АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження №22-ц/792/1432/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі :головуючого - судді Карпусь
С.А.,

суддів: Матковської Л.О., Федорової
Н.О.,

при секретарі Дорощук О.М.

з участю : представників ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
29 квітня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до
Хмельницької міської ради, виконавчого
комітету Хмельницької міської ради,
ОСОБА_2, з участю третьої особи -
управління Держземагенства у
Хмельницькому районі Хмельницької
області, про визнання частково
недійсним рішення та визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на землю.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників розгляду, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В грудні 2013 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
виконавчого комітету Хмельницької
міської ради, ОСОБА_2 про визнання
частково недійсним рішення та визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на землю. В
обґрунтування своїх вимог зазначала,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько
ОСОБА_3, після смерті якого вона
успадкувала усе належне йому майно,
зокрема домоволодіння і земельну
ділянку площею 0,1000 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0500
га за цією ж адресою для ведення
особистого селянського господарства.
Власником суміжної земельної ділянки
площею 0,04 га є ОСОБА_2. Вважає, що
остання незаконно набула право
власності на вищевказану земельну
ділянку, оскільки ця земельна ділянка
до 1978 року перебувала у постійному
користуванні її батька ОСОБА_3, що
підтверджується протоколом загальних
зборів членів колгоспу ВКП(б) Лезнево
№5 від 02.10.1957 року та випискою із
шнурової книги радгоспу ім. Щорса,
згідно яких за ОСОБА_3

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції -
Бондарчук В.В. Провадження №
22-ц/792/1432/14

Доповідач - Карпусь С.А.
Категорія № 47

ОСОБА_3. закріплено земельну ділянку
площею 0,20 га. З осені 1978 року частиною
земельної ділянки площею 0,04 га почала
користуватися ОСОБА_2, яка в подальшому
обманом заволоділа нею та
приватизувала. В 1991 році їй стало
відомо, що будь-які документи на
земельну ділянку площею 0,04 га, у
відповідачки відсутні. Рішенням
виконкому Хмельницької міської ради
№40 від 08.09.1994 року за ОСОБА_2 закріплено
земельну ділянку площею 0,25 га по
АДРЕСА_2, а 08.12.1994 року рішенням
виконкому Хмельницької міської ради
№152 ОСОБА_2 передано у власність
ділянку площею 0,04 га по АДРЕСА_1
Посилаючись на те, що спірна земельна
ділянка не входила до розміру ділянки
площею 0,25 га, яка на даний час
закріплена за відповідачкою та раніше
належала її матері ОСОБА_5, тому
рішення виконкому Хмельницької
міської ради №152 від 08.12.1994 року в
частині передачі у власність ОСОБА_2
земельної ділянки площею 0,04 га є
незаконним, а виданий на його підставі
державний акт на право приватної
власності на землю від 20.02.1995 року серії
ХМ № 03612 слід визнати недійсним.

Під час розгляду справи
протокольною ухвалою від 15 січня 2014
року до участі у справі в якості
відповідача залучено Хмельницьку
міську раду, в якості третьої особи -
управління Держземагенства у
Хмельницькому районі Хмельницької
області.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 29 квітня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
вважає рішення суду незаконним,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким її позов задоволити
в повному обсязі, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, які суд вважав
встановленими, невідповідність його
висновків обставинам справи та
порушення норм матеріального та
процесуального права. Суд безпідставно
відмовив їй у задоволенні позовних
вимог з посиланням на попередні
рішення Хмельницького міськрайонного
суду та апеляційного суду Хмельницької
області, адже з цим позовом вона
звернулася до суду з інших правових
підстав, оскільки письмові докази на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
отримані нею після винесення
попередніх рішень. Вирішуючи даний
спір, суд не з'ясував чи надавалась у 1978
році в користування матері
відповідачки ОСОБА_5 спірна земельна
ділянка площею 0,04 га по АДРЕСА_1

Сторони та третя особа, будучи
належним чином повідомленими про
розгляд справи, в судове засідання не
з'явились, що не є перешкодою для
розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що ОСОБА_1 на підставі
свідоцтв про право на спадщину за
законом від 12 липня 2013 року належать
земельні ділянки площею 0,10 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд і будівель та 0,05 га для ведення
особистого селянського господарства,
що розташовані по АДРЕСА_1, які належали
померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року батьку
позивачки ОСОБА_3 на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серії П-ХМ № 027758.

Протоколом загальних зборів членів
колгоспу імені 18 з'їзду ВКП (б) с.
Лезнево від 2 липня 1957 року № 5 за двором
ОСОБА_6 батька ОСОБА_3 було закріплено в
користуванні земельну ділянку площею
0,20 га.

Наказом по радгоспу імені Щорса від 23
листопада 1989 року № 133-а змінено розмір
земельної ділянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 до
0,11 га у зв'язку з переходом житлового
будинку після смерті батька ОСОБА_6 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину.

Рішенням виконкому Хмельницької
міської ради від 25 липня 1996 року № 1061
передано у користування ОСОБА_3
земельну ділянку площею 0,04 га по
АДРЕСА_1 і визначено, що загальний
розмір земельної ділянки ОСОБА_3
становить 0,15 га. Рішенням цього ж
виконкому від 14 листопада 1996 року № 1233
у власність батька позивачки ОСОБА_3
було передано земельну ділянку площею
0,15 га по АДРЕСА_1, що й успадкувала
позивачка.

Згідно протоколу загальних зборів
колгоспу імені 18 з'їзду ВКП(б) с. Лезнево
від 2 липня 1957 року за двором ОСОБА_7 -
батька ОСОБА_2 було закріплено земельну
ділянку площею 0,29 га. Рішенням
виконкому Хмельницької міської ради
від 8 вересня 1994 року № 40 ОСОБА_2
виділено у користування земельну
ділянку площею 0,25 га по АДРЕСА_2. 8
грудня 1994 року рішенням виконкому
Хмельницької міської ради № 152 ОСОБА_2
було передано у приватну власність
земельну ділянку площею 0,25 га, з них 0,15
га по АДРЕСА_2; 0,04 га по АДРЕСА_1 та 0,06 га
по АДРЕСА_3 (а.с.23). На підставі цього
рішення ОСОБА_2 було видано державний
акт на право приватної власності на
землю серії 1У № 000844.

Крім того, спір щодо правомірності
користування відповідачкою спірною
земельною ділянкою неодноразово
вирішувався в судовому порядку.
Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 18 січня 2006 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 14 березня 2006
року, та рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 26 листопада 2008
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Хмельницької
області від 8 квітня 2009 року, ОСОБА_3
було відмовлено у задоволенні позову
(а.с. 80-81, 61, 58, 57, 62).

Зазначені обставини підтверджуються
наявними у справі письмовими доказами.

Давши належну оцінку дослідженим
доказам в їх сукупності, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що у позивачки як спадкоємця померлого
ОСОБА_3 будь-яких прав на земельну
ділянку площею 0,04 га по АДРЕСА_1 в м.
Хмельницькому не виникло, оскільки
спадкодавець при житті у встановленому
законом порядку не набув права
користування чи права володіння
спірною земельною ділянкою, і тому
обґрунтовано відмовив у позові за
недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги не містять
посилань на докази, які б спростовували
висновки суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд не дослідив обставини щодо
надання в 1978 році у користування матері
відповідачки ОСОБА_5 земельної ділянки
площею 0,04 га по АДРЕСА_1, не
заслуговують уваги, оскільки
з'ясування цих обставин не мають
правового значення для вирішення
спору.

Як вбачається з матеріалів справи,
земельна ділянка площею 0,04 га по
АДРЕСА_1 не надавалась в користування
батька позивачки. Так, згідно змісту
наказу № 133-а від 23.11.1989 року по радгоспу
ім. Щорса м. Хмельницький „Про зміну
розміру земельної ділянки" за ОСОБА_3,
який проживав по АДРЕСА_1, рахувалось 0,05
га земельної ділянки. У зв'язку з
переходом житлового будинку після
смерті батька ОСОБА_6 згідно свідоцтва
про право на спадщину йому, ОСОБА_3,
закріплено додатково 0,06 га, а всього
надано у користування земельну ділянку
розміром 0,11 га, решту земельної ділянки
розміром 0,04 га переведено у вільний
земельний фонд радгоспу (а.с.60). В
земельно-шнурову книгу, яка велась
радгоспом ім. Щорса, також внесено
зміни та зазначено, що по АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3 закріплено 0,11 га земельної
ділянки (а.с.71).

Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 5 ст. 20 ЗК
Української РСР (в редакції Закону від 8
липня 1970 року), який був чинним на час
виникнення спірних відносин, земля в
Українській РСР надається в
користування громадянам СРСР. Право
землекористування громадян, які
проживають в сільській місцевості,
засвідчуються записами в
земельно-шнурових книгах
сільськогосподарських підприємств і
організацій та погосподарських книгах
сільських Рад.
Статтями
71 і 73 цього Кодексу встановлено, що
землі, надані радгоспам та іншим
державним сільськогосподарським
підприємствам і організаціям у
безстрокове користування, складаються
із земель основного (виробничого)
призначення та присадибних земель. Із
земель, наданих в користування
радгоспам для сільськогосподарських
потреб, відповідно до затверджених
проектів внутрігосподарського
землеустрою, виділяються і
відмежовуються в натурі присадибні
землі, призначені для надання
робітникам і службовцям присадибних
земельних ділянок в межах норм,
передбачених статтею 78 цього Кодексу.

В силу п. 5 Постанови Верховної Ради
Української РСР від 18 грудня 1990 року №
562-ХІІ «Про порядок введення в дію
Земельного кодексу Української РСР»
громадяни, підприємства, установи,
організації, які мають у користуванні
земельні ділянки, надані їм до введення
в дію Кодексу, зберігають свої права на
користування до оформлення ними у
встановленому порядку прав власності
на землю або землекористування.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЗК України (в редакції
Закону від 13 березня 1992 року) сільські,
селищні Ради народних депутатів
надають земельні ділянки у
користування для всіх потреб із земель
сіл, селищ, а також за їх межами для
будівництва шкіл, лікарень,
підприємств торгівлі та інших об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням населення
(сфера послуг), сільськогосподарського
використання, ведення селянського
(фермерського) господарства,
особистого підсобного господарства,
індивідуального житлового, дачного і
гаражного будівництва,
індивідуального і колективного
садівництва, городництва, сінокосіння
і випасання худоби, традиційних
народних промислів.

Передача земельних ділянок у
колективну та приватну власність
провадиться Радами народних депутатів,
на території яких розташовані земельні
ділянки, що передбачено ст. 17 цього
Кодексу.

Крім того, з державного акту на право
приватної власності на землю, виданому
ОСОБА_2, не вказано, що земельна ділянка
розміром 0,04 га розміщена по АДРЕСА_1
тобто не прив'язано спірну земельну
ділянку до будинковолодіння позивачки.

Не спростовують висновків суду першої
інстанції і інші доводи апеляційної
скарги, в тому числі посилання на
довідку квартального комітету та
відповідь на звернення ОСОБА_3, (а.с. 12-13)
оскільки землями радгоспу на той час
розпоряджався лише радгосп.

Інші підстави в межах доводів
апеляційної скарги для скасування
рішення суду відсутні.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 29 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ Судді /підписи/

Згідно оригіналу: суддя
апеляційного суду
С.А. Карпусь