Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/7143/2014
інстанції - Камбулов Д.Г.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Іванченка М.М.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Оболонського районного суду м. Києва
від 19 березня 2014 року в справі за
скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у м. Києві Ковальчук Тетяни
Петрівни, та на дії і бездіяльність
начальника відділу державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у м. Києві
Губяка Сергія Васильовича.

Заслухавши доповідача, пояснення
заявника, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Оболонського районного суду
м. Києва від 19 березня 2014 року
відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2
на дії та бездіяльність державного
виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м.
Києві Ковальчук Т.П., та на дії і
бездіяльність начальника ВДВС
Оболонського РУЮ у м. Києві Губяка С.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та постановити нову про задоволення
скарги. Вважає, що ухвала суду першої
інстанції є незаконною,
необґрунтованою та такою, що не
відповідає нормам процесуального
права та обставинам справи. В
апеляційній скарзі посилається на те,
що суд першої інстанції не врахував
того, що державним виконавцем при
винесенні постанов про відкриття
провадження, про розшук майна, про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження не
дотримано вимог ст. ст. 5, 11, 20, 32, 41-42, 52, 57
Закону України «Про виконавче
провадження», а також Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, Конституції України. Суд не
надав належної правової оцінки
обставинам справи, залишив поза увагою
той факт, що арешт автомобіля та
заборона на його відчуження
унеможливлює розпорядження,
користування власним автомобілем у
необхідних ситуаціях.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 вересня 2013 року
Оболонським районним судом м. Києва
виданий виконавчий лист № 2/756/249/13 від 19
лютого 2013 року про стягнення з ОСОБА_2
на користь ТОВ «Житлобуд-1»
заборгованості за оплату житлово-
комунальних послуг за період з лютого
2007 року по серпень 2012 року включно у
розмірі 17341,56 грн. та судового збору у
розмірі 173,42 грн.

Постановою державного виконавця ВДВС
Оболонського РУЮ м. Києва Ковальчук Т.П.
від 22 листопада 2013 року відкрито
виконавче провадження.

Державним виконавцем встановлений
строк для самостійного виконання
боржником рішення суду до 28 листопада
2013 року.

14 січня 2014 року державним виконавцем
ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві
Ковальчук Т.П. винесено постанову про
розшук майна боржника ОСОБА_2, якою було
оголошено розшук майна боржника
ОСОБА_2, а саме автомобіля марки
«Фольксваген Гольф», 2004 року випуску,
державний номер НОМЕР_1.

21 січня 2014 року державним виконавцем
ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві
Ковальчук Т.П. винесено постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, якою
накладено арешт на все майно, що
належить боржнику ОСОБА_2

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду зі скаргою, в якій просила: визнати
недійсними та скасувати постанови
державного виконавця ВДВС
Оболонського РУЮ у м. Києві Ковальчук
Т.П. від 14 січня 2014 року та від 21 січня 2014
року по виконавчому провадженню №
40906213, а також визнати дії державного
виконавця Ковальчук Т.П. та
бездіяльність начальника ВДВС
Оболонського РУЮ Губяка С.В. по
виконавчому провадженню № 40906213
незаконними (протиправними), визнати
факт порушення державним виконавцем
Ковальчук Т.П. та начальником ВДВС
Оболонського РУЮ у м. Києві Губяком С.В.
майнових та немайнових прав ОСОБА_2 при
виконанні дій по виконавчому
провадженню .

В обґрунтування вимог скарги
посилалась на те, що передчасно
державним виконавцем незаконно було
винесено постанову про розшук майна
боржника та про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, оскільки ОСОБА_2
оскаржується постанова про відкриття
виконавчого провадження від
22листопада 2013 року.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд
першої інстанції виходив з того, що
державним виконавцем правомірно
винесені постанови про розшук майна
боржника та про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
на підставі ст. ст. 25, 27 Закону України
«Про виконавче провадження».

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції зроблені на
підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Судова колегія відхиляє доводи скарги
щодо неправомірності дій державного
виконавця по накладенню арешту на
майно боржника, зважаючи на те, що
право державного виконавця накласти
арешт на майно боржника одночасно з
відкриттям виконавчого провадження
передбачене ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги щодо
порушення державним виконавцем вимог
закону про направлення стороні
виконавчого провадження копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 22 листопада 2013 року
спростовуються даними, які містяться у
матеріалах спави, а саме копією
роздруківки з інтернет-сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта» про
направлення 6 грудня 2013 року боржнику
копії постанови (а.с. 74).

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що боржник була позбавлена права на
добровільне виконання рішення суду не
відповідає дійсності, оскільки
відповідно до ст. 35 Закону України «Про
виконавче провадження» ОСОБА_2 мала
змогу звернутись з заявою про
відкладення провадження виконавчих
дій, з матеріалів справи не вбачається,
що боржник скористалась такою
можливістю. В матеріалах справи наявне
повідомлення про зупинення
виконавчого провадження, поданого
ОСОБА_2 6 січня 2014 року, яке не підлягало
задоволенню відповідно до ст. ст. 37, 38
Закону України «Про виконавче
провадження» .

Порушень процесуального закону, які
відповідно до ЦПК України, є підставою
для скасування ухвали суду, не
встановлено.

Таким чином, судом вірно відмовлено у
задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії
державного виконавця ВДВС
Оболонського РУЮ у м. Києві
КовальчукТ.П. та на дії і бездіяльність
начальника ВДВС Оболонського РУЮ у м.
Києві Губяка С.В.

З огляду на наведене, судова колегія
вважає, що підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
ухвали суду немає.

Керуючись ст.. ст.. 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м.
Києва від 19 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: