У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,суддів:
Леванчука А.О., Мазур Л.М.,Маляренка
А.В.,Нагорняка В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про поділ в натурі
домоволодіння та земельної ділянки та
за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6
про виділ в натурі частки із майна,
припинення права на частку у спільному
майні з компенсацією її вартості, за
касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення
апеляційного суду Київської області
від 12 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_6 звернулася до
суду із позовом, в якому просила
розділити житловий будинок АДРЕСА_1 між
співвласниками, визнати за нею право
власності на виділити в натурі
наступні приміщення: веранду І площею
12,7 кв.м.; жилу кімнату 1-1 площею 8,1 кв.м.
та кухню 1-2 площею 15,1 кв.м.; визнати за
ОСОБА_7 право власності та виділити в
натурі наступні приміщення: жилу
кімнату 1-4 площею 16,5 кв.м. та жилу
кімнату 1-3 площею 10,7 кв.м.; визнати за
позивачем право власності та виділити
в натурі надвірні будівлі, які
примикають до її частини будинку: літню
кухню, хлів, погріб; визнати за ОСОБА_7
право власності та виділити в натурі
огорожу та колодязь; визнати за нею
право власності в натурі Ѕ частини
земельної ділянки площею 0,25 га.
вартістю 3 382 грн., з цільовим
призначенням, будівництво та
обслуговування житлового будинку,
виділивши сторонам по 1 250 кв.м. площі
кожному; визнати за нею право власності
на виділити в натурі Ѕ частини
земельної ділянки площею 0,2670 га та
площею 0,0202 га площею 0,2670 га вартістю 2 981
грн., з цільовим призначенням для
ведення особистого селянського
господарства, виділивши сторонам по 1 436
кв.м. кожному.

Не погоджуючись з вказаним позовом
ОСОБА_7 звернулася до суду із
зустрічним позовом, в якому просила
виділити їй в натурі майно, а саме Ѕ
частину домоволодіння АДРЕСА_1: в
житловому будинку веранду І площею 12,7
кв.м.; жилу кімнату 1-1 площею 8,1 кв.м. та
кухню 1-2 площею 15,1 кв.м. та в надвірних
будівлях ганок літ. «N», літня баня під
літ. «Ж», погріб під літ. «З» вимощення
(1/2) під літ. «є», літня кухня під літ.
«б», сарай під літ. «В», ворота під літ.
«n2», всього по будівлям та спорудам
майна на суму 47 585 грн.; компенсувати
ОСОБА_7 вартість частки у праві
власності при виділення у натурі в
розмірі 2066 грн., виділити в натурі Ѕ
земельних ділянок, що належить ОСОБА_7
на праві спільної часткової власності,
а саме: площею 1 250 кв.м., яка є частиною
земельної ділянки з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, а
також земельну ділянку площею 1 335 кв.м.,
з цільовим призначенням для ведення
особистого селянського господарства,
яка є частиною земельної ділянки.;
визнати за ОСОБА_7 право власності на
земельну ділянку площею 0,0202 га з
цільовим призначенням для ведення
особистого селянського господарства,
яка належить їй на праві спільної
часткової власності та припинити право
спільної часткової власності на дану
земельну ділянку за ОСОБА_6, з
компенсацією її частки у праві
власності в розмірі 996 грн.

Рішенням Кагарлицького районного суду
Київської області від 27
березня 2013 року позов та зустрічний
позов задоволено частково.

Виділено в натурі позивачу Ѕ частку в
земельній ділянці площею 0,2670 га
вартістю 26326 грн. для ведення
особистого селянського господарства,
яка розташована по АДРЕСА_1 а саме
земельну ділянку площею 1335 кв.м. і
вартістю 13163 грн для ведення особистого
селянського господарства межі якої
прокладено по ламаних лініях, які
сполучають точки 6, 5, 4, 3, 7 та 6 згідно
схеми розподілу в додатку 8 до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 10 січня 2013 року.

Виділено в натурі позивачу Ѕ частину
земельної ділянки площею 0,0202 га
вартістю 1 992 грн для ведення особистого
селянського господарства, яка
розташована по АДРЕСА_1 а саме земельну
ділянку площею 101 кв.м. і вартістю 996
грн., для ведення особистого
селянського господарства межі якої
прокладено по ламаних лініях, які
сполучають точку 9, 12, 11, 10 та 9 згідно
схеми розподілу в додатку 6 до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 10 січня 2013 року.

Виділено в натурі відповідачу Ѕ частку
земельної ділянки площею 0,2670 га
вартістю 26 326 грн. для ведення
особистого селянського господарства,
яка розташована по АДРЕСА_1, а саме
земельну ділянку площею 1335 кв.м. і
вартістю 13 163 грн. для ведення
особистого селянського господарства
межі якої прокладено по ламаних лініях,
які сполучають точки 1, 2, 3, 4 та 1 згідно
схеми розподілу в додатку 8 до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 10 січня 2013 року.

Виділено в натурі відповідачу її Ѕ
частку в земельній ділянці площею 0,0202
га і вартістю 1 992 грн для ведення
особистого селянського господарства,
яка розташована по АДРЕСА_1, а саме
земельну ділянку площею 101 кв.м. і
вартістю 996 грн для ведення особистого
селянського господарства межі якої
прокладено по ламаних лініях, які
сполучають точки 12, 15, 14, 13, 11 та 12 згідно
схеми розподілу в додатку 6 до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 10 січня 2013 року.

В задоволенні інших вимог первісного
та зустрічного позовів відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 12 вересня 2013 року рішення
місцевого суду в частині відмови у
поділі житлового будинку, надвірних
будівель та споруд, земельної ділянки
площею 0,25 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку та в
частині поділу земельної ділянки
площею 0,0202 га для ведення особистого
селянського господарства - скасовано
та ухвалено в цій частині нове рішення,
яким розподілено житловий будинок
АДРЕСА_1 в натурі, визнавши за позивачем
право власності на 48/100 частим
домоволодіння, з виділенням їй у
власність приміщень по плану: 1-І
веранда (12,7 кв.м.), 1-1 кухня (7 кв.м.), 1-1
коридор (1,1 кв.м.) 1-2 кухня (15,1 кв.м.) та
виділивши їй господарські споруди:
ганок під літ. «N», баня під літ. «Б»,
сарай під літ. «В», ворота під літ. «n2»
згідно варіанту № 3 висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 10
січня 2013 року.

Визнано за відповідачем право
власності на 52/100 частини
домоволодіння, яке розташоване по
АДРЕСА_1, виділивши їй у власність
приміщення по плану: 1-3 тамбур (1,5 кв.м.),
1-3 кухня (9,2 кв.м.), 1-4 житлова кімната (16,5
кв.м.), виділивши господарські споруди:
сарай під літ. «Г», туалет під літ «Д»,
вимощення (1/2) під літ. «є», криниця під
літ «Е», огорожа під літерою «n»,
огорожа під літерою «n1» згідно
варіанту № 3 висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 10
січня 2013 року.

Зобов'язано сторін по справі провести
відповідні переобладнання будинку.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 2066
грн за перевищення частки у виділеному
майні.

Здійснено поділ земельної ділянки
площею 0,25 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
площею 0,0202 га для ведення особистого
селянського господарства відповідно
додатку № 5 до висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 10
січня 2013 року, виділивши в особисту
власність ОСОБА_6 земельну ділянку
площею 1 250 кв.м., для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд по АДРЕСА_1 та
земельну ділянку площею 101 кв.м. для
ведення особистого селянського
господарства, межі яких прокладено по
відповідним лініям за рішенням
апеляційного суду.

Виділено в особисту власність ОСОБА_7
земельну ділянку площею 1250 кв.м. для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 101,
кв.м. для ведення особистого
селянського господарства, межі
розподілу яких відповідно прокладено
за рішенням апеляційного суду.

В решті рішенні місцевого суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач просить
рішення апеляційного суду скасувати,
справу направити до суду апеляційної
інстанції, мотивуючи свої доводи
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦК України майно,
що є у спільній частковій власності,
може бути поділене в натурі між
співвласниками за домовленістю між
ними.

Згідно із ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі
поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється.

Згідно із ст. 152 ЖК УРСР переобладнання
і перепланування жилого будинку
(квартири), що належить громадянинові
на праві приватної власності,
провадяться з дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради народних
депутатів.

Судами встановлено, що сторони по
справі є власниками Ѕ частини
житлового будинку АДРЕСА_1, земельної
ділянки площею 0, 25 га., земельної
ділянки площею 0,2670 га., земельної
ділянки площею 0,0202 га.

Судом також встановлено, що між
сторонами виникають спори з приводу
користування будинком і земельною
ділянкою.

Встановивши такі обставини
апеляційний суд прийшов до правильного
висновку про наявність правових
підстав для поділу спірного майна між
його співвласниками.

Із справи вбачається що експертом
запропоновані варіанти поділу
спільного майна, які передбачають
перепланування будинку і
переобладнання його інженерних мереж.
Рішенням виконавчого комітету
сільради № 5/07 від 31 липня 2013 року
скасовано рішення № 04 виконавчого
комітету № 06 від 02 липня 2013 року «Про
надання дозволу на переобладнання
житлового будинку» ОСОБА_6 з
одноквартирного на двоквартирний, як
незаконне.

Із справи також вбачається, що
апеляційний суд не зважив на
скасування дозволу на перепланування
і переобладнання спірного будинку, не
запитав дозволу виконавчого комітету
місцевої Ради народних депутатів на
здійснення такого перепланування і
переобладнання за запропонованими
експертом варіантами поділу, порушивши
вимоги ст.. 152 ЖК України.

Колегія суддів звертає увагу і на
порушення апеляційним судом вимог ст. 14
ЦПК України щодо обов'язковості
судових рішень.

Так із справи вбачається, що рішення
виконавчого комітету сільради № 5/07 від
31 липня 2013 року скасовано рішення № 04
виконавчого комітету № 06 від 02 липня 2013
року «Про надання дозволу на
переобладнання житлового будинку»
ОСОБА_6 з одноквартирного на
двоквартирний було оскаржено як
незаконне і постановою Кагарлицького
районного суду від 22 серпня 2013 року
було відмовлено у його скасуванні.
Однако всупереч вимогам ст. 14 ЦПК
України апеляційний суд вдався до
повторної правової оцінки законності
рішення виконавчого комітету сільради
№ 5/07 від 31 липня 2013 року.

Оскільки апеляційним судом порушені
норми процесуального права, не
застосовані норми ст. 152 ЖК України і не
з'ясовані всі обставини у справі, то
ухвалене ним рішення підлягає
скасуванню із направленням справи до
суду апеляційної інстанції на новий
судовий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України:

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 12 вересня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
судовий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:А.О.
Леванчук Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А.
Нагорняк