Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Джуги С.Д.

при секретарі: Марчишаку Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» на рішення Рахівського
районного суду від 24 квітня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до
Середньоводнянської сільської ради,
третя особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» про визнання незаконними
та скасування рішення
Середньоводнянської сільської ради та
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Середньоводнянської
сільської ради, третя особа Публічне
акціонерне товариство «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» (далі по тексту - ПАТ
«Промінвестбанк»), про визнання
незаконним та скасування свідоцтва про
право власності на нерухоме майно.

Позовну вимогу обґрунтовував тим, що
Рахівським районним судом
розглядаються цивільні справи за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» (далі по тексту - ТзОВ
«Кредитні ініціативи»), що діє на
підставі договору про відступлення
права вимогу, укладеного з ПАТ
«Промінвестбанк», до нього про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме житловий будинок, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Однак ні він, ні його дружина не має
жодного відношення до кредитних та
іпотечних договорів, довіреностей гр.
ОСОБА_3, що підписував дані договори від
їх імені, вони не видавали, такі є
підробленими та фальшивими.

Він взагалі не узаконював вищевказаний
житловий будинок на своє ім'я та не
звертався ні до сільської ради, ні до
Рахівського БТІ щодо оформлення права
власності на вказане нерухоме майно на
його ім'я.

Згідно будівельного паспорту за 1984 рік
забудовником даного будинку є його
родичка ОСОБА_4, яка наразі померла. Він
не є її спадкоємцем і ніякої спадщини
після її смерті не оформляв. Жодного
відношення до даного будинку він не
має.

Таким чином, вважає, що рішення
виконкому Середньоводянської
сільської ради та свідоцтво про право
власності на це рухоме майно є
незаконними, видане на його ім'я без
його відому, а тому грубо порушує його
права та інтереси, а також права
спадкоємців колишньої власниці.

За таких обставин просив суд визнати
незаконним та скасувати свідоцтво про
право власності на нерухоме майно,
згідно якого він є власником житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою Рахівського районного суду від
03.03.2014 року залучено до участі у справі
в якості третьої особи ТзОВ «Кредитні
ініціативи» як правонаступника ПАТ
«Промінвестбанк».

В процесі розгляду справи позивач
ОСОБА_2 в порядку ст. 31 ЦПК України
збільшив позовні вимоги та додатково
просив визнати незаконним та скасувати
рішення Середньоводянської сільської
ради №49 від 20.09.2006 року про реєстрацію
за ним спірного будинку.

Рішенням Рахівського районного суду
від 24 квітня 2014 року змінений позов
ОСОБА_2 задоволено.

На дане рішення ТзОВ «Кредитні
ініціативи» подало апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову. На обґрунтування
скарги зазначає, що позивач прийняв
спадщину за померлою ОСОБА_4 шляхом
фактичного вступу в управління або
володіння майном, так як проживав у
спірному будинку на момент її смерті.
Посилається на те, що на момент смерті
ОСОБА_4 спірний будинок не був
прийнятий в експлуатацію, а тому
остання не набула права власності на
нього.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги та
заперечення на апеляційну скаргу,
вважає що вона підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням виконкому Середньоводянської
сільської ради № 49 від 20.09.2006 року
зареєстровано за ОСОБА_2 житловий
будинок АДРЕСА_1 (а.с.47).

На підставі даного рішення 10.10.2006 року
ОСОБА_2 видано свідоцтво про право
власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ
№ 363176, відповідно до якого він є
власником спірного житлового будинку
(а.с.6).

Також з матеріалів справи вбачається,
що даний будинок є предметом іпотеки за
іпотечним договором №818/819 від 08.12.2006
року, укладеним між ПАТ
«Промінвестбанк» та ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно договору про передачу прав за
договорами забезпечення від 17.12.2012 року
права та обов'язки іпотекодержателя за
вищезазначеним іпотечним договором
перейшли від ПАТ «Промінвестбанк» до
ТзОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.19-24).

Зазначені договори є чинним, в судовому
порядку не визнавалися недійсними, а
відтак правомірними (ст. 204 ЦК України).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
Середньоводянська сільська рада
здійснила оформлення права власності
за позивачем, який не мав права на його
отримання. При цьому суд вважав, що
даний будинок належав ОСОБА_4 і
числиться як спадкове майно за нею.

Однак з висновком суду першої
інстанції щодо задоволення позову не
може погодитись колегія суддів
виходячи з наступного.

В матеріалах справи дійсно наявний
будівельний паспорт та свідоцтво
садиби в сільських населених пунктах
УРСР від 1984 року, в яких забудовником
одноповерхового будинку за адресою
АДРЕСА_1 вказана ОСОБА_4. В зазначеному
свідоцтві вказано, що на відведеній
земельній ділянці належить забудувати
одноповерховий житловий будинок на 3-и
кімнати з житловою площею 51,5 кв.м. за
період 1984-1986 р.р. (а.с.7, 8).

Разом з тим із записів в
погосподарській книзі вбачається, що
за період з 1996-2000 р.р. головою спірного
господарства була зазначена як ОСОБА_4
(померла ІНФОРМАЦІЯ_1) так і позивач
ОСОБА_2 При цьому загальна площа жилого
будинку вказана 200 кв.м. в тому числі
житлова - 120 кв.м., а кількість кімнат
дорівнює п'яти (а.с.54). За період з 2006-2010
р.р. єдиним головою вказаного
домогосподарства є позивач ОСОБА_2 При
цьому площа та кількість кімнат не
змінилися (а.с.57, 58).

В договорі іпотеки в якості предмета
іпотеки вказаний спірний житловий
будинок разом з надвірними спорудами:
літня кухня, гараж, вбиральня -
загальною площею 274,89 кв.м., житловою
площею 185,4 кв.м., що узгоджується та не
суперечить записам в погосподарській
книзі (більші площі в договір іпотеки
вказані через те, що предметом іпотеки
є крім житлового будинку також і
надвірні споруди).

Тобто спірний будинок як за площею, так
і за кількістю кімнат є більшим, ніж той
на забудову якого надано дозвіл ОСОБА_4
у 1984 році, а відтак не можна
стверджувати, що остання була
забудовником та власником даного
житлового будинку. Натомість головою
дворогосподарства за останні роки
вказаний позивач, що спростовує його
посилання на те, що він не має жодного
відношення до спірного будинку.

Таким чином висновок суду першої
інстанції про те, що спірний будинок
входить до спадкового майна за
померлою ОСОБА_4 не узгоджується з
матеріалами справи та не підтверджений
належними і допустимим доказами. А
відтак твердження суду першої
інстанції, що сільською радою було
порушено п.6 Тимчасового положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно та ст. 30 ЗУ «Про місцеве
самоврядування» є не обґрунтованим.

Крім того по даній справі колегія
суддів констатує наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 13 ЦК України при
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб,
завдати шкоди довкіллю або культурній
спадщині. Не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах.

Зловживання правом має місце у випадку,
коли уповноважена особа, спираючись на
своє суб'єктивне право, допускає
недозволене використання свого права,
порушує міру і вид поведінки, визначені
законом, посилаючись при цьому на
формально належне їй суб'єктивне право.

На відносини зловживання цивільним
правом поширюється дія принципу
недопущення зловживання правом як
принципу здійснення цивільних прав.

Зміст цього принципу становить
обов'язок особи, яка здійснює
суб'єктивне право, не допускати
зловживання правом і здійснювати
належні особі суб'єктивні права і
виконувати суб'єктивні обов'язки
припустимими способами їх здійснення з
урахуванням неприпустимості вчинення
дій, що вчиняються виключно з наміром
заподіяти шкоду іншій особі, а також
зловживання правом в інших формах.

В даному випадку позивач просить
скасувати рішення органу місцевого
самоврядування та свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, згідно
яких він сам набув право власності на
житловий будинок без жодним обмежень
та обтяжень на момент такого набуття.

В позовній заяві ОСОБА_2 жодним чином не
обґрунтовано з якою метою (яким
наміром) позивач звернувся до суду саме
з таким позовом. При цьому з першого
абзацу позовної заяви слідує, що даний
позов позивачем пред'явлено через
наявність іншої цивільної справи про
звернення стягнення на предмет іпотеки
за вищезазначеним іпотечним договором.

Зважаючи на викладене колегія суддів
вважає, що даний позов позивачем
пред'явлено з метою уникнути
відповідальності за іпотечним
договором і не допустити можливості
звернення стягнення на предмет
іпотеки, що спрямовано на порушення
прав та інтересів іпотекодержателя та
є формою зловживання правом (ч.3 ст. 13 ЦК
України).

Згідно ч.3 ст. 16 ЦК України суд може
відмовити у захисті цивільного права
та інтересу особи в разі порушення нею
положень частин другої - п'ятої статті 13
цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене колегія
суддів приходить до висновку, що для
задоволення позову ОСОБА_2 відсутні
правові підстави.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, з позивача на користь апелянта
підлягає стягненню судовий збір за
подачу апеляційної скарги у розмірі
121,80 грн.

Керуючись ст. 13, 16 ЦК України, ст.ст. 88,
303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» задовольнити.

Рішення Рахівського районного суду від
24 квітня 2014 року скасувати та ухвалити
по даній справі нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Середньоводнянської сільської ради,
третя особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» про визнання незаконними
та скасування рішення
Середньоводнянської сільської ради та
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю судовий збір у
розмірі 121 (сто двадцять одна) гривня 80
(вісімдесят) копійок.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, після чого
протягом двадцяти днів може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції

Суддя-доповідач

Судді