АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №670/187/14-ц
Провадження №22-ц/792/1472/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі :головуючого - судді Баса О.Г.

суддів : Карпусь С.А., Матковської Л.О.

при секретарі Гриньовій А.М.

з участю : ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Віньковецького районного суду від 15
травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю "АВТО ПРОСТО" про
визнання правочину недійсним та
застосування реституції.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасника процесу, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В березні 2014 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "АВТО ПРОСТО" (далі
ТОВ "АВТО ПРОСТО") про визнання
правочину недійсним та застосування
реституції. Свої вимоги мотивував тим,
що 01.06.2010 року він уклав з ТОВ "АВТО
ПРОСТО" угоду №0322874 з метою придбання
легкового автомобіля «ЗАЗ ЛАНОС»,
вартістю 69600 грн. через систему
придбання у групах «Авто Так».
Укладаючи угоду він розраховував
отримати автомобіль протягом року. На
виконання передбачених угодою умов він
сплатив вступний внесок в сумі 2505,60
грн. та сплачував періодичні платежі із
щомісячною винагородою, сплативши 58758,71
грн., а всього 61264,31 грн., проте сам
автомобіль на час звернення до суду не
отримав. Вважає, що відповідачем
порушені його права як споживача. В
укладеній угоді не зазначено
підприємство, з яким відповідач уклав
договір на постачання автомобіля,
основні інші характеристики
автомобіля та кінцевий термін дії
самого правочину. Така угода була
укладена під впливом обману та із
застосуванням нечесної
підприємницької практики, а саме він
отримав неправдиву інформацію
стосовно цієї угоди, дії відповідача є
забороненими та підпадають під ознаки
ст. ст. 18,19 Закону України „Про захист
прав споживачів". Його витрати, які були
визначені сторонами в момент вчинення
угоди, значно та постійно збільшуються,
що завдає йому майнової шкоди, а тому
умови договору щодо цього (ст.14 розділу
2 додатку № 2) є невигідними для нього і
тим самим створили істотний дисбаланс
між правами та

________________________________________________________________________
________

Головуючий у першій інстанції - Потапов
О.О. Провадження № 22-ц/792/1472/14

Доповідач - Карпусь С.А.
Категорія № 19,24

обов'язками сторін за договором на
користь відповідача і не врахували при
цьому його інтереси. ТОВ „АВТО-ПРОСТО"
не є фінансовою установою і не вправі
здійснювати діяльність з надання
фінансових послуг. З цих підстав
позивач просив суд визнати Угоду,
укладену між ним та ТОВ «Авто Просто»
недійсною та стягнути з відповідача на
його користь грошові кошти в розмірі
61264 грн. 31 коп..

Рішенням Віньковецького
районного суду від 15 травня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає
рішення суду незаконним та
необґрунтованим, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Суд не врахував,
що укладена Угода є такою, що не
відповідає чинному законодавству,
грубо порушує права позивача як
споживача послуг, не відповідає його
внутрішній волі на момент її укладення
та на даний час, а тому підлягає
визнанню недійсною. Умови Угоди є
несправедливими по відношенню до
нього, оскільки всупереч принципу
добросовісності створюють істотний
дисбаланс договірних прав та
обов'язків на шкоду йому. Угода не
містить строків або термінів отримання
ним автомобіля та строку, після якого
така припиняє свою дію. Умовами
договору встановлено жорсткі обов'язки
споживача, тоді як надання послуги
обумовлене лише власним розсудом
виконавця, останній не несе будь-якої
відповідальності за невиконання умов
договору.

В запереченні на апеляційну скаргу ТОВ
"АВТО ПРОСТО", посилаючись на
законність та обґрунтованість рішення
суду, просило відхилити її доводи.

Представник ТОВ "АВТО ПРОСТО", будучи
належне повідомленим про розгляд
справи, в судове засідання не з'явився.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що
01 червня 2010 року ОСОБА_1 і ТОВ «АВТО
ПРОСТО» уклали угоду № 0322874, предметом
якої є надання учаснику системи
АвтоТак фінансових послуг, спрямованих
на придбання автомобіля в групах (а.с. 8).

Згідно з додатком №1 до зазначеної
угоди ОСОБА_1 отримав право на
придбання автомобіля марки «Ланос
D4LM510», вартістю 69600 грн. (а.с. 9).

Статтею 3 угоди передбачено
зобов'язання відповідача щодо
організації та створення умов для
придбання автомобілів учасниками
системи АвтоТак, здійснення
адміністративних процедур, необхідних
для сплати та передачі автомобіля
учаснику.

Відповідно до ст. 5 угоди учасник
зобов'язується виконувати
зобов'язання, передбачені угодою, у
порядку та строки, визначені угодою; у
ст. 7 визначено, що угода діє до моменту
виконання обома сторонами всіх
зобов'язань, передбачених угодою.

На виконання умов угоди ОСОБА_1 на час
виникнення спору сплачено 2505 грн. 60 коп.
вступного внеску та 58758 грн. 71 коп.
щомісячних платежів, а всього 61264 грн. 31
коп..

Такі обставини підтверджуються
матеріалами справи та сторонами не
оспорюються.

Відмовляючи у позові про визнання
такої угоди недійсною, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що угода укладена відповідно до вимог
закону, позивачем не доведено, що угода
укладена під впливом обману та із
застосуванням нечесної
підприємницької практики.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України
обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

З матеріалів справи вбачається, що під
час укладення угоди ОСОБА_1 отримав
примірник угоди та додатки до неї, які
містять опис послуг ТОВ «АВТО ПРОСТО».

