Провадження № 2/263/560/2014 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року
місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя
Донецької області у складі головуючого
судді Кулика С.В., при секретарі
Антоненко К.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Відкритого акціонерного
товариства «Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди завданої дорожньо-транспортною
пригодою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеною позовною заявою, в
обґрунтування вимог зазначив, що 12.04.2013
року приблизно о 09-05 ОСОБА_2, керуючи
автомобілем МАЗ, державний номерний
знак НОМЕР_1, проїжджаючи перехрестя
вул. Артема з бул. Шевченко, що в
Жовтневому районі м. Маріуполя, був
неуважним, не стежив за дорожньою
обстановкою, при повороті праворуч не
надав перевагу у русі автомобілю
DAEWOO-LANOS, державний номерний знак НОМЕР_2,
під керуванням позивача, який рухався
попереду в попутному напрямку.
Транспортні засоби отримали технічні
пошкодження. Постановою Жовтневого
районного суду м. Маріуполя від 26.04.2013
року відповідач був визнаний винним у
скоєнні правопорушення, передбаченого
ст. 124 КУпАП та притягнутий до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу на користь держави в
сумі 340 грн. На час ДТП
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 була застрахована ВАТ «НАСК
«ОРАНТА», тому після ДТП 13.04.2013 року
позивач звернувся до них з
повідомленням про
дорожньо-транспортну пригоду. До
теперішнього часу виплата страхового
відшкодування не проведена, дійсна
причина невиплати страхового
відшкодування до теперішнього часу
невідома. Крім матеріальних збитків,
відповідачем позивачу була завдана
моральна шкода, яка виразилась у
нервовому стресі та душевних
стражданнях, які він переніс під час
зіткнення автомобілів та в наслідок
пошкодження автомобілю. Відсутність у
повсякденному житті автомобіля
порушило позивачу та його родині
звичайний розклад дня, що негативно
вплинуло на реалізацію його намірів,
погіршало нормальні життєві зв'язки.
Просить суд стягнути з ВАТ «НАСК
«ОРАНТА» на його користь суму
матеріальної шкоди в розмірі 5262, 63 грн.,
з відповідача ОСОБА_2 матеріальну
шкоду в сумі 1000 грн. (франшиза), та
моральну шкоду в сумі 10 000 грн. Стягнути
з відповідача судові витрати: судовий
збір в сумі 281 грн. та витрати на правову
допомогу в сумі 1000 грн.

В процесі розгляду справи позивач
уточнив свої позовні вимоги та
остаточно просив суд стягнути з ВАТ
«НАСК «ОРАНТА» на його користь суму
матеріальної шкоди в розмірі 4547, 42 грн.,
з відповідача ОСОБА_2 матеріальну
шкоду в сумі 510 грн. (франшиза), та
моральну шкоду в сумі 10 000 грн. Стягнути
з відповідача судові витрати: судовий
збір в сумі 281 грн. та витрати на правову
допомогу в сумі 1000 грн.

Позивач в судовому засідання надав
пояснення аналогічні викладеним в
уточненій позовній заяві. В подальшому
надав суду заяву з прохання розглянути
справу за його відсутністю. Просив суд
уточнені позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні надав пояснення антологічні
викладеним у позовних заявах. В
подальшому надав до суду заяву з
проханням розглянути справу за його
відсутністю. Наполягав на задоволенні
уточнених позовних вимог у повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
вимоги позивача визнав частково та
пояснив, що відповідно до вимог закону
всі страхові виплати повинна провести
страхова компанія. Він зі свого боку
виконав всі вимоги, яки були потрібні,
а саме: повідомив про пригоду в
страхову компанію, надав належні
документи. Вважає, що моральна шкода
позивачем значно завищена, оскільки в
момент ДТП він також відчував
негативні відчуття та провину. Не
заперечує проти стягнення з нього на
користь позивача суму франшизи, яка
обумовлена договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів , а саме 510 грн. В
іншій частини вимог просить відмовити.
В подальшому надав заяву з проханням
розглядати справу за його відсутністю.

Представник ВАТ «НАСК «Оранта» в
судовому засіданні уточнені позовні
вимоги позивача визнала частково в
сумі 4 695 грн. 51 коп., яка є сумою
страхового відшкодування, що
встановлена Страховим Актом складеним
страховиком - ВАТ «НАСК «ОРАНТА» та є
вартістю відновлювального ремонту з
урахуванням зносу за мінусом франшизи,
яка становить суму в розмірі 510 грн. В
інший частині позовних вимог просила
відмовити, оскільки вимоги є
необґрунтованими та не підтверджені
належними доказами. В подальшому
надала заяву з проханням розглянути
справу за її відсутністю.

Суд вислухавши сторони, дослідивши
надані у справі докази приходить до
наступного.

Встановлено, що 12.04.2013 року о 09-05 у м.
Маріуполі, на перехресті вул. Артема та
бул. Шевченко в Жовтневому районі
сталась дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобілів «МАЗ 55»,
державний номерний знак НОМЕР_1, під
керуванням водія ОСОБА_2, та
автомобіля «DAEWOO LANOS», державний
номерний знак НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_1

Постановою Жовтневого районного суду
м. Маріуполя від 26.04.2013 року ОСОБА_2 був
притягнутий до адміністративної
відповідальності за скоєння
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та на нього накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340 грн.

На момент ДТП цивільна-правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована в ВАТ «НАСК «ОРАНТА», у
зв'язку з чим ОСОБА_1 звернувся до
зазначеної страхової компанії з
заявою про відшкодування матеріальної
шкоди, завдану в результаті ДТП.

Відповідно до дослідження № АН1085 ВМ -
25.04-4 дод., складеного 25.04.2013 року ТОВ
«Гарант-АСІСТАНС» матеріальна шкода
завдана в результаті ДТП становить 5
205, 51 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
в межах заявлених вимог та на підставі
доказів наданих сторонами.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 979 Цивільного Кодексу
України за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Статтями 22, 1166 Цивільного Кодексу
України передбачено, що особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Майнова шкода, завдана
неправомірними діями особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно із статтею 29 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, обчислені в порядку
встановленому законодавством.

З положень статті 34.1 Закону
страховик терміново, але не пізніше 3-х
робочих днів (враховуючи день
отримання письмового повідомлення
про страховий випадок), зобов'язаний
направити аварійного комісара або
експерта на місце настання
страхового випадку таабо до
місцезнаходження пошкодженого майна
для визначення причин настання
страхового випадку та розміру
збитків.

Згідно ст. 34.2 Закону, якщо у
визначений строк аварійний комісар
або експерт не з'явились, потерпілий
має право самостійно обрати
аварійного комісара або експерта
для визначення розміру шкоди. У
такому випадку страховик зобов'язаний
відшкодувати потерпілому витрати на
проведення експертизи.

Представником ВАТ «НАСК «ОРАНТА» в
судовому засіданні був наданий
розрахунок матеріальної шкоди,
завданої ОСОБА_1, в результаті ДТП на
суму 4 695, 51 грн., який сторонами не
оспорювався. Однак враховуючи те, що
позивач просить суд стягнути з ВАТ
«НАСК «ОРАНТА» суму в розмірі 4 547, 42
грн., саме зазначена сума підлягає
стягненню зі страхової компанії на
користь позивача відповідно до
позовних вимог.

П. 2 ч. 36.2 ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у разі
визнання вимог заявника
обґрунтованими - прийняття рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентованої виплати) та виплатити
його. Якщо відшкодування витрат на
проведення відновлювального ремонту
пошкодженого майна (транспортного
засобу) з урахуванням зносу
здійснюється безпосередньо на рахунок
потерпілої особи (її представника),
сума, що відповідає розміру оціненої
шкоди, зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку
на додану вартість. При цьому доплата в
розмірі, що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту. Якщо у
зв'язку з відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
страховик (МТСБУ) не може оцінити її
загальний розмір, виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється у розмірі шкоди, оціненої
страховиком (МТСБУ). Страховик має
право здійснити виплати без проведення
експертизи (у тому числі шляхом
перерахування коштів особам, які
надають послуги з ремонту пошкодженого
майна), якщо за результатами
проведеного ним огляду пошкодженого
майна страховик і потерпілий досягли
згоди про розмір та спосіб здійснення
страхового відшкодування і не
наполягають на проведенні оцінки,
експертизи пошкодженого майна».

Зі змісту глави 67 Цивільного Кодексу
України і Закону України «Про
страхування» випливає, що якщо дії
третьої особи, якими страхувальнику
спричинені збитки, є страховим
випадком, то у такого потерпілого
(страхувальника за договором
страхування) є дві можливості
відшкодування шкоди: за рахунок
безпосереднього заподіювача шкоди; за
рахунок страховика шляхом отримання
страхового відшкодування. Право вибору
належить самому потерпілому.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 року розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки суди повинні мати на увазі,
що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК
України шкода, завдана особі майну
фізичною або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
заподіяну шкоду виникає у її завдавала
за умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та
вина зазначеної особи, а коли не було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик, у відповідності з
лімітами відповідальності страховика,
відшкодовує в установленому даним
Законом порядку оцінену шкоду,
спричинену в результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Потерпілому також відшкодовується
моральна шкода, передбачена п. 1, 2 ч. 2 ст.
23 Цивільного Кодексу України. При
цьому, страховик відшкодовує не більше
5 відсотків ліміту, визначеного у п. 9. 3
ст. 9 цього Закону.

Згідно роз'яснень, даних у п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» (з змінами), розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається залежно від характеру
правопорушення, глибини фізичних та
душевних страждань, порушення
здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вона є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування моральної шкоди
мають враховуватись вимоги розумності
та справедливості.

З урахуванням обставин справи, суд
приходить до висновку, що позивачу
ОСОБА_1, як власнику транспортного
засобу та безпосередньо як водію який
потрапив з вини відповідача ОСОБА_2 у
дорожньо-транспортну пригоду завдано
моральної шкоди, пов'язаної з душевними
стражданнями з приводу пошкодження
автомобіля, неможливістю його
використовувати певний час, що
спричиняло йому певні незручності у
житті, але суд, враховує що тяжких
наслідків для позивача не настало,
тому враховуючи конкретні обставин
справи, вважає, що цей розмір
відшкодування моральної шкоди
підлягає зменшенню до 500 грн.

З приводу витрат на правову допомогу
суд враховує, що розмір витрат на
оплату правової допомоги визначається
за домовленістю між сторонами та
особою, яка надає правову допомогу.
Статтею 33 Правил адвокатської етики,
схвалених Вищою кваліфікаційною
комісією адвокатури при Кабінеті
міністрів України від 01 жовтня 1999 року,
єдиною допустимою формою отримання
адвокатом за подання правової допомоги
клієнту є гонорар. Гонорар, отриманий
адвокатом за надання правової допомоги
повинен бути законним за формою і
порядком внесення і розумно
обґрунтований за розміром. При
визначенні обґрунтованого розмірі
гонорару, беруться до уваги обсяг часу
і роботи, що вимагаються для належного
виконання доручення. Розмір гонорару і
порядок його внесення мають бути чітко
визначені в угоді про надання правової
допомоги.

До матеріалів справи доданий акт
виконаних робіт та документ, якій
підтверджує сплату ОСОБА_1 суму
гонорару в розмірі 1 000 грн. тобто
сплату наданих послуг відповідно до
укладеного договору від 31.10.2013 року.
Враховуюче викладене, суд приходить до
висновку, що вищезазначена сума
підлягає стягненню зі ОСОБА_2 та ВАТ
«НАСК «ОРАНТА» в дольовому порядку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати пропорційно
задоволених вимог.

Позивачем документально підтверджені
витрати на сплату судового збору у
розмірі 281 грн., які також підлягають
стягненню з відповідачів в дольовому
порядку на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
27 Закону України «Про страхування»,
ст.ст. 22, 993,1166,1167, 1187, 1192 ЦК України,
ст.ст.8, 10, 11, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відкритого
акціонерного товариства НАСК "Оранта"
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, завданої ДТП -
задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства НАСК "Оранта" на користь
ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану
джерелом підвищеної небезпеки в сумі 4
547, 42 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду в сумі 510 грн. та
моральну шкоду в сумі 500 грн.

Стягнути в дольовому порядку з ОСОБА_2
та ВАТ НАСК "Оранта" витрати понесені
позивачем по сплаті судового збору в
сумі 281 грн. та витрати на правову
допомогу в сумі 1000 грн., а всього 1 281
грн., тобто по 640, 60 грн. з кожного.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана протягом 10 днів
від дня його проголошення до
Апеляційного суду Донецької області
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя. Особи, які приймали участь у
справі, але не були присутніми при
проголошенні судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів від дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
С.В. Кулик