У Х В А Л А

іменем україни

16 липня2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Дербенцевої
Т.П.,

Колодійчука В.М.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 02 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 лютого
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»
(далі - ПАК КБ «Надра») звернулося до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що відповідно до умов кредитного
договору від 02 квітня 2008 року ОСОБА_3
отримав кредитні кошти у розмірі 14 376,24
доларів США. На забезпечення виконання
умов кредитного договору банк уклав із
ОСОБА_4 договір поруки. У результаті
порушення умов кредитного договору
утворилася заборгованість, яку
позичальник та його поручитель у
добровільному порядку, незважаючи на
вимоги, не виконали. Враховуючи
викладене, позивач просив стягнути
солідарно з відповідачів кредитну
заборгованість у розмірі 179 823 грн. 08
коп.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
02 грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 лютого
2014 року, позов ПАТ КБ «Надра»
задоволено частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
ПАТ КБ «Надра» кредитну заборгованість
у розмірі 12 253,04 доларів США, що
еквівалентно 97 938 грн. 54 коп.,
несплачених відсотків у розмірі 6 953,30
доларів США, що еквівалентно 55 577 грн. 72
коп., пеню у розмірі 1 853,61 доларів США, що
еквівалентно 14 815 грн. 90 коп. В іншій
частині позову відмовлено. Розподілено
судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Надра»
просить скасувати судові рішення в
частині відмови у стягненні штрафу,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
й ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Судові рішення в частині вирішення
спору про стягнення основної
заборгованості, відсотків річних та
пені не оскаржені, а тому в касаційному
порядку не переглядаються (ст. 335 ЦПК
України).

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про стягнення штрафу, суд першої
інстанції виходив із того, що позивач
не довів факту порушень відповідачем
умов кредитного договору, які є
підставою для нарахування штрафу.

Апеляційний суд погодився з мотивами
та висновками районного суду,
зазначивши при цьому, що ПАТ КБ «Надра»
не надало доказів порушення ОСОБА_3
умов договору, за порушення яких
передбачено нарахування штрафу ні до
районного суду, ні до суду апеляційної
інстанції.

Проте повністю з такими висновками
апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 02 квітня 2008 року
між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого останній отримав
кредитні кошти у розмірі 14 376,24 доларів
США. На забезпечення виконання умов
кредитного договору банк уклав із
ОСОБА_4 договір поруки.

Пред'являючи позов, банк посилався на
те, що у результаті порушення умов
кредитного договору утворилася
заборгованість, яку позичальник та
його поручитель у добровільному
порядку, незважаючи на вимоги, не
виконали.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 5.2 кредитного договору
передбачено, що у разі порушення
позичальником п. п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10
цього договору, позичальник
зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 10
% від суми кредиту, визначеної в п. 1.1
договору за кожен випадок.

Відповідно до ст. ст. 3, 624 ЦК України
сторони добровільно погодились на такі
умови договору, визначивши
відповідальність за його порушення.

Апеляційний суд у порушення зазначених
умов договору, норм ЦК України та ст. ст.
212-214, 303, 315 ЦПК України належним чином не
перевірив тверджень ПАТ КБ «Надра» про
неправомірність відмови судом першої
інстанції у стягненні з відповідача
штрафу, хоча відповідно до положень ст.
ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Справа розглядається
в апеляційному суді за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими законом.

При цьому апеляційний суд не звернув
уваги на те, що згідно з п. п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7,
4.3.9, 4.3.10 кредитного договору
позичальник зобов'язався не порушувати
умови договору, забезпечувати банк
всіма документами, передбаченими
договором, подати банку документи, що
підтверджують поточний фінансовий
стан, а також додаткове забезпечення
виконання зобов'язання у разі
суттєвого погіршення свого
фінансового стану. Отже, допустивши
заборгованість по кредиту, відповідачі
порушили його умови, не давши банку
додаткового забезпечення, чим порушили
свої зобов'язання.

За таких обставин ухвала апеляційного
суду в частині відмови у задоволенні
позову про стягнення з відповідачів
штрафу не може вважатися законною й
обґрунтованою та в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК
України підлягає скасуванню, а справа в
цій частині направленню на новий
розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ух в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 лютого
2014 року в частині вирішення позову
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» про
стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4
штрафу скасувати, справу в цій частині
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

В іншій частині судові рішення
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

Т.П. Дербенцева

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська