Справа № 348/3667/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1647/2014
Головуючий у 1 інстанції Флоряк Д.В. Д.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Малєєва А.Ю.,
Меленко О.Є.
секретаря Яковин
М.Я.,

з участю:позивача ОСОБА_2

представників ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_5, Пасічнянської
сільської ради, третьої особи на
стороні відповідача ОКП
«Івано-Франківське обласне бюро
технічної інвентаризації» про
визнання недійсними рішення виконкому
сільської ради та свідоцтва про право
власності на житловий будинок,
скасування державної реєстрації права
власності на будинок за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Надвірнянського районного суду від 18
червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

в грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
даним позовом, посилаючись на те, що
житловий будинок по АДРЕСА_1 належав
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В
будинку разом з ОСОБА_6 проживала
відповідачка ОСОБА_5 У 1990 році ОСОБА_6
подарувала належний їй будинок його
дружині ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7
померла. Після її смерті він фактично
вступив в управління спадковим майном,
доглядав за ОСОБА_6, а після смерті
останньої здійснював догляд за
будинком. Однак, рішенням виконкому
Пасічнянської сільської ради від 12.06.2012
року № 31 спірне домоволодіння надано у
приватну власність ОСОБА_5 та на
підставі даного рішення їй видано
свідоцтво про право власності на це
домоволодіння. Вважаючи такі дії
сільської ради незаконними, просив
визнати недійсними рішення виконкому
сільської ради від 12.06.2012 року № 31 та
свідоцтво про право власності на
спірний житловий будинок і скасувати
державну реєстрацію права власності на
цей будинок.

Рішенням Надвірнянського
районного суду від 18 червня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5,
Пасічнянської сільської ради, третьої
особи на стороні відповідача ОКП
«Івано-Франківське обласне бюро
технічної інвентаризації» про
визнання недійсним рішення виконкому
сільської ради від 12.06.2012 року № 31,
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на житловий будинок та
скасування державної реєстрації права
власності на цей будинок відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи. Зазначає, що спірний
житловий будинок ОСОБА_6 в 1990 році
подарувала його дружині ОСОБА_7 Після
смерті дружини він фактично вступив в
управління спадковим майном, що
стверджується довідкою Пасічнянської
сільської ради № 1590 від 15.07.2003 року та
копією будинкової книги і продовжував
здійснювати догляд за ОСОБА_6, однак у
зв'язку з відсутністю коштів не оформив
документи, що посвідчують право
власності на спадкове майно. Суд не
врахував, що ОСОБА_6 мала у власності
тільки один житловий будинок по
АДРЕСА_1, який і подарувала його
дружині, номер господарства ОСОБА_6 у по
господарських книгах за різні роки
різний - в погосподарських книгах
станом на 1980 рік це № 226, а в по
господарських книгах за 1986-1989 роки - №?
213. Згідно акту комісії від 26.02.2014 року
земельною ділянкою, що прилягає до
житлового будинку відповідачки,
користується ОСОБА_2 На подвір'ї є
тільки один будинок, старого будинку
там ніколи не було. Про це стверджували
і свідки, допитані в судовому
засіданні, однак суд не взяв до уваги їх
показання. Безпідставними на думку
апелянта є і твердження суду про те, що
зазначений договір дарування не набув
державної реєстрації, так як не
зареєстрований в установленому
законом порядку, оскільки Закон
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" набув чинності в 2004 році і не
міг поширювати свою дію на
правовідносини, що виникли в 1990-1994
роках. Тому просить оскаржуване
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким його позов задовольнити.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримав,
представники ОСОБА_5 доводи
апеляційної скарги заперечили. Інші
особи, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлені про час і
місце її розгляду, не з'явились, що
згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не
перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши подані докази і доводи
апеляційної скарги та дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що згідно договору
дарування від 03.04.1990 року ОСОБА_6
подарувала ОСОБА_7 жилий будинок,
площею 16 кв.м в АДРЕСА_1. Право власності
ОСОБА_6 на подарований будинок
підтверджено довідкою про право
власності Пасічнянської сільської
ради від 21.03.1990 року та зареєстроване в
погосподарських книгах за №? 213.
Договір дарування не набув державної
реєстрації, так як за життя ОСОБА_7 в
установленому законом порядку даний
договір не зареєструвала. ІНФОРМАЦІЯ_2
року дружина позивача ОСОБА_7 померла,
заповітного розпорядження щодо
належного їй майна не зробила. Після
смерті дружини позивач фактично
вступив в управління спадковим майном.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням виконкому
Пасічнянської сільської ради від 12.06.2012
року № 31 оформлено право власності
ОСОБА_5 на домоволодіння по АДРЕСА_1 та
на підставі цього рішення їй видано
свідоцтво про право власності на дане
домоволодіння.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив із того,
що позивачем не доведено, що спірне
будинковолодіння по АДРЕСА_1, на яке
видано свідоцтво про право власності
на ім'я ОСОБА_5, входить до спадкового
майна, яке залишилося після смерті
дружини позивача. Пасічнянська
сільська рада, приймаючи оскаржуване
рішення, діяла в межах своїх
повноважень та компетенції, не
порушуючи при цьому права позивача.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно договору дарування від 03.04.1990
року ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_7 жилий
будинок, площею 16 кв.м в АДРЕСА_1. Право
власності ОСОБА_6 зареєстроване в по
господарських книгах за №? 213.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року дружина позивача
ОСОБА_7 померла, заповітного
розпорядження щодо належного їй майна
не зробила.

ОСОБА_2 на час смерті своєї дружини був
зареєстрований та проживав разом з нею
по АДРЕСА_2, в установленому законом
порядку до нотаріуса щодо оформлення
права на спадщину не звертався.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги, що спірне
домоволодіння, на яке видано свідоцтво
про право власності, входить до
спадкового майна, що залишилося після
дружини позивача ОСОБА_7

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З погосподарських книг за 1980-2005
роки вбачається, що станом на 1980 рік в
домоволодінні по АДРЕСА_1 були
зареєстровані та проживали ОСОБА_6 -
голова двору, ОСОБА_5 - сестра, ОСОБА_8 -
племінник (вибув 22.02.1979 року в Амурську
область). Домоволодіння складалося із
жилого будинку 1930 року побудови, та
земельної ділянки площею 0,47 га
(особистий рахунок № 226).

Рішенням виконкому Пасічнянської
сільської ради № 11 від 27.11.1985 року
ОСОБА_5 відкрито новий погосподарський
номер (згідно погосподарської книги №
1583) та наділено 0,37 га землі з фонду
сільської ради, із них 0,22 га у тимчасове
користування.

Згідно погосподарської книги за
1986-1989 роки ОСОБА_6 залишилася
зареєстрованою за особовим рахунком
НОМЕР_1 в домоволодінні, що складалося з
житлового будинку 1930 року побудови,
загальною площею 50 кв.м, житловою
площею 35 кв.м.

На час посвідчення ОСОБА_6
договору дарування 03.04.1990 року існувало
два різні погосподарські номери, як в
ОСОБА_6 так і в ОСОБА_5

У 2012 році ОСОБА_5 звернулася в
Пасічнянську сільську раду із заявою
про надання їй дозволу на оформлення
права власності на житловий будинок, в
якому вона фактично проживала.
Рішенням виконкому Пасічнянської
сільської ради № 31 від 12.06.2012 року
оформлено право власності ОСОБА_5 на
будинковолодіння АДРЕСА_1. На підставі
вказаного рішення ОСОБА_5 видано
свідоцтво про право власності від
27.06.2012 року.

Відповідно до технічного
паспорту на садибний (індивідуальний)
житловий будинок по АДРЕСА_1 даний
житловий будинок є 1960 року побудови і
складається із кухні площею 11,4 кв.м,
кладової площею 12,2 кв.м, житлової
кімнати площею 20,6 кв.м, а також є в
наявності дві шопи площею 4,8 кв.м та 18,0
кв.м.

Належних доказів того, що саме це
спірне будинковолодіння було
подароване дружині позивача, матеріали
справи не містять.

Статтею 328 Цивільного кодексу
України передбачено, що право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
з закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Частинами 1, 2 статті 321 ЦК України
встановлено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Підставами для визнання акта
незаконним і скасування є
невідповідність його вимогам чинного
законодавства України або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт.

Позивачем не доведено жодної
правової підстави для визнання
незаконним і скасування оскаржуваних
рішення виконкому Пасічнянської
сільської ради № 31 від 12.06.2012 року про
визнання права власності ОСОБА_5,
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно ОСОБА_5 від 27.06.2012 року.

Орган місцевого самоврядування,
приймаючи оспорювані акти, діяв на
підставі, в межах та у спосіб, що
передбачені чинним законодавством
України.

Відмовляючи в задоволенні
позову, суд першої інстанції,
дослідивши докази у справі і надавши їм
належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 11,
58-60, 212 ЦПК України, а також врахувавши
обставини справи, обґрунтовано виходив
з недоведеності позову та відсутності
правових підстав для визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на житловий будинок та
скасування його державної реєстрації.

Інші доводи апеляційної скарги
не спростовують правильності
висновків суду першої інстанції.
Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи, не встановлено.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
апеляційний суд приходить до висновку,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до ст. 308 ЦПК України є
підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а судового
рішення без зміни.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Надвірнянського
районного суду від 18 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення. Касаційна скарга на
ухвалу може бути подана до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Васильковський В.М.

Судді:
Малєєв А.Ю.

Меленко О.Є.