Справа №
Провадження № 2/522/1037/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 липня 2014 року Приморський районний
суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко
Н.А.

при секретарі Довгань
Ж.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання частково недійсним
договору довічного утримання ;

ВСТАНОВИВ :

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору довічного
утримання, укладеного 24 березня 2008 року
між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідченого
державним нотаріусом Першої одеської
державної нотаріальної контори ОСОБА_5
за р.№ 4-47500, в частині відчуження 1839/4000
частин квартири за адресою : АДРЕСА_1, що
в цілому складається із п'яти кімнат
загальною площею 134,5 кв.м., у тому числі
житловою - 87,2 кв.м.

Мотивуючи свої позовні вимоги,
позивач вказує, що її батькові ОСОБА_6
та його матері ОСОБА_4, яка також є її
бабусею, належали 613/1000 ч. квартири під
АДРЕСА_1 в рівних частинах на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міськради 09.03.1993 р.
за № 11-204, а ІНФОРМАЦІЯ_3 року її батько
ОСОБА_6 помер, але на день його смерті їй
було трохи більше 6-ти років, та про те,
що після смерті її батька залишилась
спадщина у вигляді частини
вищевказаної квартири їй було
невідомо.

Також позивач зазначає, що з 2008 року
вона проживала зі своєю бабусею ОСОБА_4,
яка ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла, і після
смерті останньої з'ясувалось, що нею
було отримано в Першій одеській
державній нотаріальній конторі
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 19.04.1999 р. за р.№ 7-1023, згідно з
яким вона набула право власності на
спадщину, яка відкрилася після смерті
її сина ОСОБА_6, та що 24.03.2008 року нею
було укладено договір довічного
утримання з відповідачем ОСОБА_3,
посвідчений Першою державною
нотаріальною контрою за р.№ 4-4750, за
умовами якого вона передала у
власність ОСОБА_3 613/1000 ч. квартири під
АДРЕСА_1, але рішенням Приморського
районного суду м.Одеси від 20.04.2012 р. у
справі № 2-6672/11 визнані недійсними
вищевказані свідоцтво про право на
спадщину за законом 19.04.1999 р. за р.№ 7-1023
та договір довічного утримання від
24.03.2008 р. за р.№ 4-4750 в частині 613/4000 ч.
квартири АДРЕСА_1.

Крім того, позивач стверджує, що на час
складання договору довічного
утримання від 24.03.2008 р. за р.№ 4-4750 її
бабуся ОСОБА_4 страждала стійким
хронічним розладом та не могла
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними, у зв'язку з чим цей
договір підлягає визнанню недійсним в
частині відчуження 1839/4000 частин
квартири за адресою : АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2- ОСОБА_1 підтримав
позов своєї довірительки, а
представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_7 не визнав позов.

Дослідивши матеріали справи і
вислухавши пояснення представників
сторін, суд доходить висновку, що
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є сином ОСОБА_4,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та
батьком позивача ОСОБА_2

За життя померлий ОСОБА_6 і померла
ОСОБА_4 набули право власності в рівних
частинах на 613/1000 ч. квартири АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради 09.03.1993
р. за р.№ 11-204.

Після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, відкрилася спадщина
на частку, що належала йому на праві
приватної власності в квартирі АДРЕСА_1
та складала 613/2000 ч. цієї квартири.

Померлий ОСОБА_6 не залишив заповіт,
тому право на спадкування в першу чергу
за законом після його смерті отримали
його мати ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 р., та його донька - позивач
ОСОБА_2 в рівних частинах, але померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 за життя
приховала від позивача дану обставину
та 19.04.1999 р. отримала в Першій одеській
державній нотаріальній конторі
свідоцтво про право на спадщину за
законом за р.№ 7-1023, згідно з яким
успадкувала 613/2000 ч. квартири АДРЕСА_1
після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 р., а 24.03.2008 року уклала з
відповідачем ОСОБА_3 договір довічного
утримання, посвідчений державним
нотаріусом Першої одеської державної
нотаріальної контори ОСОБА_5 за р.№ 4-4750,
за умовами якого передала у власність
ОСОБА_3 613/1000 ч. квартири АДРЕСА_1.

Вказані обставини повністю
підтверджуються рішенням Приморського
районного суду м.Одеси від 20.04.2012 року у
справі № 2-6672/11, що набрало законної
сили 04.09.2012 р., згідно з яким ОСОБА_2
продовжено строк для прийняття
спадщини після смерті батька ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, терміном в
три місяці, а також визнані недійсними
вищевказані свідоцтво про право на
спадщину за законом від 19.04.1999 року за
р.№ 7-1023 та договір довічного утримання
від 24.03.2008 року за р.№ 4-4750 - в частині
613/1000 ч. квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, які встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги до
відповідача ОСОБА_3, позивач ОСОБА_2
стверджує, що вже після ухвалення
згаданого судового рішення від 20.04.2012 р.
у справі № 2-6672/11 їй випадково стало
відомо, що за життя її бабуся ОСОБА_4,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року,
страждала на психічне захворювання,
тому при укладанні оспорюваного
договору довічного утримання від 24.03.2008
р. за р.№ 4-4750 не усвідомлювала своїх дій
та не могла керувати ними.

Вказані доводи позивача повністю
підтверджуються актом № 240 комісійної
посмертної судово-психіатричної
експертизи від 21.05.2014 р., складеним
експертною комісією КУ „Одеський
медичний цент психічного здоров'я", з
якого вбачається, що ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, в момент
укладання нею договору довічного
утримання від 24.03.2008 р. за р.№ 4-4750 с
ОСОБА_3 страждала на стійке психічне
захворювання - хронічним стійким
психічним розладом, внаслідок чого в
момент укладання цього договору
довічного утримання абсолютно не
усвідомлювала значення своїх дій та не
могла керувати ними.

У відповідності до ч.1, 2 ст.203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.

Частина перша статті 30 ЦК України
встановлює, що цивільну дієздатність
має фізична особа, яка усвідомлює
значення своїх дій та може керувати
ними.

Згідно з ч.1 ст.225 ЦК України правочин,
який дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та не могла керувати
ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а в
разі її смерті - за позовом інших осіб,
чиї цивільні права або інтереси
порушені.

Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки,
правнуки спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові, бабі,
дідові, якби вони були живими на час
відкриття спадщини.

З огляду на наведене, суд доходить
висновку, що позивач має право на
звернення до суду з даним позовом до
ОСОБА_3, а також, що порушене право
позивача підлягає судовому захисту
шляхом визнання недійсним
оспорюваного договору довічного
утримання від 24.03.2008 року за р.№ 4-4750 в
частині відчуження 1839/4000 частин
(613/1000-613/4000=4/4х613/1000-613/4000=2452/4000-613/4000=1839/4000)
квартири за адресою : АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд стягує з відповідача на користь
позивача понесені нею і документально
підтверджені судові витрати у
загальній сумі 466,47 грн. (237,07
грн.+114,70грн.+114,70грн.), пов'язані зі
сплатою судового збору.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України,
ст.ст.15, 16, 203, 215, ч.1 ст.225 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсним договір довічного
утримання, укладений 24 березня 2008 року
між відчужувачем ОСОБА_4 та набувачем
ОСОБА_3, посвідчений державним
нотаріусом Першої одеської державної
нотаріальної контори ОСОБА_5 за р.№ 4-4750,
в частині відчуження 1839/4000 частин
квартири за адресою : АДРЕСА_1, що в
цілому складається із п'яти кімнат
загальною площею 134,5 кв.м., у тому числі
житловою - 87,2 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН : НОМЕР_1, що
зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2)
судові витрати в сумі 466 (чотириста
шістдесят шість) грн. 47 коп. на користь
ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН : НОМЕР_2,
паспорт НОМЕР_3, виданий
Портофранківським ВМ Приморського РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області
29.09.2008 р., що проживає за адресою :
АДРЕСА_3).

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Приморський районний суд м.Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення.

Повний текст рішення складено 08 липня
2014 року.

Суддя
Н.А.Ільченко

07.07.2014