Відповідно до ст. 10 угоди підписання
цієї угоди та додатків до неї є
підтвердженням факту ознайомлення,
розуміння сторонами її умов та згоди
сторін з усіма визначеннями, умовами та
змістом угоди й додатків до неї.
Встановлено, що ОСОБА_1 підписав
вказану угоду.

Згідно з п. 13.8 ст. 13 додатку № 2 до угоди
учаснику надається 7 днів для того, щоб
він міг детально ознайомитися з угодою
та прийняти її чи відмовитись від
участі в системі АвтоТак. При цьому в
разі розірвання угоди протягом семи
днів з дати її підписання учаснику
повертається сума всіх коштів,
внесених ним на рахунок ТОВ «АВТО
ПРОСТО». Для цього необхідно письмово
повідомити ТОВ «АВТО ПРОСТО» про
розірвання угоди.

Однак, як установлено судом, позивач із
заявою про розірвання угоди в
семиденний термін до ТОВ «АВТО ПРОСТО»
не звертався, що свідчить про його
розуміння та згоду з усіма умовами
угоди. Крім того, починаючи з 1 червня 2010
року і до часу звернення до суду з таким
позовом він виконував її умови,
сплачуючи щомісячно визначену
відповідачем суму.

Твердження в апеляційній скарзі, що
відповідач ввів його в оману, оскільки
не роз'яснив, що предметом угоди є не
придбання автомобіля, а створення
групи для придбання автомобіля, не
обумовив строк протягом якого буде
виконана угода та не зазначив
підприємство, з ким укладено договір на
постачання автомобіля, є
безпідставними, оскільки описання
послуг, які надаються ТОВ
„АВТО-ПРОСТО", викладені детально і
ясно в Угоді та Додатках до неї, з чим
позивач був ознайомлений.

Як вбачається зі змісту Угоди (ст. 8.2.1)
організація передачі автомобіля
учаснику залежить виключно від строку
виконання учасником своїх зобов'язань,
а ніяким чином не залежить від волі
відповідача, що спростовує доводи
апелянта щодо невизначеності строку
дії Угоди.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що умови такої Угоди є несправедливими,
містять ознаку, зазначену в п. 16 ч.3 ст. 18
ЗУ „Про захист права споживачів", не
приймаються до уваги, оскільки є
надуманими.

Пунктом 16 ч.3 ст. 18 вказаного Закону
передбачено, що несправедливими є,
зокрема, умови договору про
встановлення обов'язку споживача
виконати всі зобов'язання, навіть якщо
продавець (виконавець, виробник) не
виконає своїх. Як видно зі змісту Угоди,
зокрема пунктів 14.1, 14.2 та 1.4, сторони
домовились про випадки
відповідальності відповідача за
порушення договірних зобов'язань.

Не спростовують висновків суду й
посилання в апеляційній скарзі на те,
що сторонами не було визначено ціни
автомобіля. Згідно ст. 1 Угоди сторони
домовились, що предметом цієї угоди є
надання послуг учаснику системи
АвтоТак, спрямованих на придбання
автомобіля, а не купівлю-продаж
автомобіля. Вартість послуг зазначена
в додатку № 1 до Угоди. Згідно ч.1, ч.2 ст.
15 ЗУ „Про захист прав споживачів"
споживач має право на одержання
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію,
що забезпечує можливість її свідомого
і компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію повинна містити зокрема,
дані про ціну (тариф), умови та правила
придбання продукції.

Відповідно до ст. 227 ЦК України правочин
юридичної особи, вчинений нею без
відповідного дозволу (ліцензії), може
бути визнаний судом недійсний.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг» під поняттям
«фінансова послуга» розуміється
операція з фінансовими активами, що
здійснюється в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів, з метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

На момент укладення Угоди 1 червня 2010
року вказаним законом не було
передбачено обов'язку ліцензування
такого виду діяльності, як
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

Законом України від 2 червня 2011 року
«Про внесення змін до деяких законів
України щодо регулювання ринків
фінансових послуг» (введено в дію з 9
січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4
Закону України «Про фінансові послуги
та регулювання ринків фінансових
послуг» та доповнено п. 11-1, відповідно
до якого до фінансових послуг
віднесено послуги з адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг (як уповноважений державний
орган) затвердила Ліцензійні умови
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах
(розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676
«Про затвердження Ліцензійних умов
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах»).

Після набрання чинності цими змінами 25
грудня 2012 року ТОВ „АВТО-ПРОСТО"
отримало відповідну ліцензію на право
здійснення діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

Крім того, постановою Верховного Суду
України від 11 вересня 2013 року,
ухваленою за наслідками розгляду заяви
ТОВ „АВТО-ПРОСТО", рішення якого
відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковими для судів, встановлено,
що діяльність ТОВ „АВТО-ПРОСТО" до
введення законом ліцензування такої
діяльності здійснювалась легітимно.
Наведене спростовує доводи
апеляційної скарги позивача про те, що
відповідач проводив нечесну
підприємницьку діяльність.

Не спростовують висновків суду першої
інстанції і інші доводи апеляційної
скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Віньковецького районного
суду від 15 травня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді
/підписи/

Згідно оригіналу: суддя
апеляційного суду
С.А. Карпусь