Справа № 645/7387/14-ц
Провадження №
07 листопада 2014 року Фрунзенський
районний суд м. Харкова у складі :
головуючого судді - Сілантьєвої Е.Є.,
секретаря судових засідань -
прокурора - Осадчої Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_2 звернувся до суду з
вищевказаним позовом, яким просив
позбавити ОСОБА_3 батьківських прав
відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позову
посилалася на те, що він ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серія НОМЕР_2
виданий МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС
України в Харківській області 19.01.2001
року), який зареєстрований і мешкаю за
адресою: АДРЕСА_1, є опікуном
малолітньої онуки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Мати малолітньої ОСОБА_5 заочним
рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова позбавлена батьківських прав
по відношенню до доньки та вказаним
рішенням суду він був призначений
опікуном онуки. З батьком дитини
ОСОБА_3, ОСОБА_5 у шлюбі не перебувала.
Відповідно до Витягу з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про внесення до актового
запису змін, доповнень № 5, 26.10.2012
внесені відомості до актового запису
про народження ОСОБА_4 про визнання
батьківства ОСОБА_3 Малолітня з дня
народження проживає в сім'ї позивача,
разом з ним - дідусем та дружиною
позивача - бабусею дитини, ОСОБА_6 також
позивач зазначив, що він разом з
дружиною займаються її вихованням,
піклуємось про стан здоров'я, розвиток,
матеріально утримуємо дитину. ОСОБА_3
відвідує КЗ «Дошкільне учбовий заклад
(ясла-садок) № 418», розвивається
відповідно віку, цілком здорова та
життєрадісна. Батько малолітньої,
ОСОБА_3, відбував покарання у
Диканівській ВК Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Харківській області з 21.07.2011 по 04.07.2014
(вирок Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 21.07.2011) за ст.309 ч.І, ст.317 ч.І.
ст.307 ч.2. До цього він був вже засуджений
Комінтернівським районним судом м.
Харкова 19.11.2001 також за ст. 309 ч. 1 КК
України. Ухвалою Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 26.06.2014 р.
ОСОБА_3 на підставі ст.2 Закону України
«Про амністію» від 08.04.2014 року був
звільнений від подальшого відбуття
покарання. ОСОБА_3, ніколи з донькою
однією сім'єю не проживав, дитина
зовсім його не знає і не сприймає як
батька, він відмовляється від своїх
батьківських прав і не заперечує проти
позбавлення його батьківських прав по
відношенню до доньки. На підставі
викладеного позивач звернувся до суду
з відповідним позовом.

У судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги у повному
обсязі, пояснив обставини викладені в
позовній заяві та просив суд їх
задовольнити, пояснивши, що відповідач
ніде офіційно не працював, вів
антигромадський спосіб життя, який
призвів до залежності стосовно
вживання стимуляторів, страждає на
захворювання, у тому числі тяжкі, які не
дозволяють йому повноцінно
працевлаштуватись та виконувати у
повному об'ємі батьківські обов'язки, а
саме піклуватись про доньку,
матеріально її утримувати. Також
позивач зазначив, що він на користь
дитини з батька рішенням суду стягнув
аліменти. Однак під час перебування
ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі, він
не працював, таким чином ніяких
аліментів не сплачував. Після
повернення із місць позбавлення волі
ОСОБА_3 не проводить заходів щодо
отримання постійної роботи, санітарний
стан квартири, в якій він проживає,
незадовільний, для малолітньої дитини
там не створені належні умови.

Відповідач в судове засідання не
з'явився повідомлявся про час та місце
розгляду справи своєчасно та належним
чином, причину неявки в судове
засідання не повідомив. Надав
посвідчену 06.08.2014 р. приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 заяву,
зареєстровану в реєстрі за № 1052, згідно
якої не заперечує проти позбавлення
його батьківських прав у відношенні до
його малолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, у зв*язку з тим, що не має
можливості виконувати свої
батьківські обов*язки та утримувати її
матеріально. Також, просив слухати
справу про позбавлення батьківських
прав без його участі.

Враховуючи, що у справі маються
достатні дані про права і
взаємовідносини сторін, суд вважає
можливим розглянути справу за
відсутності відповідача та, зі згоди
позивача, ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

У судовому засіданні представник
третьої особи - Управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради Ананченко Л.Б., позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
проти задоволення позову не
заперечувала та надала суду висновок
від 20.10.2014 року № 449 про доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3
відносно його дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4.

У судовому засіданні прокурор
прокуратури Фрунзенського району м.
Харкова Осадча Л.О. підтримала позовні
вимоги.

Суд, вислухавши позивача, представника
служби у справах дітей, прокурора, який
вважав, що позбавлення батьківських
прав ОСОБА_3 відносно доньки ОСОБА_4
відповідає інтересам дитини,
дослідивши надані позивачем докази у
їх сукупності, вважає що позов
підлягає задоволенню у повному обсязі
з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 164, 170 СК України та
п. 16, 18 Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року №3
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав » мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він:
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;
жорстоко поводяться з дитиною; є
хронічними алкоголіками або
наркоманами.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до
культурних та інших духовних
цінностей; не сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють
умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо,
так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками. Жорстоке
поводження полягає у фізичному або
психічному насильстві,
застосуванні недопустимих
методів виховання, приниженні
людської гідності дитини тощо.
Хронічний алкоголізм батьків і
захворювання їх на наркоманію мають
бути підтверджені відповідними
медичними висновками. Як експлуатацію
дитини слід розглядати залучення
її до непосильної праці, до заняття
проституцією, злочинною діяльністю
або примушування до жебракування.

Якщо позов про позбавлення
батьківських прав заявлений із
декількох підстав, суди повинні
перевіряти та обґрунтовувати в
рішенні кожну з них.

Як встановлено у судовому засіданні та
підтверджується свідоцтвом про
народження дитини серії НОМЕР_3,
виданого повторно 26.10.2012 року
Ленінським відділом реєстрації актів
цивільного стану Харківського
міського управління юстиції, ОСОБА_3
записаний батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
а ОСОБА_5 записана матір*ю, про що в
книзі реєстрації актів громадянського
стану про народження зроблено
відповідний запис за № 261.

Відповідно до рішення Ленінського
районного суду м. Харкова від 18.02.2013 р.
(справа 2024/10080/2012, провадження 2/642/327/13) -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 позбавлена
батьківських прав по відношенню до
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто з неї
аліменти на утримання доньки. Також,
вказаним рішенням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
опікуном малолітньої ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9-12).

Згідно посвідченої 06.08.2014 р. приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 заяви,
зареєстрованої в реєстрі за № 1052,
ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення
його батьківських прав у відношенні до
його малолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв*язку з тим, що не має
можливості виконувати свої
батьківські обов*язки та утримувати її
матеріально.

В судовому засіданні знайшли
підтвердження пояснення позивача про
те, що ОСОБА_3, дійсно відбував
покарання у Диканівській ВК Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Харківській області з 21.07.2011
по 04.07.2014 (вирок Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 21.07.2011) за
ст.309 ч.І, ст.317 ч.І. ст.307 ч.2. До цього він
був вже засуджений Комінтернівським
районним судом м. Харкова 19.11.2001 також
за ст. 309 ч. 1 КК України. Ухвалою
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 26.06.2014 р. ОСОБА_3 на підставі
ст.2 Закону України «Про амністію» від
08.04.2014 року був звільнений від
подальшого відбуття покарання (а.с. 5,
13-16). Таким чином, суд вважає, що
відповідач не міг проживати з донькою
однією сім'єю, приділяти їй належну
увагу, забезпечувати її духовний та
матеріальний розвиток.

Відповідно до акту № 21 житлово -
побутових умов проживання сім*ї, в якій
проживає ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
адресою АДРЕСА_1, вбачається, що умови
проживання добрі, квартира
відремонтована, обладнана необхідними
меблями, побутовою технікою. Для
виховання та розвитку дитини є окреме
пальне місце, місце для ігр та
відпочинку.

Судом вивчався висновок департаменту
праці та соціальної політики
управління служб у справах дітей № 449
від 20.10.2014 року про доцільність
позбавлення відповідача батьківських
прав щодо його неповнолітньої доньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та таким, що
відповідає інтересам дитини. При цьому
посилаються на те, що дитина проживає
разом зі своїм дідусем, ОСОБА_3 не
займається вихованням доньки, не
цікавиться її життям, не виконує свій
обов'язок, щодо матеріального
утримання доньки ОСОБА_4. Позивач, його
дружина - бабуся дівчинки самостійно
піклуютъся про стан здоров'я онуки її
розвиток та виховання. Дитина
знаходиться з народження на медичному
обліку, догляд та лікування
малолітньої ОСОБА_4, 2010 року народження,
виконує її дідусь та бабуся. Батька
дитини, ОСОБА_3 на амбулаторних
прийомах не було, він не цікавився
станом здоров'я своєї дочки. Батько
дитини відбував покарання у виправній
колонії за ст. 309, ст.. 307, ст. 317 КК
України. Аліменти на утримання своєї
дочки ОСОБА_4 батько дитини, ОСОБА_3 не
сплачував. Після повернення з місць
позбавлення волі ОСОБА_3 не проводить
ніяких заходів щодо отримання
постійної роботи, санітарний стан
квартири в якій він проживає має
незадовільний стан, для малолітньої
дочки не створені жодні умови для
проживання та виховання. В зв*язку
з чим, Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради, як
представник органу опіки та
піклування, вважає за доцільне
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3
відносно його дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, що
ратифікована постановою Верховної
ради України від 27.02.1991 року
передбачено, що держави - учасниці
забезпечують те, щоб дитина не
розлучалась з батьками всупереч їх
бажанню, за винятком випадків, коли
компетентні органи згідно з судовим
рішенням ,визначають відповідно до
застосованого закону і процедур, що
таке розлучення необхідне в
якнайкращих інтересах дитини .

Вислухавши сторони по справі, суд
прийшов до висновку, що ОСОБА_3 не надає
матеріальної допомоги дитині, участі у
вихованні малолітньої дочки не бере.
Відповідач не має змоги виконувати
свої батьківські обов'язки.

Таким чином, враховуючи викладені
вище обставини, суд прийшов до
висновку, що відповідач систематично
протягом тривалого часу не виконує
батьківських обов`язків, передбачених
ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу
України, по відношенню до своєї
неповнолітньої дитини ОСОБА_4, тобто
ухиляється від їх виконання.

Належних та допустимих доказів
існування обставин, які перешкоджають
участі відповідача в вихованні дитини,
відповідачем суду не надано.

При вирішенні питання про позбавлення
батьківських прав відповідача
відносно малолітньої дитини, суд
враховує також інтереси
неповнолітньої дитини, необхідність
забезпечення нормального
психоемоційного стану дитини та
створення сприятливих умов для його
нормального розвитку.

Відповідно до ст.155 Сімейного Кодексу
України, здійснення батьками своїх
прав та виконання обов`язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності, батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Таким чином, суд приходить до висновків
про доцільність позбавленні
відповідача батьківських прав щодо
його неповнолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Розподіл судових витрат судом
обчислюється відповідно до ст. 88 ЦПК
України.

На підставі викладеного,
керуючись Пленумом ВСУ № 3 від 30
березня 2007 року із змінами, внесеними
згідно з Постановою Пленуму Верховного
Суду України № 20 від 18 грудня 2008 року
„Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення
батьківських прав", ст.ст. 164, 165, 166, 167, 169,
180, 183 Сімейного Кодексу України, ст. 60 ЦК
України, ст.ст. 10,11, 88, 212-215, 367 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 (ІДН
НОМЕР_1), батьківських прав відносно
неповнолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги. Особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення може
бути подана апеляційна скарга протягом
10 днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий - суддя: