У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2014 року
м. КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу

Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 12 березня

2014 року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 23 квітня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «ПриватБанк» (далі −?
ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду
з позовом, у якому зазначало, що 22
грудня 2005 року між ним та ОСОБА_2
укладено кредитний договір, згідно з
умовами якого останній отримав кредит
у розмірі 2580 грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 48 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. У зв'язку з неналежним
виконанням ОСОБА_2 зобов'язань за
кредитним договором станом на 03
листопада 2013 року утворилася
заборгованість у розмірі 14 098 грн, з
якої: заборгованість за кредитом - 1740
грн 16 коп., заборгованість за
процентами за користування кредитом - 11
211 грн 23 коп., штраф (фіксована частина) -
500 грн, штраф (процентна складова) - 647
грн 57 коп. Просило стягнути вказану
суму з відповідача.

Рішенням Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 12 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернівецької
області від 23 квітня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суди обґрунтовано дійшли висновку, що
відповідно до правил користування
платіжною карткою, що є складовою
кредитного договору від 22 грудня 2005
року, картка діє у межах визначеного
нею строку. Останній платіж здійснений
відповідачем 30 грудня 2006 року. Оскільки
банк звернувся до суду з позовом у
січні 2014 року, тобто після спливу
строку позовної давності, суди
обґрунтовано відмовили у позові
відповідно до вимог ст. ст. 257, 261 ЦК
України.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
висловленою у постанові від 19 березня
2014 року № 6-14цс14.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків суду вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному
товариству Комерційний банк
«ПриватБанк» у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік