України в
Одеській області, Орган опіки та
піклування Ізмаїльської міської ради,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання особи
такою, що втратила право на житло, за
зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до
ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору
Ізмаїльський районний відділ
державної міграційної служби України в
Одеській області, ОСОБА_5 про визнання
особи такою, що втратила право на житло
за апеляційними скаргами ОСОБА_8 (в
інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7), ОСОБА_9 (в
інтересах ОСОБА_5) на рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 22 травня 2014 року,

встановила:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом,
в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4, до
ОСОБА_5, просила суд зобов'язати
відповідача не чинити перешкод у
користуванні домоволодінням АДРЕСА_1,
вселити ОСОБА_3 та доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в домоволодіння АДРЕСА_1,
зобов'язати відповідача надати
позивачу та її доньці комплект ключів
від замку, встановленого на вхідних
дверях домоволодіння АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову ОСОБА_3
послалась на те, що вона після
укладення шлюбу із відповідачем
проживала у вказаному домоволодінні, в
якому по теперішній час зареєстровані
вона та її донька. У зв'язку із
погіршенням стосунків з відповідачем,
позивач з донькою вимушені були
змінити місце проживання; шлюб було
розірвано. Відповідач чинить перешкоди
у вселенні ОСОБА_3 та її доньки до
вказаного домоволодіння; іншого житла
позивач не має.

ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_3, просив у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 відмовити та
визнати її такою, що втратила право
користування житлом, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування зустрічного позову
ОСОБА_5 послався на те, що йому належить
на праві власності 1/4 вказаного
домоволодіння. ОСОБА_3 у лютому 2012 року
самостійно покинула житло та з того
часу у ньому без поважних причин не
проживає; усі свої речі забрала із
приміщення. ОСОБА_3 виявила бажання
вселитися до спірного житла лише після
року та восьми місяців не проживання у
ньому без поважних причин. Визначене
відповідно до ст. 71 ЖК України є
підставою для визнання ОСОБА_3 такою, що
втратила право користування житлом.
ОСОБА_5 проти вселення у визначене
приміщення доньки ОСОБА_4 не заперечує.
Також ОСОБА_5 обґрунтовує необхідність
зняття ОСОБА_3 з реєстрації за вказаною
адресою.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у своїй позовній заяві
просили суд визнати ОСОБА_3 такою, що
втратила право користування житлом, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 22 травня 2014 року позов ОСОБА_3, в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4,
задоволено частково.

Суд першої інстанції вирішив:

- зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у користуванні
домоволодінням АДРЕСА_1;

- вселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
домоволодіння АДРЕСА_1.

В решті частині позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 (в
інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7.) просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про залишення позовних вимог
ОСОБА_3, яка діє своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, без
задоволення; позовні вимоги ОСОБА_6,
ОСОБА_7 задовольнити, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 (в
інтересах ОСОБА_5.) просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
залишення позовних вимог ОСОБА_3, яка
діє своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4, без
задоволення; позовні вимоги ОСОБА_5
задовольнити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційних скарг, вважає за необхідне
в їх задоволенні відмовити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої
деталізації, яка не має правового
значення в даній справі, а також
незрозумілих словосполучень, занадто
довгих речень, через які викладення
фактичних обставин важко сприймається.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3,
яка діє своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4, та
відмовляючи в задоволенні позовів
ОСОБА_5; ОСОБА_6, ОСОБА_7, суд першої
інстанції правильно на підставі ст.ст.
310, 311 ЦК України, ст.ст. 9, 64, 71, 72, 156 ЖК
України, роз'яснень викладених в
Постанові Пленуму Верховного Суду
України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» (з наступними змінами),
виходив з наступного.

Домоволодіння АДРЕСА_1 належить на
праві приватної власності ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, що вбачається з
свідоцтва на право власності на
нерухоме майно (а.с. 133-135).

З 24 березня 2000 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3
знаходилися у зареєстрованому шлюбі,
що підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу від 24 березня 2000 року
(а.с. 05).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася
донька ОСОБА_4, про що видано свідоцтво
про народження від 12 лютого 2001 року (а.с.
06).

ОСОБА_3 та її неповнолітня донька
ОСОБА_4 зареєстровані за адресою:
АДРЕСА_1; певний час проживали у
вказаному приміщенні як члени сім'ї
власника.

У зв'язку із погіршенням сімейних
стосунків ОСОБА_3 разом із
неповнолітньою донькою ОСОБА_4 виїхали
із займаного приміщення, повернутись
не мали можливості, так як відповідач
не пускав до хати, що не оспорюється
відповідачем, як пояснив останній він
навіть звертався в сільську раду, щоб
не допускали ОСОБА_3 в будинок без нього
та представника сільради.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області 04 грудня 2012 року
шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано
(а.с. 07-08).

Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_5, перебували у
зареєстрованому шлюбі, остання
вселилась на правах члена сім'ї за
згодою власника будинку у період шлюбу
у них народилась дитина, яка також
набула право проживання та має право на
користування будинком, тому ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 мають право на проживання та
користування домоволодінням АДРЕСА_1
та немає підстав для їх виселення з
вказаного приміщення.

При вирішенні питання про втрату
членом сім'ї наймача права на
користування жилим приміщенням
з'ясуванню підлягає як термін його
відсутності, так і поважність причин
такої відсутності.

ОСОБА_3 не проживала у спірному
приміщенні з поважних причин.

Так, відповідачем було заборонено
безперешкодне проживання ОСОБА_3 у
домоволодінні. Як зазначає ОСОБА_3, та
визнається ОСОБА_5, ним було подано до
сільської ради с. Ларжанка заяву про те,
що він забороняє проживати та заходити
у спірне домоволодіння без нього та
депутатів сільради та він забороняв
позивачці входити у житло.

Також, обґрунтованість побоювання
ОСОБА_3 перебувати в одному приміщенні
з колишнім чоловіком, її виїзду з
раніше займаного житла та тривалого не
проживання за адресою: АДРЕСА_1
підтверджується постановою про
відмову в порушенні кримінальної
справи від 07 травня 2012 року та листом
начальника РВ ГУМВС України в Одеській
області на ім'я ОСОБА_3 від 07 травня 2012
року, в яких йдеться про нанесення їй
ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень (а.с.
41).

Не заслуговують на увагу інші
посилання ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
невідповідність вимог ОСОБА_3 нормам ЖК
України та ЦК України, з огляду на те, що
визначені ними положення не виключають
правомірність проживання та
користування спірним житлом ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

Проти вселення та проживання ОСОБА_4 у
вказаному вище домоволодінні ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 не заперечують та її
виселення з їх боку не вимагається.

Підлягають задоволенню позовні вимоги
ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки щодо усунення
перешкод та вселення, та відповідно не
підлягають задоволенню позовні вимоги
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання
особи такою, що втратила право на житло.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
не підлягає задоволенню позовна вимога
ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої
доньки ОСОБА_4 щодо зобов'язання
відповідача надати комплект ключів від
домоволодіння, з огляду на те, що
задоволення вимоги про вселення та про
зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні вказаним домоволодінням
є належним та достатнім способом
захисту порушеного права та не
потребує такої детальної
конкретизації як зокрема, надання
ключа від помешкання, тощо.

При цьому, судова колегія зазначає, що
згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог статей 57 - 60
ЦПК України.

На підставі зазначеного вище,
судова колегія вважає, що сторони не
довели ті обставини, на які вони
посилались як на підставу своїх вимог
щодо вищевказаного позову, що є
обов'язком сторін згідно з засадами
змагальності процесу за ст. 10 ЦПК
України.

Отже, судова колегія вважає, що доводи
апеляційних скарг суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_8 (в інтересах
ОСОБА_6, ОСОБА_7), ОСОБА_9 (в інтересах
ОСОБА_5) - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 22 травня 2014
року по цивільній справі за позовною
заявою ОСОБА_3, в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої доньки
ОСОБА_4, до ОСОБА_5, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору орган опіки та піклування
Ізмаїльської міської ради про усунення
перешкод та вселення, за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору Ізмаїльський районний
відділ державної міграційної служби
України в Одеській області, Орган опіки
та піклування Ізмаїльської міської
ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання особи
такою, що втратила право на житло, за
зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до
ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору
Ізмаїльський районний відділ
державної міграційної служби України в
Одеській області, ОСОБА_5 про визнання
особи такою, що втратила право на житло
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко