Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/3143/14
Головуючий у 1 інстанції: Калугіна І.О.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кримської О.М.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Органу опіки та
піклування - Мелітопольської районної
державної адміністрації Запорізької
області в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 на рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 27 травня 2014 року у справі
за позовом Органу опіки та піклування -
Мелітопольської районної державної
адміністрації Запорізької області в
інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
третя особа: ОСОБА_6 про позбавлення
батьківських прав та стягнення
аліментів, -

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2013 року Позивач звернувся до
суду з первісним позовом до
відповідача про позбавлення
батьківських прав та стягнення
аліментів.

В позові зазначено, що відповідач є
батьком малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб між
відповідачем та матір'ю дітей ОСОБА_7
було розірвано.

Мати дітей ОСОБА_7 рішенням
Мелітопольського міськрайонного суду
від 26.06.2013 року визнана безвісно
відсутньою. З 2011 року та по теперішній
час діти проживають в с Фруктове
Мелітопольського району на
перебувають на утриманні бабусі.

Відповідач ухиляється від виконання
батьківських обов'язків по відношенню
до своїх дітей, вихованням та
утриманням дітей не займається, долею
не цікавиться, матеріальної допомоги
на їх утримання не надає, про її
фізичний, розумовий та моральний
розвиток не піклується.

На підставі викладеного, позивач
просить суд позбавити відповідача
батьківських прав відносно малолітніх
дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути аліменти на їх
утримання на користь тієї особи чи
державного закладу, під опіку якої буде
піддані діти.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 27 травня 2014 року
відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду Орган
опіки та піклування Мелітопольської
районної державної адміністрації
Запорізької області подало апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
необґрунтованість, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просять рішення суду скасувати,
та ухвалити нове, яким позов
задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

.

З матеріалів справи вбачається, що з 2003
року до 2008 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7
перебували в шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у
них народився син ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_2
року донька ОСОБА_4.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду від 26.06.2013 року
ОСОБА_7 визнана безвісно відсутньою.

З 2011 року та по теперішній час діти
проживають в с Фруктове
Мелітопольського району разом з
бабусею ОСОБА_6

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу
України (далі - СК України) підставами
для позбавлення батьківських прав
батьків є: якщо мати, батько не забрали
дитину з полового будинку або з іншого
закладу охорони здоров'я без поважної
причини і протягом шести місяців не
виявляли щодо неї батьківського
піклування; ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини;
жорстоко поводяться з дитиною; є
хронічними алкоголіками або
наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини; засуджені
за вчинення умисного злочину щодо
дитини.

Позивач в судовому засіданні
зазначала, що відповідач дітьми не
цікавився, не утримує їх діти
проживають разом з бабусею та дідусем
та знаходяться на їх утриманні.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15,
16 постанови від 30 березня 2007 року № 3
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують та інше), що надані батькам
до досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років, і тільки
з підстав, передбачених ст. 164 СК
України.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

ОСОБА_5, заперечуючи проти позову,
посилався на те, що після розірвання
шлюбу його колишня дружина забрала
дітей та поїхала проживати до своїх
батьків в Запорізьку область, а він
продовжує проживати в Рівенській
області, однак його колишня дружина
одразу після розлучення почала
перешкоджати бачитися з старшою
дитиною, не пускала його до дитини, а
менша народилася після розірвання
шлюбу. Він звертався до суду з позовом
про місця проживання дитини, але позов
було залишено без розгляду. Щодо
матеріального утримання дітей, то він
справно сплачує аліменти на їх
утримання.

Водночас, судом встановлено, що
рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 03 червня 2011 року з
відповідача на користь матері дітей
ОСОБА_7 стягнуті аліменти на утримання
дітей в розмірі 600 грн. на кожну дитину (
а.с. 76-77). Згідно заяви ОСОБА_7 до ДВС
стягнуті аліменти перераховуються на
банківську карту ( а.с. 112). Згідно
розрахунку заборгованості по
аліментам станом на 01.12.2013 року
заборгованість становить 1200 грн. ( а.с.
113-115).

Отже матеріальну частину своїх
батьківських зобов"язань відповідачем
виконано в повному обсязі.

З показань свідків судом першої
інстанції встановлено, що мати дітей
ОСОБА_7, викликала міліцію коли
відповідач приїздив до дітей. Третя
особа ОСОБА_6, тобто бабуся дітей, в суді
першої інстанції не заперечувала, що
між нею та відповідачем також склалися
вкрай негативні відносини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
врахував зазначені роз'яснення
Пленуму Верховного Суду України у
відповідності до ст. ст. 212-214 ЦПК
України з'ясував, що доказів, які
безспірно свідчили про ухилення
ОСОБА_5 від виконання своїх обов'язків
щодо виховання дітей, винній
поведінці відповідача у свідомому
нехтуванні своїми обов'язками,
матеріали справи не містять. Суд також
взяв до уваги ту обставину, що до
відповідача не вживалися заходи
реагування, та виходячи з інтересів
дітей і конкретних обставин справи є
можливість попередити відповідача про
необхідність змінити ставлення до
виховання дітей , що має істотне
значення для правильного вирішення
справи.

Крім того, відповідно до чч. 4, 5 ст. 19 СК
України передбачено, що при розгляді
судом спорів щодо позбавлення чи
поновлення батьківських прав орган
опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору.

Слід звернути увагу на те, що згідно із
ч. 6 ст. 19 СК України суд може не
погодитися з висновком органу опіки та
піклування, якщо він є недостатньо
обґрунтованим, суперечить інтересам
дитини.

Разом із тим за змістом абз. 2, 3 п. 4
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 березня 2007 року № 3 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав" (зі
змінами, внесеними згідно з постановою
Пленуму Верховного Суду України від 19
грудня 2008 року № 20) органами опіки та
піклування є державні адміністрації
районів, районів міст Києва і
Севастополя, виконавчі органи міських
чи районних у містах, сільських,
селищних рад. Відповідно до ч. 1 ст. 12
Закону № 2342-IV "Про забезпечення
організаційно-правових умов
соціального захисту дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування" на служби у справах дітей
покладається безпосереднє ведення
справ та координація діяльності
стосовно дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування.
Висновок органу опіки та піклування
оформляється на бланку державних
адміністрацій районів, районів міст
Києва і Севастополя, виконавчих
органів міських чи районних у містах,
сільських, селищних рад, підписується
головою (заступником голови) та
скріплюється печаткою.

Проте, як убачається з матеріалів
справи, письмовий висновок служби у
справах дітей Мелітопольської
районної державної адміністрації
Запорізької області від 07.11.2013 року №
01-24/861 (а.с. 46) неповністю відповідає
вказаним вимогам, оскільки фактично не
містить висновку щодо розв'язання
спору, батько дітей на засідання
комісії не визивався та присутнім не
був, висновок не скріплений печаткою.

Суд першої інстанції також надав цьому
висновку відповідну оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що судом повно і всебічно
з"ясовані обставини справи, висновки
відповідають цим обставинам і набутим
доказам, характер правовідносин між
сторонами визначений правильно, норми
матеріального і процесуального права
при розгляді спору не порушені
застосовані правильно, ухвалено
законне і обґрунтоване рішення, а
доводи апеляційної скарги є
необгрунтованими та не спростовують
висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Органу опіки та
піклування - Мелітопольської районної
державної адміністрації Запорізької
області в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 27 травня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: