У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» (далі - ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго») до ОСОБА_3 про
стягнення суми боргу за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Донецькобленерго» на
рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 4 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 19 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» звернулось до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
відповідачка є власником будинку
АДРЕСА_1 та є споживачем електричної
енергії. Відповідачкою неодноразово
здійснювалося перерахування грошових
коштів за спожиту електричну енергію, у
зв'язку з чим між енергопостачальником
та споживачем є зобов'язання. Згідно
розрахунку дебіторської
заборгованості за спожиту
електроенергію та роздруківки
особового рахунку з бази даних станом
на час звернення до суду з позовом у
відповідачки виникла заборгованість
за спожиту електричну енергію у
розмірі 5 687 грн 19 коп. Вказував, що у
листопаді 2011 року звернувся до суду із
заявою про видачу судового наказу про
стягнення з ОСОБА_3 вартості спожитої
електроенергії. 16 грудня 2011 року судом
було видано судовий наказ, який ухвалою
від 23 січня 2012 року було скасовано та
запропоновано вирішити спір у
позовному провадженні.

У звґязку з цим позивач просив суд
стягнути з відповідачки на його
користь вказану суму заборгованості та
понесені судові витрати.

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 4 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 19 березня 2014 року, у задоволенні
позову ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго», посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що позивачем не надано
достатніх доказів, що починаючи з 2004
року належний відповідачці будинок
підключався до електропостачання, у
той час як факт його відключення у цей
період підтверджено належними
доказами.

Проте погодитись із таким висновком
судів не можна, оскільки суди дійшли
його з порушенням норм матеріального
та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судові рішення не
відповідають.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є
власником будинку АДРЕСА_1 та є
споживачем електричної енергії.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
електроенергетику» споживач енергії
зобов'язаний додержуватися вимог
нормативно-технічних документів та
договору про постачання енергії.
Безпечну експлуатацію енергетичних
установок споживача та їх належний
технічний стан забезпечує сам
споживач. Споживач енергії несе
відповідальність за порушення умов
договору з енергопостачальником та
правил користування електричною і
тепловою енергією та виконання
приписів державних інспекцій з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної та теплової
енергії згідно із законодавством
України.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Правопорушеннями в електроенергетиці
є, зокрема, крадіжка електричної і
теплової енергії, самовільне
підключення до об'єктів
електроенергетики і споживання
енергії без приладів обліку (ст. 27
вказаного Закону).

Згідно Правил користування
електричною енергією для населення,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999
року, (далі - Правила) споживач
зобовґязаний забезпечувати належний
технічний стан та безпечну
експлуатацію своїх електроустановок
та побутових електроприладів (п. 42
Правил).

Споживач несе відповідальність згідно
із законодавством за порушення правил
користування електричною енергією,
розкрадання електричної енергії у разі
самовільного підключення до
електромереж і споживання електричної
енергії без приладів обліку (п. 48
Правил).

Пунктом 37 Правил енергопостачальник
має право перевіряти справність
приладів обліку, знімати показання
відповідно до умов договору та
проводити обстеження електроустановок
споживачів щодо виявлення споживання
електричної енергії поза приладом
обліку.

Згідно п. 53 Правил визначено, що у разі
виявлення представником
енергопостачальника порушення
споживачем правил користування
електричною енергією, у тому числі
фактів розкрадання електричної
енергії, складається акт, який
підписується представником
енергопостачальника та споживачем.
Один примірник акта вручається
споживачу, другий залишається у
енергопостачальника. Споживач має
право внести до акта свої зауваження.

14 травня 2010 року представником ПАТ
«ДТЕК Донецькобленерго» було складено
акт обстеження будинку позивачки,
відповідно до якого було встановлено,
що будинок є нежитловим,
використовується як дача та його
відключено від мереж
електропостачання. Показники
облікового приладу № 0262149 становили 11833
(а. с. 38-39).

Згідно відомостей контролера від 22
червня 2011 року кінцеві показники
приладу обліку становили 31271 (а. с. 53).

За таких обставин за період з 14 травня
2010 року по 29 червня 2011 року
відповідачка фактично споживала
електроенергію, тому виникла
заборгованість у розмірі 5 687 грн 19 коп.

22 січня 2014 року працівниками ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» в присутності
відповідачки було складено акт про
порушення останньою Правил, при цьому
було виявлено відсутність приладу
обліку. Проте у 2011 році прилад обліку
був і електроенергія споживалась.

Суди у порушення вимог статей 214-215, 315
ЦПК України не звернули уваги на те, що
відповідачкою порушено Правила
користування електричною енергією для
населення, оскільки її неодноразово
відключали від електроенергії, а
висновки судів про відсутність акту
про порушення відповідачкою Правил
суперечать п. 4.1 Методики визначення
обсягу та вартості електричної
енергії, облікованої внаслідок
порушення споживачами правил
користування електричною енергією,
затвердженою постановою Національної
комісії регулювання електроенергетики
України від 4 травня 2006 року № 562,
оскільки при відключенні ОСОБА_3
присутньою не була.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають, зокрема
із дій осіб, тобто у даному випадку з
фактичного використання
електроенергії.

Проте суди першої та апеляційної
інстанцій, у порушення ст. ст. 212-214, 315
ЦПК України, не дали належної оцінки
наданим позивачем доказів, зокрема
акту, та не вказали правових підстав
його невизнання та неврахування.

Враховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, повністю не
встановлені, судові рішення не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності та обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
їх скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» задовольнити.

Рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 4 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 19 березня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська