Номер провадження: 22-ц/785/6364/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А.,
Черевка П.М.,

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 6 травня 2014
року у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 - «Про стягнення заборгованості
за кредитним договором», -

ВСТАНОВИЛА:

19.11.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду із зазначеним
позовом, по якому просило стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором у розмірі 13196,27 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилався на те, що 13.04.2007 року
між ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке змінило
свою назву на ПАТ КБ «ПриватБанк» та
відповідачем був укладений кредитний
договір № б/н про надання кредиту в
сумі 2600 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну карту зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. Позивач
умови вказаного договору виконав в
повному обсязі, проте відповідач
платежі належним чином не виконував,
у зв'язку з чим станом на 31.10.2013 року за
ним виникла заборгованість у загальній
сумі 13196,27 грн., яку до теперішнього часу
не погашено.

Представник позивача до суду не
з*явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.

Відповідач та його представник
обставини справи визнали, проти
задоволення позову заперечували,
просили суд застосувати строк
позовної давності.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 06.05.2014 року
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

21.05.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало
апеляційну скаргу на вказане рішення
суду, по якій просить рішення районного
суду скасувати, ухвалити у справі нове
рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення
районним судом норм матеріального та
процесуального права, а також на
неповне з'ясування обставин по справі
районним судом.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк» до відповідача про
стягнення заборгованості за кредитом,
районний суд виходив з того, що строк
позовної давності за кредитним
договором сплив, позивач не порушив
перед судом питання про визнання
поважними причини пропуску позовної
давності та не вказав такі причини. При
таких обставинах, суд вважав, що
вказаний строк не підлягає поновленню,
що є підставою для відмови позивачу у
позові.

Судом встановлені такі обставини по
справі.

13.04.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке
змінило свою назву на ПАТ КБ
«ПриватБанк» та відповідачем був
укладений кредитний договір № б/н про
надання кредиту в сумі 2600 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну карту зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Договір складається з заяви
позичальника відповідача, умов надання
банківських послуг та правил
користування платіжною карткою. З
умовами надання кредиту відповідач був
ознайомлений, що підтверджується його
підписами на договорі № б/н від 13.04.2007
року та правилами користування
платіжною карткою від 13.04.2007 року, на
довідці про стандартні умови
кредитування.

У зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань станом на 31.10.2013 року,
виникла прострочена заборгованість по
поверненню кредиту, загальна сума якої
згідно з розрахунком заборгованості
становить 13196,27 грн.

Останню оплату з повернення кредиту
відповідачем здійснено 16.12.2007 року в
розмірі 71,72 грн., інших доказів
погашення кредиту та сплати комісій,
відсотків, пені, штрафу суду надано не
було.

Згідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до положень ст. 256 ЦК
України, загальна позовна давність
встановлюється тривалістю три роки.
Спеціальна позовна давність в один рік,
відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Частина 1 ст. 261 ЦК України передбачає,
що перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права про особу, яка
його порушила.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем було подано до суду позов
19.11.2013 року, а кредитний договір між
сторонами укладений 13.04.2007 року,
граничний строк дії картки (місяць, рік)
вказаний на ній та вона є дійсною до
останнього календарного дня такого
місяця, дія картки закінчилась 31.01.2009
року.

Вказані обставини свідчать про те, що
ПАТ КБ « ПриватБанк» було відомо про
наявність кредитної заборгованості у
відповідача, починаючи з початку
перебігу обов'язку відповідача
сплачувати проценти за користування
кредитом. Однак, як вбачається з
матеріалів справи, до 19.11.2013 року,
позивачем не було вжито заходів щодо
погашення заборгованості по кредиту
відповідачем.

Колегія суддів звертає увагу, що
позивачем не надано доказів щодо
продовження строку дії кредитного
договору, а також, що після закінчення
строку дії платіжної картки,
відповідач продовжував нею
користуватися, або отримував в
установі банку нову платіжну картку з
встановленим на ній кредитним лімітом
наявності на ній грошових коштів.

Тому, надану суду апеляційної
інстанції представником апелянта
довідка про продовження строку дії
картки, яка була видана ОСОБА_2

Відповідно до ст. 267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Одночасно, колегія суддів звертає
увагу, що позивачем питання про
продовження судом строку позовної
давності із зазначенням причин
поважності пропуску строку у позовній
заяві або окремій заяві перед районним
судом не ставилося. Документів, які б
свідчили про переривання або зупинення
перебігу строку позовної давності до
матеріалів цивільної справи не
додавалося.

Крім того, кредитний договір між банком
та відповідачем є споживчим і тому на
нього розповсюджуються положення
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Згідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», якщо
кредитодавець у позасудовому порядку
або до судового провадження
звертається з вимогою про повернення
споживчого кредиту або погашення
іншого боргового зобов'язання
споживача, кредитодавець не може у
будь-який спосіб вимагати будь-якої
плати або винагороди від споживача за
таке звернення. При цьому кредитодавцю
забороняється: вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якої минув.

Пунктом 31 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» передбачено,
що при застосуванні положення п. 7 ч. 11
ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, суди мають виходити з того,
що у системному зв'язку з ч. 11 ст. 11
зазначеного Закону ця вимога
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямована на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не
передбачає заборони пред'явлення
окремих вимог у зв'язку з пропущенням
строку позовної давності, при
вирішенні таких спорів, суди повинні
враховувати положення ЦК про позовну
давність.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність сплила
і до додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо), положення п. 7 ч.
11 ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів» та вимоги ЦК України щодо
позовної давності застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Крім того, відповідно до правовій
позиції, яка висловлена Верховним
Судом України в постанові від 19.03.2014
року (справа № 6- 14 цс 14), відповідно
до правил користування платіжною
карткою, які є складовою кредитного
договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України
передбачено, що суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Цивільний інтерес підлягає захисту,
якщо він не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає, що районний суд,
давши оцінку поясненням сторін по
справі та на підставі сукупності
зібраних по справі доказів, прийшов до
правильного обґрунтованого висновку,
що позивачем був пропущений строк
позовної давності звернення до суду із
вказаним позовом про стягнення
заборгованості.

Висновки суду першої інстанції
відповідають вимогам норм права, на які
посилається суд під час розгляду
справи і фактичним обставинам по
справі, а також підтверджується
зібраними по справі доказами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції,
з'ясувавши обставини справи та давши
належну оцінку зібраним доказам,
дійшов до обґрунтованих висновків про
відсутність правових підстав для
задоволення позову через сплив строку
позовної давності.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які мають бути підставами для
скасування рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
є правильним по суті, відповідає
вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України,
підстави для його скасування та
ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 6 травня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко

П.М.
Черевко

09.07.2014 року
м. Одеса