Справа № 539/1882/14-ц
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2014 року
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Гудкова
С. В.

при секретарі -Яценко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Лубни
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відібрання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2 про відібрання дитини.

Позов мотивовано тим, що з 14.07.2007 року по
20.02.2014 року позивач перебувала в шлюбі з
відповідачем. Під час перебування в
шлюбі у них народилося двоє дітей -
донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розлучення
рішенням виконавчого комітету
Лубенської міської ради № 121 від 28.05.2014
року визначено місце проживання
малолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - з
матір'ю, тобто з позивачем. Незважаючи
на це відповідач самочинно, без згоди
позивача, утримує їхню доньку ОСОБА_3 за
місцем свого проживання і
відмовляється віддавати дитину.

Відповідно до ст. ст. 161,162 СК України
позивач ставить питання про відібрання
малолітньої дитини - ОСОБА_3 у
відповідача.

В судовому засіданні позивач свій
позов підтримала, прохала його
задовольнити.

Відповідач відносно позову
заперечував, мотивуючи тим, що позивач
веде аморальний спосіб життя.

Представник третьої особи вважає, що
позов слід задовольнити, оскільки
дитина повинна поживати разом з
матір"ю, позивачка виключно позитивно
характеризується. Сестра ОСОБА_3
повинна проживати разом зі своїм
рідним братом ОСОБА_4, який, доречи, має
хворобливий стан здоров"я, а позивач
має відповідну медичну освіту, яка і
проводить курс лікування своїй
молодшій дитині .

Суд, заслухавши сторони, дослідивши
матеріали, докази справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав .

Судом встановлено, що 14 липня 2007 року
між позивачем та відповідачем укладено
шлюб, який вони розірвали 20.02.2014 року.

Під час шлюбу у них народилося двоє
дітей - донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, син
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як стверджує позивач і не заперечує
відповідач в лютому 2014 року відповідач
взяв без дозволу матері на проживання
доньку ОСОБА_3 до себе за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішенням Виконавчого комітету
Лубенської міської ради Полтавської
області від 28.05.2014 року № 121 визначено
місце проживання малолітніх дітей
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_7 Батьку
встановлено порядок побачень.

Незважаючи на вказане рішення
відповідач не бажає віддавати дитину
позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Згідно з ч. 1 ст. 162 СК України якщо один з
батьків або інша особа самочинно, без
згоди другого з батьків чи інших осіб, з
якими на підставі закону або рішення
суду проживала малолітня дитина, або
дитячого закладу (установи), в якому за
рішенням органу опіки та піклування
або суду проживала дитина, змінить її
місце проживання, у тому числі способом
її викрадення, суд за позовом
заінтересованої особи має право
негайно постановити рішення про
відібрання дитини і повернення її за
попереднім місцем проживання.

Як встановлено вище спір між сторонами
щодо проживання малолітньої дитини
вирішено органом опіки та піклування -
Виконавчим комітетом Лубенської
міської ради Полтавської області.
Місце проживання малолітніх дітей
визначено з їх матір'ю. Із вказаним
рішенням відповідач погодився і не
оскаржував.

Таким чином, відповідач самочинно, без
згоди другого з батьків, з яким на
підставі закону повинна проживати
малолітня дитина, змінив її місце
проживання.

Відтак, обґрунтованими є вимоги
позивачки про відібрання дитини і
повернення її за місцем її проживання.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 162 СК України
дитина не може бути повернута лише
тоді, коли залишення її за попереднім
місцем проживання створюватиме
реальну небезпеку для її життя та
здоров'я або обставини змінилися так,
що повернення суперечить її інтересам.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

В порушення вимог вказаної
процесуальної норми відповідач не
надав докази того, що проживання доньки
з матір'ю створюватиме реальну
небезпеку для її життя та здоров'я або
те, що обставини змінилися так, що
повернення дитини суперечить її
інтересам.

Відповідно до доказів, наявних в
матеріалах справи позивачка
характеризується виключно позитивно .

Крім того, у Декларації прав дитини,
прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20
листопада 1959 р. (принцип 6), проголошено,
що дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона має, коли це
можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Слід зазначити, що виходячи із змісту
цієї норми якщо в сім'ї декілька дітей,
розділяти їх небажано, оскільки
найчастіше вони прив'язані одна до
одної, створюючи одну сім'ю, ломка якої
для них повинна бути найменш болючою.

Враховуючи викладене, доречним є
сумісне проживання сина ОСОБА_4 та
доньки ОСОБА_3 разом з матір"ю .

Більше того, судом встановлено, що
відповідно до умов роботи відповідача
він кожного дня вирушає на роботу в м.
Гребінку, а в цей час фактично
вихованням займається бабуся ОСОБА_3,
що позбавляє її батьківського
виховання.

З урахуванням викладеного, позов
підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 367 ЦПК України
суд допускає негайне виконання рішень
у справах про відібрання дитини і
повернення її тому, з ким вона
проживала.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати підлягають стягненню з
відповідача.

Керуючись ст. ст. 160, 161 СК України, ст. ст.
10, 60, 88, 212-215, 218, 224 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відібрання дитини - задовольнити.

Відібрати малолітню дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у ОСОБА_2, який незаконно
її утримує, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, та передати її ОСОБА_1 по місцю
її проживання за адресою: АДРЕСА_2.

Допустити негайне виконання рішення в
частині відібрання дитини у ОСОБА_2 та
повернення її ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243
грн 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
протягом десяти днів з дня оголошення
рішення суду.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду
Гудков С. В.