Справа № 2/489/1915/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

21.07.2014 р.

Ленінський районний суд м.
Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової
Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Миколаївської міської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014 р. ОСОБА_2 звернулась до суду
з позовом до Миколаївської міської
ради про визнання права власності в
порядку спадкування. Вказувала на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла її мати -
ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась
спадщина у вигляді належного житлового
будинку АДРЕСА_1 в м. Миколаєві. За життя
мати позивачки склала заповіт,
відповідно до якого заповідала належне
їй майно своїй доньці - позивачці
ОСОБА_2 Спадщину після смерті ОСОБА_3
позивачка прийняла, у встановленому
законом порядку звернулась до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини, однак їй було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
оскільки право власності померлої на
7/72 часток вищевказаного житлового
будинку не було зареєстровано у
встановленому законом порядку.

Посилаючись на вищевикладене,
позивачка просила суд визнати за нею
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 в м. Миколаєві в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2
заявлені вимоги підтримала в повному
обсязі.

Представник Миколаївської міської
ради в судове засідання не з`явився,
повідомлявся судом про розгляд справи
належним чином, від нього надійшла
заява з проханням розглядати справу за
його відсутності.

Представник Другої Миколаївської
державної нотаріальної контори та
ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились,
повідомлялись судом про розгляд справи
належним чином, причини неявки суду не
повідомили.

Вислухавши пояснення представника
позивачки, дослідивши матеріали, суд
встановив наступне.

Відповідно до Свідоцтва про народження
ОСОБА_2 (до укладення шлюбу - ОСОБА_2),
позивачка по справі, є донькою ОСОБА_3.

Відповідно до Свідоцтва про право на
спадщину за законом від 21.03.2007 р.,
виданого нотаріусом Другої
миколаївської державної нотаріальної
контори, ОСОБА_3 на праві власності
належало 65/72 часток житлового будинку
АДРЕСА_1

Згідно Витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 07.05.2007
р., право власності ОСОБА_3 на 65/72
часток вищезазначеного нерухомого
майна було зареєстровано у
встановленому законом порядку.

Також 11.01.2013 р. Ленінським районним
судом м. Миколаєва було постановлено
Рішення, відповідно до якого за ОСОБА_3
було визнано право власності на 7/72
часток житлового будинку АДРЕСА_1 в м.
Миколаєва, яке набрало законної сили,
проте не було зареєстровано у
встановленому законом порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_3 померла. Після її
смерті відкрилась спадщина у вигляді
належного їй на праві власності
житлового будинку АДРЕСА_1 в м.
Миколаєві.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини, тобто з
моменту смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи,
28.04.2012 р. ОСОБА_3 було складено заповіт,
посвідчений приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 Відповідно до вказаного
заповіту ОСОБА_3 заповідала усе своє
майно, де б воно не було та з чого б
воно не складалось, і взагалі все, що
належатиме їй на час смерті, ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1233, ст. 1236 ЦПК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї
смерті. Заповідач має право охопити
заповітом права та обов`язки, які йому
належать на момент складання заповіту,
а також ті права та обов`язки, які
можуть йому належати у майбутньому.

У встановленому законом порядку ОСОБА_2
звернулась до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
смерті своєї матері - ОСОБА_3

Проте відповідно до Постанови
нотаріуса 25.05.2014 р. позивачці ОСОБА_2
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на 7/72 часток
житлового будинку по АДРЕСА_1 в м.
Миколаєві, оскільки право власності
спадкодавиці на вищезазначене
нерухоме майно не було посвідчено
нотаріально.

Згідно Порядку вчинення нотаріальних
дій нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
22.02.2012 р., видача свідоцтва на право на
спадщину на майно, яке підлягає
реєстрації, проводиться нотаріусом
після подання правовстановлюючих
документів щодо належності цього
майна спадкодавцеві.

Разом з тим з матеріалів справи
вбачається, що спадкодавиця ОСОБА_3
набула право власності на 7/72 часток
житлового будинку АДРЕСА_1 в м.
Миколаєві відповідно до Рішення суду
від 11.01.2013 р., яке набрало законної сили
22.1.2013 р., а ІНФОРМАЦІЯ_1 р. - померла.

За таких обставин померла ОСОБА_3 не
встигла здійснити державну реєстрацію
своїх прав на вищезазначене нерухоме
майно.

Проте право власності на 65/72 часток
вищезазначеного житлового будинку
було зареєстровано за спадкодавицею за
життя у встановленому законом порядку,
відповідно перешкоди у ОСОБА_2 для
оформлення спадкових прав на спадкове
майно після смерті ОСОБА_3 в цій частині
- відсутні.

Зі змісту копії спадкової справи №
89/2013, наданої до суду, встановлено, що з
заявою про прийняття спадщини після
смерті останньої звернувся також її
син ОСОБА_4 - третя особа по справі.

Проте за життя ОСОБА_3 було складено
заповіт на користь ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1223 ЦК України
переважне право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті.

Доказів того, що інші особи (ОСОБА_4 або
ін.), крім позивачки мають право на
обов`язкову частку у спадщині суду не
надано.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна має право пред`являти позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Враховуючи вищевикладене та
дослідивши надані докази в сукупності,
суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2
обґрунтовані, однак підлягають
частковому задоволенню. А саме в
частині визнання за позивачкою права
власності на 7/72 часток житлового
будинку АДРЕСА_1 в м. Миколаєві, в
задоволенні іншої частини позовних
вимог необхідно відмовити, через
відсутність перешкод в оформлені
спадщині у встановленому законом
порядку.

На підставі ст.ст. 384, 392, 1216, 1241, 1261, 1270
Цивільного кодексу України та
керуючись ст.ст. 10, 14, 60, 62, 88, 212-214 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Миколаївської
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування -
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 7/72
часток житлового будинку АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за заповітом,
після смерті ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: