р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

04 липня 2014 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово -
судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Савенко
М.В.,

за участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Білгород-Дністровському
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості по заробітній платі і
моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості по заробітній платі і
моральної шкоди, просить суд стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість по заробітній платі та
за затримку розрахунку у сумі 93 519 грн,
моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.,
витрати по оплаті послуг адвоката.

В ході судового розгляду справи
уточнив свої позовні вимоги, просить
суд стягнути з відповідача на його
користь заборгованість по заробітній
платі та за затримку розрахунку у сумі
117 519 грн., моральну шкоду у розмірі 30 000
грн, витрати по оплаті послуг адвоката,
вказуючи, що він з 01 січня 2007 року почав
працювати адміністратором магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за
адресою АДРЕСА_1, власником якого є
суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_3

Спочатку ніяких трудових договорів
відповідачка з ним не укладала, але він
фактично працював, що підтверджується
довідкою виданою Білгород -
Дністровської об'єднаної державної
податкової інспекції від 01.01.2007 року, а
також листом податкової інспекції за №
1587 від 27 березня 2013 року, з якого
вбачається, що ОСОБА_3 з 01 січня 2007 року
по грудень 2011 року надавала відомості
про нарахування йому заробітної плати
за його працю та перераховувала
податок на доходи фізичних осіб.

Однак на руки йому жодним разом
заробітна плата не надавалася та не
виплачувалася. У відомостях про
отримання заробітної плати він не
розписувався.

18 січня 2012 року між ним та
відповідачкою був укладений Трудовий
договір, згідно якого він працює в неї
адміністратором з окладом 4800 грн. на
місяць. Договір підписаний ним та
відповідачкою та зареєстрований у
Центрі зайнятості.

07 березня 2012 року близько о 09.00 годині
ранку він прийшов на роботу до магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1», однак на робоче місце
його не впустив чоловік у формі
охоронця.

Таким чином він не працює з 07 березня 2012
року, при цьому відповідач по справі не
надала йому письмового підтвердження
про розірвання між нею та ним трудового
договору.

Позивач неодноразово звертався до
відповідачки з проханням виплати
заробітну плату, однак вказані
звернення результату не дали, тому він
і вимушений звернутися з вказаним
позовом до суду.

В ході судового розгляду справи
позивач свої позовні вимоги підтримав
та просить суд їх задовольнити.

Адвоката в інтересах позивача його
позовні вимоги підтримав, наполягає на
їх задоволені.

Представник відповідача з позовними
вимогами позивача не погодилася,
просить суд в їх задоволені відмовити у
повному обсязі, посилаючись на те, що
ОСОБА_3 здійснює підприємницьку
діяльність у м. Білгород -
Дністровському Одеської області, в
орендованому приміщені магазину,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1.

Нею було прийняте рішення, що займатися
господарськими справами та
забезпечувати діяльність магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» буде ОСОБА_2, з яким було
досягнуто домовленості про те, що він
безоплатно може використовувати
частину приміщення магазину для
зайняття своїми справами /ремонт та
обслуговування комп'ютерної та
побутової техніки, торгівля
запчастинами до неї/ та отримувати від
такої діяльності дохід, при цьому за
послуги з організації роботи в
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» ніяка
винагорода виплачуватися йому не буде.
На такі умови позивач погодився і
приступив до здійснення своєї
діяльності.

Таким чином, співпраця з позивачем в
орендованому приміщені магазину мала
здійснюватись на взаємовигідних
партнерських засадах. Для виконання
умов цих домовленостей йому була
видано нотаріальну довіреність, якою
ОСОБА_3 уповноважила його представляти
її інтереси як фізичної особи -
підприємця в державних, громадських та
інших підприємствах, установах,
організаціях незалежно від форм
власності по всім питанням, які
виникають у зв'язку з господарською
діяльністю магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1».
26.08.2010 року йому було видано ще одну
довіреність.

В подальшому будь - які відносини з
позивачем були припинені внаслідок
скоєння останнім злочину, шляхом
привласнення коштів, які були на
поточному рахунку ОСОБА_3

В трудовому договорі не міститься
підпис ОСОБА_3, що підтвердила судово -
почеркознавча експертиза.

Тобто, позивач скористався довіреністю
наданою ОСОБА_3 для керування
господарською діяльністю магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» та 24.01.2012 року
зареєстрував трудовий договір в
Білгород - Дністровському
міськрайонному центрі зайнятості без
її відома.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
сторони, допитавши в якості свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5, судом установлені такі
факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що
дійсно з 01 січня 2007 року позивач почав
працювати адміністратором магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за
адресою АДРЕСА_1, власником якого є
суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_3

Відповідно довідки, виданою Білгород -
Дністровською об'єднаною державною
податковою інспекцією від 01.01.2007 року, а
також листом податкової інспекції за №
1587 від 27 березня 2012 року, ОСОБА_3 з 01
січня 2007 року по грудень 2011 року
надавала відомості про нарахування
позивачу заробітної плати за його
працю та перераховувала податок на
доходи фізичних осіб. /л.с. 7-8, 48-49/

Суд не може погодитися з ствердженнями
представника відповідачки стосовно
того, що між позивачем та відповідачкою
не існувало трудових відносин, а тільки
договірні, що між ними була
домовленість що позивач безоплатно
може використовувати частину
приміщення магазину для зайняття
своїми справами /ремонт та
обслуговування комп'ютерної та
побутової техніки, торгівля
запчастинами до неї/ та отримувати від
такої діяльності дохід, при цьому за
послуги з організації роботи в
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» ніяка
винагорода виплачуватися йому не буде.
На такі умови позивач погодився і
приступив до здійснення своєї
діяльності, оскільки вказані
ствердження не знайшли свого
підтвердження в ході судового розгляду
справи і доказів вказаного нею не
надано, у справі не має жодного
письмового доказу укладання такого
договору, чим не виконано вимог ст. 10
ЦПК України, відповідно до якої кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Суд також не приймає до уваги посилання
позивача на трудовий договір,
укладений з відповідачкою 18 січня 2012
року та зареєстрований у центрі
зайнятості населення, /л.с. 9/ оскільки
як видно з висновку № 4409/02 призначеної
судом судово - почеркознавчої
експертизи від 13 січня 2014 року два
підписи від імені ОСОБА_3 виконані не
самою ОСОБА_3, а іншою особою з
наслідуванням підписам ОСОБА_3 /л.с.
115-116/

Суд не приймає до уваги також посилання
представника відповідача як на доказ
на те, що в теперішній час проводиться
перевірка за кримінальним провадження
стосовно підробки трудового договору,
оскільки перевірка не закінчена,
рішення не прийняте.

Крім того, в теперішній час також
проводиться перевірка і по скарзі
ОСОБА_2 на постанову слідчого про
закриття кримінального провадження
відносно ОСОБА_3

Як встановлено в ході судового
розгляду справи та підтверджується
актом перевірки територіальної
державної інспекції з питань праці в
Одеській області № 15-02-007/006 від 23.04.2012
року /л.с. 43-44/, поясненнями допитаних в
якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, при
здійснені підприємницької діяльності
у сфері торгівлі СПД ОСОБА_3
використовує працю найманих
працівників, які виконують
функціональні обов'язки продавців
промислових товарів, керуючого
магазином, адміністратора.

Перевіркою з'ясовано, що СПД ОСОБА_3
використовує працю наступних
працівників: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2

В порушені вимог ст. 29 КЗпП України,
роботодавець не ознайомив працівників
з правами, обов'язками та
відповідальністю, не вказані докладні
характеристики роботи, тощо, строки
виплати заробітної плати найманим
працівникам не встановлені, що є
порушенням вимог ст. 115 КЗпП України;
документи обліку виконуваної
працівником роботи і бухгалтерські
документи нарахування та виплати
заробітної плати відсутні.

Крім того, на підставі довідок про
трудові відносини фізичної особи з
платником єдиного податку, які видані
податковою інспекцією з'ясовано, що
ОСОБА_4 фактично перебуває у трудових
відносинах з СПД ОСОБА_3 з листопада 2005
року, ОСОБА_2 фактично перебуває в
трудових відносинах з січня 2007 року.

В порушені вимог ст.. 21 п. 6 ст. 24 КЗпП
України, трудові відносини з ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 з моменту їх фактичного допуску
до роботи належним чином оформлені не
були.

Знаходженням позивача з
відповідачкою у трудових відносинах
підтверджується також порушеною
відносно ОСОБА_2 кримінальною справою
за ст. 190 ч. 4 КК України, відповідно до
якої ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що
він в період з 2005 року по 07.03.2012 року
працював адміністратором в магазині
побутової техніки «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
розташований по АДРЕСА_1, який
орендувала фізична - особа-підприємець
ОСОБА_3, при цьому останній привласнив
кошти, які були на поточному рахунку
ОСОБА_3 Постановою суду від 06.12.2013 року
вказана кримінальна справа направлена
судом на додаткове розслідування.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України,
заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором, але не рідше двох разів на
місяць через проміжок часу, що не
перевищує шістнадцяти календарних
днів.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, які йому належать від
підприємства, організації, установ,
відшкодовуються в день звільнення.
Якщо робітник в день звільнення не
працював, то вказані суми повинні бути
виплачені не пізніше слідуючого дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок.

Вказані вимоги закону відповідачем
порушені та з позивачем не був
проведений на його вимогу розрахунок.

Згідно листа Білгород - Дністровської
об'єднаної податкової інспекції від
27.03.2012 року № 1587, сума боргу по
заробітній платі позивача за період з
01. 01.2007 року по 01.01.2012 рік складає 35919
грн.; з 02.01.2012 року по 07.03.2012 року складає
9465 грн. /9000 грн. за 3 місяці /3000 х 3/ та 465
грн. за 5 днів /в день 96,77 грн./ Загальна
сума заборгованості по заробітній
платі складає 45 384 грн. /35919 грн. +9000 грн. +
465 грн. за 3 місяці і 5 днів/

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього кодексу, а
саме в день звільнення працівника, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

За останні відпрацьовані 2 місяці
позивач повинний був отримувати
заробітку плату у розмірі 3000 грн, таким
чином його середньомісячна заробітна
плата складає 3000 грн.

Середній заробіток за весь час
затримки відповідно до вимог ст. 117 КЗпП
України за період з 08.03 2012 року по 27. 12.
2012 року на час звернення до суду як
просить позивач, становить 28 741, 93 коп. /9
місяців х 3000 грн.+ 18 днів за період з
09.12.2012 по 27.12.2012 року, 18 днів х 96,77 грн. в
день = 1741, 93 грн./ які підлягають
стягненню з відповідача у повному
обсязі.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику проводиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Що стосується позовних вимог позивача
щодо стягнення з відповідачки
моральної шкоди в розмірі 30 000 грн., то в
цієї частині позовних вимог суд вважає
за необхідне відмовити у повному
обсязі, оскільки позивачем не надано
жодного доказу спричинення такової та
з позовних вимог позивача зовсім є не
зрозумілим з чого саме він виходив
встановлюючи розмір відшкодування
моральної шкоду саме у сумі 30 000 грн.

Також не підлягають задоволенню вимоги
позивача щодо стягнення з відповідачки
витрат на послуги адвоката, оскільки
жодного доказу який би підтвердив
вказані витрати до суду позивачем не
надано.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає за необхідне позовні вимоги
позивача задовольнити частково,
стягнути з фізичної особи підприємця
ОСОБА_3 заборгованість із заробітної
плати за період з 01.01.2007 року по 07.03.2012
року у розмірі 45 384 грн., середній
заробіток за затримку розрахунку за
період з 08.03.2012 року по 27.12.2012 року у
розмірі 28 741, 93 грн.

В інший частині в задоволені
позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

В зв'язку з частковою обґрунтованістю
позовних вимог позивача підлягає також
стягненню з відповідачки на користь
держави судовий збір у розмірі 741, 26 грн.

Керуючись ст. ст. 115, 116, 117, 237-1 КЗпП
України, ст. ст.10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218
ЦПК України , суд,

В И Р І
Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості по
заробітній платі і моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи підприємця
ОСОБА_3 заборгованість із заробітної
плати за період з 01.01.2007 року по 07.03.2012
року у розмірі 45 384 грн., середній
заробіток за затримку розрахунку за
період з 08.03.2012 року по 27.12.2012 року у
розмірі 28 741, 93 грн.

Стягнути з фізичної особи підприємця
ОСОБА_3 на користь держави судовий збір
у розмірі 741, 26 грн.

В інший частині в задоволені позовних
вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засідання під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

С У Д Д Я :