Номер провадження: 22-ц/785/5650/14
Головуючий у першій інстанції Кочко
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Доценко Л.І.,

при секретарі - Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4, яка діє від імені та в інтересах
малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування за
законом, зустрічним позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_4, яка діє від імені та в інтересах
малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про
визнання договору дарування квартири
недійсним, визнання права власності на
квартиру, за апеляційною скаргою
ОСОБА_7 на рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від 22
квітня 2014 року,

встановила:

У листопаді 2011 р. ОСОБА_4 звернулася
до суду з вищевказаним позовом (а. с. 1 -
3), в якому на підставі ст. ст. 1220, 1225, 1261
ЦК України просила визнати за її
малолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6
право власності на спадкове майно в
рівних частках за кожним, а саме по 3/8 ч.
двокімнатної квартири АДРЕСА_1,
житловою площею - 28,4 кв. м., загальною
площею - 34,0 кв. м. (далі - Квартира).

В позові ОСОБА_4 посилалася на те, що
ОСОБА_11 є її чоловіком та батьком дітей.
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 помер. Після його
смерті відкрилася спадщина на спірну
квартиру, яка була подарована
останньому його матір'ю - ОСОБА_7. До
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини вони звернулися вчасно. Вона
відмовилася від прийняття спадщини на
користь дітей. Отримати у нотаріуса
свідоцтво про право власності на
спадщину за законом вона не змогла,
оскільки її чоловік не зареєстрував
право власності на спірну квартиру, а
тому не можна отримати витяг про
реєстрацію права власності.

27.11.13 р. до суду надійшов вищевказаний
позов ОСОБА_7, в якому остання на
підставі ст. 229 ЦК України просила: 1)
поновити строк звернення до суду; 2)
відмовити в задоволені первісного
позову; 3) визнати недійсним договір
дарування спірної квартири; 4) визнати
за нею право власності на спірну
квартиру.

В позові ОСОБА_7 посилалася на те, що
спірну квартиру вона 06.04.10 р. подарувала
сину - ОСОБА_11.. Вона є інвалідом ІІІ гр.,
у неї поганий слух, вона майже нічого не
чує, часто хворіє. Про що казали у
нотаріуса вона не чула, зміст
підписаного договору не розуміла.
Укладаючи договір дарування, вона
помилялася щодо наслідків такого
договору, вважала, що ОСОБА_11 буде
зобов'язаний доглядати за нею. Вона не
мала наміру передавати спірну квартиру
у власність ОСОБА_11. на безоплатних
умовах. На час укладання договору
дарування ОСОБА_11 проживав разом з нею
та її чоловіком (батьком) - ОСОБА_8 в
житловому будинку АДРЕСА_3, був
зареєстрований за цією адресою. ОСОБА_4
разом з дітьми проживала в
домоволодінні АДРЕСА_2. Після укладання
договору син залишився проживати разом
з нею та батьком, в їх житловому
будинку. Ключі від квартири, книжки з
оплати комунальних послуг залишилися у
неї. Спірна квартира знаходиться в
занедбаному стані, потребує ремонту, в
ній залишилися її речі.

Представник позивача в судовому
засіданні первісні позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити в
повному обсязі із зазначених в позові
підстав. Зустрічний позов не визнав,
просив відмовити в його задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_7, її представник
та представник відповідача ОСОБА_8 -
ОСОБА_9 в судовому засіданні первісний
позов не визнали, просили відмовити в
його задоволенні. Зустрічний позов
підтримали, просили задовольнити його
за вказаних у ньому підстав.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 22.04.14 р. позов
ОСОБА_4 задоволено. Визнано за
малолітніми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті їх батька - ОСОБА_11, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_5, за кожним на 3/8 ч. квартири
АДРЕСА_1 та складається в цілому з двох
кімнат, житловою площею - 28,4 кв. м.,
загальною площею - 34,0 кв. м..

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати. Ухвалити нове рішення про
повну відмову в задоволенні первісного
позову та задоволення її зустрічного
позову. Посилається на те, що рішення
суду першої інстанції ухвалено при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, недоведеності
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідності висновків суду
обставинам справи, з порушенням норм
матеріального (ст. ст. 182, 210, 229, 334, 392 ЦК
України) та процесуального (ст. ст. 212, 213
ЦПК України) права.

ОСОБА_9, представник ОСОБА_7, в
судовому засіданні підтримав доводи та
вимоги, які викладені в апеляційній
скарзі.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання
не з'явився. Про час і місце розгляду
справи сповіщений належним чином. Заяв
та клопотань суду не надав.

ОСОБА_4 письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надала. ЇЇ
представник ОСОБА_10 в судовому
засіданні вважав необхідним
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін. Послався на те,
що рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим. Додатково
вказав, що визначивши право на
успадкування кожним сином 3/8 ч. спірної
квартири, суд допустився арифметичної
помилки при визначенні розміру частки
в спадковому майні.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у розгляді справи, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при ухваленні
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити частково за
таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
первісного позову ОСОБА_4 та відмову в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7,
суд першої інстанції виходив з того, що
вимоги за первісним позовом є
обґрунтованими, зустрічні позовні
вимоги є безпідставними (а. с. 160 - 16).

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції, на підставі наданих
сторонами і досліджених в судовому
засіданні доказів, дійшов правильного
висновку про задоволення первісного
позову та відмову в задоволенні
зустрічного позову. Судом правильно
встановлено існування між сторонами
правовідносин щодо укладання договору
дарування та спадкових правовідносини.
Висновки суду в цій частині
відповідають обставинам справи,
вимогам діючого законодавства України
(ст. ст. 203, 215, 229, 717, 719, 1258, 1261, 1267, 1274 ЦПК
України, ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213 ЦПК України).
Доводи апелянта відносно помилки щодо
правових наслідків договору дарування,
що спірна квартира не входить до
спадкової маси, можливості визнання за
нею права власності на спірну квартиру,
безпідставного залучення її чоловіка
до участі у справі відповідачем є
неспроможними.

Відповідно до п. п. 6.3, 6.4, нотаріально
посвідченого договору дарування від
26.04.10 р. (а. с. 81 - 82) Дарувальник та
Обдарований стверджують. Що цей
договір не носить характеру фіктивного
та удаваного правочину, укладається не
про людське око, не приховує іншого
правочину і відповідає їхнім дійсним
намірам створити юридичні наслідки, а
також свідчать. Що зміст цього договору
нотаріусом роз'яснено у повному обсязі,
текст договору прочитаний ними
повністю, а також прочитаний
нотаріусом вголос. Сторони договору
однаково розуміють значення договору,
умови та правові наслідки для кожної із
сторін. Підписуючи договір, ОСОБА_7
вказала, що цей договір нею прочитаний,
його зміст їй зрозумілий. Жодної умови
щодо обов'язку обдарованого вчинити на
користь дарувальника будь-яку дію
майнового або немайнового характеру
договір дарування не містить. Доводи
апелянта про укладання договору
довічного утримання спростовуються
також тим, на час укладання договору
дарування ОСОБА_11 проживав разом з
матір'ю та батьком, в житловому будинку
останніх. За час життя сина договір
дарування оспорено не було.

Доводи апелянта про те, що за нею
можливо визнати право власності на
спірну квартиру суперечать положенням
ст. 392 ЦК України.

Суд за клопотанням позивача може
залучити до участі у справі іншу особу
як співвідповідача незалежно від того,
чи вказана ця особа відповідачем у
позові (ст. 33 ЦПК України).

Разом з тим, не можна погодитися з
висновками суду першої інстанції щодо
розміру частки спадкового майна за
кожним спадкоємцем. Суд першої
інстанції дійшов цих висновків при
невідповідності висновків суду
обставинам справи, з порушенням норм
матеріального (ст. 1261, 1267 ЦК України) та
процесуального (ст. 60, 179, 213 ЦПК України)
права.

З матеріалів спадкової справи (а. с. 46
- 105) вбачається, що спадкоємцями майна
померлого є: - мати - ОСОБА_7; - батько -
ОСОБА_8; - жінка - ОСОБА_4; - сини - ОСОБА_6
та ОСОБА_5 (ст. 1261 ЦК України). Всі
спадкоємці своєчасно прийняли
спадщину (ст. ст. 1268, 1269 ЦК України).
Тобто, доля кожного у спірній квартирі
становить - 1/5 ч. (ст. 1279 ЦК України).
ОСОБА_4 відмовилася від спадщини на
користь дітей (ст. 1274 ЦК України). Таким
чином, доля дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5
збільшилася і становить - 3/10 ч. = 1/5 ч. + (1/5
ч. : 2) за кожним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1
ст. 309 ЦПК України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право змінити рішення суду першої
інстанції. Підставою для зміни рішення
суду є невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом вищевказаних норм
матеріального та процесуального права
призвели до неправильного вирішення
справи щодо визначення розміру частки
у спадковому майні, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає в цій частині зміні.
Необхідно визнати за малолітніми
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку
спадкування за законом після смерті їх
батька - ОСОБА_11, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_5, за кожним на 3/10 ч. квартири
АДРЕСА_1, яка складається в цілому з
двох кімнат, житловою площею - 28,4 кв. м.,
загальною площею - 34,0 кв. м.. В решті
рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 -
задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 22 квітня 2014
року в частині визначення розміру
спадкового майна - змінити.

Визнати за малолітнім ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку
спадкування за законом після смерті
його батька - ОСОБА_11, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_5, на 3/10 частини квартири
АДРЕСА_1 та складається в цілому з двох
кімнат, житловою площею - 28,4 кв. м.,
загальною площею - 34,0 кв. м..

Визнати за малолітнім ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку
спадкування за законом після смерті
його батька - ОСОБА_11, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_5, на 3/10 частини квартири
АДРЕСА_1 та складається в цілому з двох
кімнат, житловою площею - 28,4 кв. м.,
загальною площею - 34,0 кв. м..

В решті рішення - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
Л. А. Гірняк

Л. І. Доценко