романівський районний суд
житомирської області
2-16-50 - канцелярія
Справа № 290/61/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
Романівський районний суд
Житомирської області

у складі:

головуючого судді Лесько М.О.

при секретарі Колосовській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в смт.
Романові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Лафорт» та ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом до відповідачів -
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Лафорт» та ОСОБА_2
з позовними вимогами про солідарне
стягнення матеріальної шкоди у розмірі
33286,68 грн., заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 20.09.2013 року о 16:50 год.
на автодорозі Романів - Лісна Рудня -
Межирічка сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів Skoda Octavia (державний номер
НОМЕР_1) під керуванням водія ОСОБА_2 та
припаркованого автомобіля Renault Kangoo
(державний номер НОМЕР_2), власником
якого є ОСОБА_1 Внаслідок ДТП
автомобіль позивача зазнав механічних
пошкоджень. Вартість відновлювального
ремонту автомобіля Renault Kangoo (державний
номер НОМЕР_2), згідно з висновком
експертного автотоварознавчого
дослідження від 25.09.2013 року, становить
32736,68 грн. Вина водія ОСОБА_2 у
дорожньо-транспортній пригоді
підтверджується постановою судді
Романівського районного суду
Житомирської області від 10.10.2013 року
про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП. Відповідно до полісу
№АЕ/0670488 від 01.12.2012 року
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 як водія автомобіля Skoda Octavia
(державний номер НОМЕР_1) була
застрахована ПрАТ «СК «Лафорт».

У судове засідання 17.06.2014 року сторони
не з'явились.

Позивач ОСОБА_1 21.05.2014 року та 17.06.2014 року
подала до суду клопотання про розгляд
справи за її відсутності та без участі
її представника і одночасно
повідомила, що позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 був присутній у
судовому засіданні 17.02.2014 року та 25.03.2014
року, однак пояснень по суті позовних
вимог суду не надавав, оскільки розгляд
справи у зв'язку з нез'явленням
представника відповідача ПрАТ «СК
«Лафорт» у вказані дні не проводився.

Відповідач - ПрАТ «СК «Лафорт»
повідомлявся про дату, час та місце
розгляду справи належним чином за
зареєстрованою адресою
місцезнаходження товариства, а також
шляхом направлення судових повісток на
адресу розпорядника майна ПрАТ «СК
«Лафорт» - Дяченка С.В.

На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд
вважає можливим розгляд справи за
відсутності сторін та ухвалення
рішення у справі на підставі наявних в
ній доказів.

Після дослідження письмових доказів,
які містяться у матеріалах справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
20.09.2013 року о 16:50 год. на автодорозі
Романів - Лісна Рудня - Межирічка
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобілів Skoda Octavia
(державний номер НОМЕР_1) під керуванням
водія ОСОБА_2 та припаркованого
автомобіля Renault Kangoo (державний номер
НОМЕР_2), власником якого є ОСОБА_1

Постановою судді Романівського
районного суду Житомирської області
від 10.10.2013 року відповідача ОСОБА_2 було
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення та
притягнуто до відповідальності за ст.
124 КУпАП (а.с. 6).

Відповідно до частин 3 і 4 ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Отже, обставини того, що 20.09.2013 року о 16:50
год. на автодорозі Романів - Лісна Рудня
- Межирічка сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів Skoda Octavia (державний номер
НОМЕР_1) та Renault Kangoo (державний номер
НОМЕР_2), а також те, що автомобілем Skoda
Octavia керував водій ОСОБА_2 (відповідач),
у даній справі суд вважає
встановленими та такими, що не
підлягають додатковому доказуванню.

Відповідно до висновку експертного
автотоварознавчого дослідження № 92,
складеного експертом Кудинським В.С.
25.09.2013 року, та калькуляції, наведеної у
додатку №3 до висновку, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
Renault Kangoo (державний номер НОМЕР_2)
становить 32736,68 грн. (а.с. 10-21).

На момент ДТП цивільно-правова
відповідальність водія автомобіля Skoda
Octavia (державний номер НОМЕР_1) була
застрахована в ПрАТ «Страхова компанія
«Лафорт» на строк з 13.12.2012 року до 13.12.2013
року, що підтверджується копією Полісу
№АЕ/0670488 від 01.12.2012 року (а.с. 8, 43).

Відповідно до пункту 9.5 статті 9 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та пункту 1 Розпорядження
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України «Про деякі
питання здійснення обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» №566 від 09.07.2010
року обов'язковий ліміт
відповідальності страховика за
договорами обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів за шкоду, заподіяну майну
потерпілих, становить 50000,00 грн. на
одного потерпілого. Вказаний розмір
відповідальності ПрАТ «Страхова
компанія «Лафорт» визначено і у пункті
4 Полісу № АЕ/0670488 від 01.12.2012 року.

01.10.2013 року позивач ОСОБА_1 звернулась
до ПрАТ «СК «Лафорт» із заявою про
отримання страхового відшкодування,
але вказана заява була проігнорована
відповідачем - ПрАТ «СК «Лафорт» та
була повернута позивачу по причині
«закінчення терміну зберігання» (а.с. 22,
25).

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України
власник, права якого порушені, має
право на відшкодування йому майнової
та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, а п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК
України передбачає, що шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

У відповідності до ст. 1192 ЦК України
розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
цивільно-правова відповідальність
якої була застрахована, відповідає за
заподіяну нею шкоду у розмірі різниці
між фактичним розміром шкоди та
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням), якщо останньої
недостатньо для повного відшкодування
завданої шкоди.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України
страховик зобов'язаний, у разі настання
страхового випадку, здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів регулюються
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» від 01.07.2004 року,
який спрямований на забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та майну потерпілих при
експлуатації наземних транспортних
засобів на території України
(преамбула Закону).

Згідно ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку, страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 28 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» шкода, заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого, - це шкода, пов'язана: з
пошкодженням чи фізичним знищенням
транспортного засобу; з пошкодженням
чи фізичним знищенням доріг, дорожніх
споруд, технічних засобів регулювання
руху; з пошкодженням чи фізичним
знищенням майна потерпілого; з
проведенням робіт, які необхідні для
врятування потерпілих у результаті
дорожньо-транспортної пригоди; з
пошкодженням транспортного засобу,
використаного для доставки
потерпілого до відповідного закладу
охорони здоров'я, чи забрудненням
салону цього транспортного засобу; з
евакуацією транспортних засобів з
місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 29 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Отже, судом встановлено, що фактичний
розмір шкоди, заподіяної позивачу
діями відповідача ОСОБА_2 становить
32736,68 грн. і не перевищує обов'язковий
ліміт відповідальності страховика за
договорами обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів за шкоду, заподіяну майну
потерпілих (50000,00 грн.), визначений як
законодавством, так і договором
страхування (Полісом №АЕ/0670488 від 01.12.2012
року). Отже, згідно з положеннями статті
1194 ЦК України, на відповідача ОСОБА_2 не
може бути покладено обов'язок
відшкодування шкоди чи її частини,
враховуючи, що встановленого розміру
страхової виплати цілком достатньо для
повного відшкодування завданої
позивачу шкоди.

Нормами законодавства, які
врегульовують порядок відшкодування
шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, не
передбачено солідарної
відповідальності страховика та особи,
чия відповідальність застрахована, а
тому правові підстави для стягнення
заявленої позивачем грошової суми
матеріальної шкоди в солідарному
порядку з відповідачів - відсутні.

За таких обставин, відповідно до
вищезазначених положень законодавства
та встановлених судом обставин справи,
матеріальна шкода, завдана позивачу у
розмірі 32736,68 грн. підлягає стягненню з
ПрАТ «СК «Лафорт».

Суд, керуючись наведеними вище
положеннями статей 28, 29 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» також прийшов до висновку, що
частина позовних вимог про стягнення
витрат на проведення
автотоварознавчого дослідження у
розмірі 550,00 грн. не підлягає
задоволенню, оскільки вказана сума не
може бути включена до загального
розміру матеріальної шкоди, заподіяної
в результаті ДТП, як і не може бути
віднесена до судових витрат, пов'язаних
із залученням експерта та проведенням
судової експертизи.

Питання про розподіл судових витрат
між сторонами суд вирішує відповідно
до вимог статті 88 ЦПК України.

На підставі наведеного вище та
керуючись статтями 6, 9, 22, 28, 29 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», статтями 16, 22, 386, 526, 979, 988, 1166,
1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, статтями 1, 4, 8,
10, 11, 60, 61, 64, 66, 88, 158, 169, 209, 212 - 215, 218 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Лафорт» (, адреса
місцезнаходження: 04050, м. Київ, вулиця
Довнар-Запольського, буд. 9/10) на користь
ОСОБА_1 (громадянка України,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та проживає
за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків - НОМЕР_3) матеріальну шкоду,
завдану їй в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, у
розмірі 32736,68 грн. (тридцять дві тисячі
сімсот тридцять шість гривень
шістдесят вісім копійок) та суму
понесених нею судових витрат у розмірі
327,37 грн. (триста двадцять сім гривень
тридцять сім копійок).

У задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1, заявлених до ОСОБА_2, -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Житомирської області через
Романівський районний суд
Житомирської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
М.О. Лесько