Справа № 2018/1440/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року

Київський районний суд міста Харкова у
складі:

головуючого судді
Нев'ядомського Д.В.

при секретарі Левченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Харкова
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
директора автогаражного кооперативу
«Супутник» Марцинюка Василя Юхимовича,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права
власності на частину гаража у порядку
спадкування за законом, усунення
перешкод у користуванні майном та
стягнення моральної шкоди та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1
про визнання права власності на
частину гаражу у порядку спадкування
за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до директора автогаражного
кооперативу «Супутник» Марцинюка
Василя Юхимовича, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання права власності на частину
гаража у порядку спадкування за
законом, усунення перешкод у
користуванні майном та стягнення
моральної шкоди.

В обґрунтування свого позову позивач
ОСОБА_1 вказав, що 20 березня 1990 року
рішенням виконкому Київської Ради
народних депутатів м. Харкова його
батька - ОСОБА_6 було затверджено членом
автогаражного кооперативу «Супутник»
(далі - АГК «Супутник») та останнім була
виплачена вартість боксу НОМЕР_1 у
повному обсязі. Згідно реєстраційного
посвідчення, виданого Харківським
міським бюро технічної інвентаризації,
гараж НОМЕР_1 було зареєстровано за
ОСОБА_6 на праві приватної власності на
підставі довідки ГСК кооперативу
«Супутник» № 134 від 7 серпня 1993 року за
реєстровим № 318. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6
помер. Після його смерті він фактично
прийняв спадщину та використовував
гараж НОМЕР_1 за цільовим призначенням.
Разом з тим, його брат - ОСОБА_4 та матір -
ОСОБА_7 не мали потреби у користуванні
гаражем та не використовували останній
взагалі, у зв'язку з чим 13 жовтня 1995 року
вони звернулись до Восьмої Харківської
державної нотаріальної контори із
заявами про неприйняття спадщини. З
метою документального оформлення
права власності він звернувся до
державне: нотаріальної контори, де йому
оформили право власності лише на 1/2
частин) гаража, щодо іншої частини
гаражу йому порадили звернутись до
суду.

Відповідачі протиправно обмежують
його право користування належним на
праві власності майном. У зв'язку з цим
просив визнати за ним право власності
на частину, гаражу в порядку
спадкування за законом, зобов'язати
відповідачів перешкоджати йому у
користуванні майном та стягнути з
відповідачів моральну шкоду.

ОСОБА_4 звернувся до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
визнання права власності на частину
гаражу у порядку спадкування за
законом.

В обґрунтування свого позову позивач
ОСОБА_1 вказав, що, на час відкриття
спадщини постійно проживав із
спадкодавцем, про що свідчать дані його
державної реєстрації. Протягом
встановленого законом строку він не
звертався до нотаріальної контори із
заявою про відмову від прийняття
спадщини та продовжував постійно
користуватися належною йому частиною
гаражу НОМЕР_1, в якому зберігав належні
йому байдарки, а тому не мав обов'язку
подавати заяву до нотаріальної контори
про прийняття спадщини. Згідно
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого, він має право на 1/2
частки спадкового майна - гаражного
боксу АДРЕСА_2 у АГК «Супутник». Крім
того, вказав, що на даний час право на
користування майном у рівних частинах
має як позивач (на підставі свідоцтва
про право на спадщину) та він (у силу
положень ч. З ст. 1268 ЦК України).

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 19 квітня 2012 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Відновлено порушене право ОСОБА_1 на
користування 1/2 частиною гаражного
боксу, зобов'язано ОСОБА_4, директора
автогаражного кооперативу "Супутник"
Марцинюка В.Ю. та ОСОБА_3 не чинити
перешкоди ОСОБА_1 у користуванні 1/2
частиною гаражного боксу АДРЕСА_2 у
Автогаражному кооперативі «Супутник».
У задоволенні іншої частини позову
ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов
ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4
право власності на 1/2 частину гаражного
боксу АДРЕСА_2 в Автогаражному
кооперативі «Супутник».

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 18 жовтня 2012
року рішення суду першої інстанції
змінено. У частині зобов'язання
директора автогаражного кооперативу
"Супутник" Марцинюка В.Ю. та ОСОБА_3 не
чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні
1/2 частиною гаражного боксу АДРЕСА_2 у
Автогаражному кооперативі «Супутник»
рішенню суду скасовано і у позові
ОСОБА_1 у цій частині - відмовлено. В
іншій частині рішення суду залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 22.05.2013 року
касаційна скарга ОСОБА_1 була
задоволена частково, а рішення
Київського районного суду м. Харкова
від 19 квітня 2012 року та рішення
апеляційного суду Харківської області
від 18 жовтня 2012 року - скасовані, а
справа направлена на новий розгляд.

В судовому засіданні ОСОБА_1 уточнив
та доповнив свій позов і просив суд
визнати за ним право власності в цілому
на гаражний бокс АДРЕСА_2 в
автогаражному кооперативі «Супутник»
у порядку спадкування за законом після
смерті батька ОСОБА_6 та визнати
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом від 10.06.2011 року,
видане Харківською державною
нотаріальною конторою №8 за реєстровим
№3-898, спадкова справа №632/95; визнати
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом від 10.06.2011 року,
видане Харківською державною
нотаріальною конторою №8 за реєстровим
№3-900, спадкова справа №499/2005, стягнути з
відповідачів солідарно майнову шкоду у
2000 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свій
зустрічний позов підтримав, проти
первісного уточненого та доповненого
позову заперечував з підстав,
викладених у зустрічному позові.

Відповідачі за первісним позовом
директор автогаражного кооперативу
«Супутник» Марцинюк Василь Юхимович,
ОСОБА_3 та представник ХДНК №8 в судове
засідання не з'явилися, причин неявки
суду не повідомили, у зв'язку з чим суд
ухвалив про слухання справи за їх
відсутності.

В судовому засіданні допитані
свідки.

Вивчивши уточнений первісний позов
ОСОБА_1, зустрічний позов ОСОБА_4,
вислухавши сторони, дослідивши надані
сторонами докази та інші матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_4
задоволенню не підлягає за наступних
підстав.

Так, судом установлено, що рішенням
виконкому Київської Ради народних
депутатів м. Харкова від 20 березня 1990
року за № 84-7 ОСОБА_6 було затверджено
членом АГК «Супутник» та останнім була
виплачена вартість боксу НОМЕР_1.

Згідно реєстраційного посвідчення,
виданого Харківським міським бюро
технічної інвентаризації, гараж НОМЕР_1
було зареєстровано за ОСОБА_6 на праві
приватної власності на підставі
довідки ГСК «Супутник» від 07 серпня 1993
року за peєстровим № 318.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спадкоємцями за законом після
померлого ОСОБА_6 були його дружина
ОСОБА_7 та сини: ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які
мешкають у АДРЕСА_1.

16 жовтня 1995 року до нотаріальної
контори із заявою про видачу свідоцтва
про право на спадщину звернувся син
померлого ОСОБА_1, який на момент
звернення мешкав у АДРЕСА_1. Його заяву
було прийнято, зареєстровано у Книзі
обліку та реєстрації спадкових справ 16
жовтня 1995 року за порядковим № 1017 та
заведено спадкову справу №632/1995.

10 червня 2011 року ОСОБА_1 було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті його батька
ОСОБА_6 на 1/3 частину гаражного боксу
АДРЕСА_2 у АГК «Супутник».

Як зазначено у цьому свідоцтві,
спадкоємцями померлого ОСОБА_6 є його
дружина ОСОБА_7 в 1/3 частці спадкового
майна та син ОСОБА_4 в 1/3 частці.
Свідоцтво про право на спадщину на 2/3
частки спадкового майна останнім не
видано.

10 червня 2011 року ОСОБА_1 видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті матері ОСОБА_7,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, на 1/2 частину
належної їй 1/3 частки спірного гаражу.
Як зазначено у цьому свідоцтві,
свідоцтво про право на спадщину на іншу
1/2 частину спірного гаражу не видано.

Таким чином позивач ОСОБА_1 є власником
1/2 частини спірного гаражу.

10 червня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
нотаріальної контори із заявою про
видачу додаткового свідоцтва про право
на спадщину. Його заяву було прийнято,
зареєстровано у Книзі обліку та
реєстрації спадкових справ 10 червня 2011
року за порядковим № 994, спадкова
справа № 632/1995.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30 травня 2008 року № 7 відносини
спадкування регулюються правилами ЦК
України, якщо спадщина відкрилася не
раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила ЦК Української РСР,
тому числі щодо прийняття спадщини,
кола спадкоємців за законом. У разі
коли спадщина, яка відкрилася до
набрання чинності ЦК України і строк на
її прийнятті не закінчився до 1 січня 2004
року, спадкові відносини регулюються
цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_4
зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1.

Проте, як вбачається зі спадкової
справи, після померлого ОСОБА_6 13 жовтня
1995 року ОСОБА_4 подав до нотаріальної
контори заяву, в якій зазначив, що
спадщину після смерті батька він не
прийняв. До суду за продовженням строку
для прийняття спадщини звертатися не
буде.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року,
чинного на час відкриття спадщини,
спадкоємець за законом або за
заповітом вправі відмовитись від
спадщини протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини. Наступне
скасування спадкоємцем такої заяви не
допускається.

Вважається, що відмовився від спадщини
також той спадкоємець, який не вчинив
жодної з дій. що свідчать про прийняття
спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

У порушення вимог ст. 212 ЦПК України
суди не дали правової оцінки заяві
ОСОБА_4 від 13 жовтня 1995 року, не
визначилися, чи с така заява його
відмовою від спадщини після смерті
батька та не з'ясували, які його дії
свідчать про прийняття спадщини після
смерті матері ОСОБА_7

Крім того, як роз'яснено у п. 23 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» від 30 травня 2008 року №
7 свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.
Особа може звернутися до суду за
правилами позовного провадження в разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину.

Оскільки матеріали справи не містять
даних про звернення ОСОБА_4 до
нотаріальної контори з питання видачі
свідоцтва про право на спадщину, при
тому, що згідно відміток на виданих
ОСОБА_4 свідоцтвах про право на
спадщину після смерті обох батьків,
свідоцтва про право на спадщину на іншу
частину спадкового майна - гаражного
боксу АДРЕСА_2 в АГК «Супутник» іншому
спадкоємцю не видано, відсутні
підстави для задоволення зустрічного
позову ОСОБА_4 про визнання за ним права
власності на ? частину спірного
гаражного боксу.

Таким чином, оскільки судом
встановлено, що ОСОБА_1 після смерті
матері ОСОБА_7 набув права власності на
? частини спірного гаражу (1/3 після
смерті батька + 1/6 після смерті матері),
про що йому видано свідоцтво про право
на спадщину за законом від 10.06.2011 року,
видане Харківською державною
нотаріальною конторою №8 за реєстровим
№3-898, спадкова справа №632/95, та
додаткове свідоцтво про право на
спадщину за законом від 10.06.2011 року,
видане Харківською державною
нотаріальною конторою №8 за реєстровим
№3-900, спадкова справа №499/2005, то
додаткового визнання права власності
на цю частину гаражу судовим рішенням
не потрібно, і в цій частині, тобто у
визнанні права власності на цю ?
частину гаражу та у визнанні недійсним
свідоцтв про право спадщину за законом
від 10.06.2011 року, виданих Харківською
державною нотаріальною конторою №8 за
реєстровим №3-898, спадкова справа №632/95,
та за реєстровим №3-900, спадкова справа
№499/2005, суд відмовляє.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_1
своєчасно подав до нотаріальної
контори заяви про прийняття спадщини
після смерті батька ОСОБА_6 та вчинив
дії, що свідчать про прийняття спадщину
після смерті батька в цілому, а ОСОБА_4
та ОСОБА_7 подали заяви про неприйняття
спадщини після смерті ОСОБА_6, то таким,
що прийняв спадщину після смерті
батька ОСОБА_6- є ОСОБА_1 Оскільки право
власності на ? частину спадщини вже
оформлено за ОСОБА_1, суд визнає за ним
право власності на не оформлену ?
частину спадщини, від якої відмовилися
ОСОБА_4 та ОСОБА_7

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст.
321 ЦК України, де вказано, що право
власності є непорушним і ніхто не може
бути позбавлений цього права та
обмеженим в його здійсненні, підлягає
задоволенню позов ОСОБА_1 до директора
автогаражного кооперативу «Супутник»
Марцинюка Василя Юхимовича, ОСОБА_3, про
відновлення порушеного права ОСОБА_1 на
користування гаражним боксом, оскільки
дії цих відповідачів, які виразилися у
заміні замків, перешкоджанні у доступі
до гаражу, що підтверджується
постановою про відмову в порушені
кримінальної справи Київського РВ
ГУМВСУ в Харківській області,
зверненням ОСОБА_1 до Прокуратури
Харківської області та прокуратури
Київського району м. Харкова, свідчать
про порушення права позивача ОСОБА_1

Доказів на обґрунтування позовних
вимог в частині стягнення з
відповідачів моральної шкоди
позивачем ОСОБА_1 до суду не надано, у
зв'язку з чим суд відмовляє у їх
задоволенні, вважаючи недоведеними.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 88, 114, 209, 212, 213 - 215, 218 ЦПК
України,-

В и р і ш и В:

Позов ОСОБА_1 до директора
автогаражного кооперативу «Супутник»
Марцинюка Василя Юхимовича, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання права власності на
частину гаража у порядку спадкування
за законом, усунення перешкод у
користуванні майном та стягнення
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
? частину гаражного боксу АДРЕСА_2 в
автогаражному кооперативі «Супутник»
у порядку спадкування за законом.

Відновити порушене право ОСОБА_1 на
користування гаражним боксом,
зобов'язати директора автогаражного
кооперативу «Супутник» Марцинюка
Василя Юхимовича та ОСОБА_3 не чинити
перешкоди ОСОБА_1 у користуванні
гаражним боксом АДРЕСА_2 в
автогаражному кооперативі «Супутник».

В решті позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права
власності на ? частину гаражного боксу
АДРЕСА_2 в автогаражному кооперативі
«Супутник» у порядку спадкування за
законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Київський районний суд міста Харкова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В.
Нев'ядомський