АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6814/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Католікян М. О. Доповідач - Ремез
В.А. Категорія 81
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Ремеза В.А.

суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової О.В.

при секретарі - Єремейчук О.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2,

на ухвалу Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 13 вересня 2013р. за
поданням відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 13.09.2013р. подання
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
обмеження виїзду особи за межі України
задоволено, и тимчасово обмежено
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України
до виконання ним рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
21.11.2011р.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалу суду скасувати, та постановити
по справі нову ухвалу, якою залишити
подання відділу примусового виконання
рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області без
задоволення, посилаючись на те, що
ухвала суду незаконна.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
задоволенню, а ухвала суду скасуванню з
наступних підстав.

Згідно ч.ч.2,3 ст.2 Протоколу №4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен є вільним
залишати будь-яку країну, включно зі
своєю власною. На здійснення цих прав
не можуть бути встановлені жодні
обмеження, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свободі пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно п.5, ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»,
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, в тому числі якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Зі змісту наведених норм вбачається, що
тимчасове обмеження у праві виїзду
боржника за межі України можливе лише
за умов ухилення боржника від
виконання зобов'язань покладених на
нього за рішенням суду.

Розглядаючи подання, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_2
ухиляється від виконання судового
рішення про стягнення з нього на
користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 грошових коштів
в сумі 291 899,68грн.

Разом з тим матеріали справи не містять
доказів про те, що ОСОБА_2 ухиляється
від сплати боргу, як того вимагають
правила ч.2 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» та п.18 ч.3 ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження».

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 на вимогу державного виконавця
06.04.2012р. передав для реалізації
належний йому автомобіль НОМЕР_1, в
рахунок погашення заборгованості за
виконавчим листом, про що державним
виконавцем було складено відповідний
акт про опис та арешт майна, що свідчить
про те, що боржник не ухиляється від
виконання судового рішення.

Крім того при розгляді справи в суді
апеляційної інстанції представником
ОСОБА_2 були надані докази про хворобу
ОСОБА_2 гепатитом Ц та необхідність
термінового лікування за кордоном.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про
передчасність застосування до ОСОБА_2,
як до боржника, з метою виконання ним
своїх боргових зобов'язань такого
заходу впливу як тимчасове обмеження
його у праві виїзду за межі України, а
тому колегія суддів вважає, що ухвала
суду першої інстанції підлягає
скасуванню, а у задоволенні подання
державного виконавця про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 13 вересня 2013р.
скасувати.

Державному виконавцю Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області у поданні
про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України відмовити.

Ухвала апеляційного суду в касаційному
порядку оскарженню не підлягає.

Судді: