Справа № 204/6342/2013-ц
Провадження № 2/204/309/2014 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої - судді
Самсонової В.В.

при секретарі
Калініченко М.В.

за участю позивача
ОСОБА_1

за участю представника позивача
ОСОБА_2

за участю представника відповідача
Чіп Я.М.

за участю представника третьої особи
Дидюк П.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську справу
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Аксор», треті особи: Публічне
акціонерне товариство «Астра Банк»,
Публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» про стягнення страхового
відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовною заявою, в якій просив
стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Аксор» на користь ОСОБА_1 суму
страхового відшкодування в розмірі
50000,00 грн. В обґрунтування позову
позивач вказав на те, що 21 травня 2012
року між ним, ОСОБА_1, та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Страхова
компанія «Аксор» був укладений договір
добровільного страхування наземного
транспорту № 05.1.000634. Об'єктом
страхування за договором є
транспортний засіб: CHERY QQ, державний
номер НОМЕР_1, номер кузова (шасі)
НОМЕР_2, рік випуску 2010. Згідно з п. 8
договору, страхова сума становить 50000
грн. Відповідно до п. 21.4.3 договору,
відповідач зобов'язаний при настанні
страхового випадку здійснити виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк. В період
дії договору страхування, а саме 30
січня 2013 року позивач потрапив в ДТП, в
результаті якого застрахований
автомобіль, який належить йому, був
пошкоджений. Постановою
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області по справі
про адміністративне правопорушення,
винним у скоєнні ДТП визнано позивача.
Відповідно до п. 21.2.10, 22.1.2 договору
позивач зобов'язаний протягом 24 годин
повідомити відповідача про настання
страхового випадку по телефону та
надати передбачені п. 23.1 договору
документи для визначення події
страховим випадком. Позивач 30 січня 2013
року повідомив відповідача про
настання страхового випадку, та
направив на його адресу заяву про ДТП. 30
січня 2013 року працівником відповідача
було складено акт огляду транспортного
засобу, в якому він зазначив
пошкодження автомобіля. У зв'язку з тим,
що відповідач експертизу щодо
визначення вартості відновлювального
ремонту автомобіля не провів, позивач
звернувся на СТО, де йому в усному
порядку повідомили приблизну вартість
відновлювального ремонту автомобіля,
яка складає приблизно 50000 грн.
Відповідно до п. 21.4.3 договору
відповідач зобов'язаний при настанні
страхового випадку здійснити виплату
страхового відшкодування у
передбачений п. 25.4 договору строк. 07
березня 2013 року позивач направив на
адресу відповідача лист про виплату
йому страхового відшкодування
відповідно до п. 25.1 договору.
Відповідач вказані виплати у
встановлений договором строк не
провів, а направив листа про відмову у
страховому відшкодуванні посилаючись
на те, що при огляді застрахованого
автомобіля проведеного аварійним
комісаром безпосередньо після ДТП було
виявлено, що на автомобілі встановлено
шини, які відповідають літньому сезону
експлуатації та на розділ 20.2 договору.
Позивач звернувся з запитом до
магазину в якому придбавав шини, щодо
роз'яснення характеристики
автомобільної шини марки Kumho Power Max 769
155/65 R13. Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ренесанс-Плюс» на
запит позивача було надано відповідь
щодо характеристики автомобільної
шини марки Kumho Power Max 769 155/65 R13, в якій
зазначено, що Kumho Power Max 769 155/65 R13 - «это
«неспециализированная» всесезонная
шина, которая подходит для любой
дорожной поверхности и разработана для
использования в течении всего года. Она
обеспечивает хорошую устойчивость
движения при любых условиях вождения
(снег, дождь, холод, жара и т.д.). Після
чого 25 березня 2013 року позивач
звернувся з заявою про перегляд
рішення про відмову у виплаті
страхового відшкодування на підставі
п. 20.2 договору. Проте, відповідач не
змінив свого рішення.

Пізніше позивач декілька разів
уточнював свої позовні вимоги та в
остаточному варіанті просив визначити
Вигодонабувачем за договором
страхування № 000634 від 21.05.2012 року,
укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Аксор», - ОСОБА_1, стягнути з
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Аксор» на користь ОСОБА_1 страхове
відшкодування за договором
добровільного страхування № 000634 від
21.05.2012 року в розмірі 45000,00 грн.

Ухвалою суду позовні вимоги позивача в
частині позовних вимог про
зобов'язання ОСОБА_1 передати
транспортний засіб «Cherry S11QQ», державний
номер НОМЕР_1, згідно умов п. 5 договору
страхування № 000634 від 21.05.2012 року
уповноваженій Страховиком особі, та
зобов'язання ОСОБА_1 в 30-ти денний строк
з моменту отримання страхового
відшкодування виконати свої грошові
зобов'язання перед Публічним
акціонерним товариством «Дельта Банк»
в повному обсязі згідно умов
кредитного договору № 36004 від
27.05.2011 року - були залишені без розгляду.

Ухвалами суду до участі у справу були
залучені Публічне акціонерне
товариство «Астра Банк» та Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк» у
якості співвідповідачів.

В судовому засіданні позивач та його
представник ОСОБА_2 підтримали
уточнені позовні вимоги та просили
задовольнити їх в повному обсязі. При
цьому, посилалися на обставини
викладені в позовній заяві.

Представник Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Аксор» Чіп Я.М. в судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позовних вимог позивача та просив
відмовити йому в задоволенні в повному
обсязі. При цьому, пояснив, що
Вигодонабувачем за договором
страхування, що був укладений між
позивачем та відповідачем, визначено
Публічне акціонерне товариство «Астра
Банк », оскільки останній був
заставодержателем забезпеченого
заставою майна - застрахованого
відповідачем автомобіля «Черрі»,
державний номер НОМЕР_1. Згідно
положень ст. 10 Закону України «Про
заставу», якщо предмет застави не
підлягає обов'язковому страхуванню,
він може бути застрахований за згодою
сторін на погоджену суму, але не більшу
за його ринкову вартість. У разі
настання страхового випадку предметом
застави стає право вимоги до
страховика. Аналіз зазначених норм
матеріального права вказує на те, що у
випадку призначення за договором
страхування Вигодонабувача, предметом
якого є заставлене майно, право вимоги
до страховика, при настанні страхового
випадку, має виключно Вигодонабувач -
Заставодержатель, а стягнення
страхового відшкодування, на користь
страхувальника, можливо лише у разі
зміни Вигодонабувача до настання
страхового випадку, або відмови
відповідача від одержання страхового
відшкодування. Між іншим, п. 18 постанови
Пленуму ВССУ № 4 від 01 березня 2013 року
«Про деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» зазначено, що
якщо буде встановлено, що
Вигодонабувач відмовився від
пред'явлення позову до страховика або
сума страхової виплати більша, ніж має
отримати Вигодонабувач, страхувальник
не позбавлений права на пред'явлення
позову про виплату страхового
відшкодування на свою користь на
загальних підставах. Натомість у
матеріалах справи відсутні відомості
про те, що Вигодонабувач до настання
страхового випадку був змінений, або
про те, що Вигодонабувач відмовився від
отримання страхового відшкодування.
Разом із цим, згідно ст. 7 Закону України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» передбачено в обов'язковому
випадку проведення оцінки майна при
визначенні збитків або розміру
відшкодування. Тобто, для пред'явлення
майнових вимог щодо стягнення
заподіяних збитків або їх
відшкодування, заінтересована особа
зобов'язана організувати проведення
оцінку майна у відповідних суб'єктів
оціночної діяльності. В матеріалах
справи відсутні відповідні документи в
підтвердження виконання позивачем
вимог ст. ст. 4, 6, 7 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні». Отже, відсутність
обґрунтування позивачем розміру
збитку, є порушенням, як матеріального
закону в частині належності доказів,
так й процесуального в частині їх
допустимості.

Представник Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» Дидюк П.В. в
судовому засіданні не заперечував
проти задоволення позовних вимог
позивача.

Представник Публічного акціонерного
товариства «Астра Банк» в судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи був повідомлений
належним чином, причину своєї неявки
суду не повідомив.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають по наступним
обставинам.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і у встановлений термін,
відповідно до закону, договору.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

У судовому засіданні було встановлено,
що 21 травня 2012 року між ОСОБА_1 та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Страхова компанія
«Аксор» був укладений Договір
добровільного страхування наземного
транспорту за № 000634 (код страхового
продукту 05.1), об'єктом якого є
транспортний засіб: CHERY QQ, державний
номер НОМЕР_1, номер кузова (шасі)
НОМЕР_2, рік випуску 2010 (а.с.7-9).
Відповідно до п. 14 вказаного договору,
договір діє з 27.05.2012 року по 26.05.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України
«Про страхування», договір страхування
- це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

30 січня 2013 року о 07 годині 30 хвилин на
пл. Десантників в м. Дніпропетровську
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю ОСОБА_1, який керував належним
йому автомобілем CHERY QQ, державний номер
НОМЕР_1, та ОСОБА_5, який керував
трамваєм.

Постановою Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 20.02.2013 року ОСОБА_1 був
визнаний винним в скоєному ДТП та на
нього було накладено адміністративне
стягнення: штраф на користь держави в
розмірі 340 грн. Дана постанова не була
оскаржена та набрала чинності 04
березня 2013 року (а.с.10).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Так, позивач в судовому засіданні не
заперечував факту своєї винуватості в
скоєному ДТП.

Таким чином, обставини
дорожньо-транспортної пригоди, зокрема
щодо винуватості ОСОБА_1 не потребують
доказування, оскільки вони встановлені
судовим рішенням по вказаній
адміністративній справі, що набрало
законної сили, та визнається сторонами
у справі.

У вищевказаній дорожньо-транспортній
пригоді, автомобілю CHERY QQ, державний
номер НОМЕР_1, який належить позивачу та
є предметом страхування за Договором
добровільного страхування наземного
транспорту № 000634 від 21.05.2012 року, були
спричинені механічні пошкодження.

Позивач в своїй позовній заяві
зазначив, що розмір спричиненої
матеріальної шкоди його автомобілю
складає 50000,00 грн. Вказану суму
матеріальної шкоди в розмірі 50000,00 грн.
йому усно повідомили на СТО.

На підставі вищевказаного ОСОБА_1
звернувся до Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Аксор» з заявою про настання
страхового випадку для відшкодування
страхової виплати.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про
страхування», Страховим випадком є
подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) і страхувальнику,
застрахованій особі або іншій тертій
особі.

Листом від 22.03.2013 року за вих. № 101
Товариство з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Аксор» відмовило позивачу у виплаті
страхового відшкодування, оскільки при
огляді застрахованого ТЗ проведеного
аварійним комісаром безпосередньо
після ДТП було виявлено, що на
автомобілі встановлено шини, які
відповідають літньому сезону
експлуатації. Згідно даних заводу
виробника шина Kumho Power Max 769 призначена
для експлуатації в літку. Виходячи з
того, що ДТП трапилось 30.01.2013 року
(період зимового сезону), а розділом 20.2
передбачено, що Страховик не
відшкодовує збитки, завдані внаслідок
експлуатації ТЗ з порушенням умов
експлуатації, передбачених
заводом-виробником або вимогами чинних
ПДР щодо технічного стану обладнання,
шин, коліс ТЗ, включаючи
невідповідність шин за міжнародними
стандартами сезону експлуатації (в
межах цього договору відповідність шин
сезону експлуатації визначається на
строки: зимовий сезон з 15 листопада,
літній - з 30 березня) (а.с.16).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Так, позивачем не було надано, у
встановленому законом порядку,
належних доказів того, що сума
спричиненої матеріальної шкоди його
автомобілю CHERY QQ, державний номер
НОМЕР_1, складає саме 50000,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Тому, твердження позивача, що йому усно
повідомили на СТО, що матеріальна шкода
спричинена його автомобілю CHERY QQ,
державний номер НОМЕР_1, складає саме
50000,00 грн., судом не беруться до уваги, на
підставі ч. 4 ст. 60 ЦПК України, оскільки
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Разом з тим, згідно п. 20.2.1 Договору
добровільного страхування наземного
транспорту № 000634 від 21.05.2012 року,
Страховик не відшкодовує збитки,
завдані внаслідок експлуатації ТЗ з
порушенням: умов експлуатації,
передбачених заводом-виробником або
вимог чинних ПДР щодо технічного стану,
обладнання, шин, коліс ТЗ, включаючи
невідповідність шин за міжнародними
стандартами сезону експлуатації (в
межах цього Договору відповідність шин
сезону експлуатації визначається на
строки: зимовий сезон з 15 листопада;
літній сезон з 15 березня), якщо між цією
обставиною і настанням страхового
випадку існує причинно-наслідковий
зв'язок.

Згідно протоколу огляду транспортного
засобу від 30.01.2013 року та фотокарток до
нього, на автомобілі CHERY QQ, державний
номер НОМЕР_1, на момент ДТП були
встановлені шини марки Kumho Power Max 769 155/65
R13 (а.с.11-15).

У відповідності до аварійного
сертифіката щодо обставин та причин
дорожньо-транспортної події від 08.02.2013
року, складеного аварійним комісаром
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юніверсал Ассістанс
- Україна» Левченко В.В., який має
сертифікат аварійного комісара серії
АК-А3 № 043 від 12.08.2010 року (а.с.42),
посвідчення аварійного комісара (а.с.43)
та кваліфікаційне свідоцтво від 01.08.2013
року (а.с.44), встановлено, що на
автомобілі CHERY QQ, державний номер
НОМЕР_1, встановлено покришки марки Kumho
Power Max 769, 155/65/R13, котрі відносяться до
типу - літні шини. Також, зазначено, що в
зимній період часу літні покришки
втрачають свої властивості, та не
забезпечують необхідного зчеплення з
дорожнім полотном, а саме, літня гума
при температурі менше +5 твердіє, у
зв'язку з чим використання в зимній
період є не ефективним (а.с.37-48).

Позивач не погоджується з вищевказаним
висновком аварійного комісара
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юніверсал Ассістанс
- Україна» Левченко В.В. та надав
відповідь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ренесанс-Плюс» (без
вихідного номера та дати) щодо
характеристики автомобільної шини
марки Kumho Power Max 769 155/65 R13, в якій
зазначено, що шини Kumho Power Max 769 155/65 R13 - це
«неспеціалізована» всесезонна шина,
яка підходить для будь-якій дорожній
поверхні і розроблена для використання
на протязі всього року. Вона забезпечує
хорошу стійкість руху при будь-яких
умовах водіння (сніг, дощ, холод, спека і
т.д.) (а.с.18).

При цьому, вищевказана відповідь дає
лише характеристики вказаних шин під
час експлуатації та в ній не зазначено,
що вказаний тип шин, а саме Kumho Power Max 769
155/65 R13, є зимовим видом шин.

Суд вважає належним доказом по справі
аварійний сертифікат щодо обставин та
причин дорожньо-транспортної події від
08.02.2013 року, оскільки він складений
аварійним комісаром Левченко В.В., який
має необхідні знання та повноваження
для вивчення вищевказаного питання, що
підтверджується сертифікатом
аварійного комісара серії АК-А3 № 043 від
12.08.2010 року, посвідченням аварійного
комісара та кваліфікаційним
свідоцтвом від 01.08.2013 року (а.с.42-44).

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
відповідач правомірно відмовив
позивачу у виплаті страхового
відшкодування на підставі п. 20.2.1
Договору добровільного страхування
наземного транспорту № 000634 від 21.05.2012
року.

Крім того, під час укладення Договору
між позивачем та відповідачем було
визначено особу яка може зазнати
збитків у результаті настання
страхового випадку, для отримання
страхового відшкодування.

Відповідно до п. 3 Договору
добровільного страхування наземного
транспорту № 000634 від 21.05.2012 року,
Вигодонабувачем по даному договору є
Публічне акціонерне товариство «Астра
Банк», відповідно до Договору застави
№ 36004/3 від 27.05.2011 року (а.с.7).

Публічне акціонерне товариство «Астра
Банк» відступило своє право вимоги за
Договором застави № 36004/3 від
27.05.2011 року - Публічному акціонерному
товариству «Дельта Банк» (а.с.67).

Відповідно до ч. 2 ст. 985 ЦК України,
Страхувальник має право при укладенні
договору страхування призначити
фізичну або юридичну особу для
одержання страхової виплати
(вигодонабувача), а також замінювати її
до настання страхового випадку, якщо
інше не встановлено договором
страхування.

Таким чином, оскільки Вигодонабувачем
є Публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк», як правонаступник
Публічного акціонерного товариства
«Астра Банк», позивач (Страхувальник)
може мати право вимоги за спірним
договором лише на підставі
уповноваження його належним чином
Вигодонабувачем.

Проте, Вигодонабувач не наділив
позивача повноваженнями щодо права
вимоги за спірним договором до
відповідача, тому позивач не має права
на одержання страхової виплати, що
узгоджується з листом Верховного суду
України «Судова практика розгляду
цивільних справ, що виникають з
договорів страхування» від 19.07.2011 року.

За таких обставин, з урахуванням всього
вищевказаного, суд вважає за необхідне
відмовити позивачу в задоволенні його
позовних вимог.

На підставі вищевикладеного,
керуючись, ст. ст. 525, 526, 985, 988, 989 ЦК
України, Законом України «Про
страхування», ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК
України суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Аксор», треті особи: Публічне
акціонерне товариство «Астра Банк»,
Публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» про стягнення страхового
відшкодування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В.
Самсонова