Справа № 161/4190/14-ц
Провадження № 2/161/1803/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

03 липня 2014 року
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області

в складі головуючого судді - Присяжнюк
Л.М.,

при секретарі - Довжик Н.М.,

за участю представника позивача -
Бойчук Г.О.,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку цивільну справу
за позовом садівничого товариства
«Коршів» до ОСОБА_2 про відшкодування
майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Садівниче товариство «Коршів»
звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди. Вказує, що
відповідач є власником земельних
ділянок № НОМЕР_1, НОМЕР_2, пл. 0,12
га, що розташовані на території СТ
«Коршів» та добровільно вийшла із
членів товариства. 30.04.2014 року членами
товариством було виявлено самовільне
врізання в існуючу мережу водопроводу
з порушенням технічних норм на
земельній ділянці відповідача,
внаслідок чого утворився витік води із
водонапірної башні. Просить стягнути
із відповідача завдану майнову шкоду в
розмірі 20000 грн.

Представник позивача Бойчук Г.О. в
судовому засіданні позов підтримала з
підстав наведених у ньому, просила
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов заперечили, просили
відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши та
оцінивши подані у сукупності докази,
суд дійшов висновку, що в позові слід
відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 була членом
садівничого товариства «Коршів» та 13
травня 2012 року на підставі поданої
заяви добровільно припинила своє
членство в товаристві.

Крім того, судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 є власником
земельних ділянок № НОМЕР_1, НОМЕР_2, які
знаходяться на території садівничого
товариства «Коршів».

01.05.2013 року та 16.05.2013 року членами
комісії СТ «Коршів» було виявлено
самовільне врізання в існуючу мережу
відповідачем, внаслідок чого утворено
витік води на територію товариства, про
що складено відповідні акти (а.с.3-4).

Як вбачається із довідки від
30.04.2014 року поданої представником
позивача Бойчук Г.О., у склад майнової
шкоди позивач відносить витрати
пов'язані із витіком води із
водонапірної башні ємністю 25 м3*2 та із
мережі приблизно 5 км, в розмірі 800 грн.;
витрати електроенергії на роботу
насоса в розмірі 67,50 грн.; нанесення
майнової шкоди членам товариства
(споживачам води), пов'язаної із
невисадженням розсади в спекотні дні в
розмірі 5000 грн.; витрати на матеріали в
розмірі 239,68 грн. та витрати на розкопку
траншеї та обслуговування башні та
насоса на протязі семи днів в розмірі
1500 грн., а всього 7607,18 грн. (а.с.42).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1-2 ст. 22 ЦК України). Особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є: 1)
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Як роз'яснено в п.2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 27
березня 1992року «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди»(із послідуючими
змінами), розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, суди повинні мати
на увазі, що шкода, заподіяна особі і
майну громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини.

Таким чином, для відшкодування шкоди
позивачу необхідно довести у
сукупності неправомірність поведінки
відповідача, наявність шкоди,
причинний зв'язок між неправомірною
поведінкою відповідача та шкодою,
наявність вини відповідача у завданні
шкоди.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Будь-яких належних і допустимих
доказів на підтвердження своїх вимог
позивачем не подано та в ході розгляду
справи судом не здобуто.

Як вбачається із копії статуту
садівничого товариства «Коршів»
(надалі - статут) основним завданням
товариства є організація колективного
саду, використання виділеної землі для
вирощування фруктів, овочів, ягід та
іншої сільськогосподарської
продукції, а також створення умов для
культурного відпочинку садоводів та їх
сімей. Окрім того товариство може
створювати пункти для переробки,
збереження та реалізації продукції,
купувати в колективне господарювання
транспортні засоби, тварин, об'єкти
культурно-побутового
призначення.(п.п.4-5 статуту) (а.с.52-59).

Із п. 13.8 статуту вбачається, що
члени садівничого товариства можуть
бути виключені з членів товариства за
нанесення матеріальної шкоди
товариству або матеріальної та
моральної шкоди окремим членам
товариства, відшкодувати збиток шляхом
складання актів за підписом членів
правління з встановленням орієнтовної
суми збитків. (а.с.56).

Водночас, складені членами товариства
акти суд до уваги не бере, оскільки вони
не відповідають вимогам встановленим
статутом, та не містять відомостей про
орієнтовну суму збитків, не містять
відомостей про ознайомлення з ними
відповідача чи про її відмову з їх
ознайомленням.

Окрім того, із вищевказаного
статуту не вбачається перебування на
балансі садівничого товариства
водопровідної мережі та башні (п.п. 16-19
статуту), а надані архівні витяги із
рішень (а.с.34-35) та розпорядження (а.с.36)
свідчать лише про відведення для
потреб товариства земельних ділянок.

У поданому суду розрахунку
вбачаються витрати на обслуговування
насоса, витрати на розкопку траншеї,
обслуговування водомережі, башні та
насоса. Проте вказані витрати не
підтверджені допустимими та належними
доказами - актами прийому-виконання
робіт, договорами про надання послуг,
платіжними дорученнями та іншими
документами, які містять відомості про
здійснення робіт по усуненню наслідків
завдання шкоди, обслуговування
водопровідної мережі спеціалізованими
установами чи організаціями
відповідно до погоджених цін чи
тарифів. Наданий позивачем кошторис
(а.с.39) не містить посилань на укладений
договір підряду, а сам договір підряду
не був наданий суду. Із пояснень
представника позивача вбачається, що
вказаний кошторис був розрахований на
виконання робіт по трьох затоплених
земельних ділянках.

Із поданих позивачем квитанцій
вбачається, що на ремонтні матеріали
було витрачено 239,68 грн.

Водночас, позивачем не доведено, що
саме в результаті дій відповідача
ОСОБА_2 по втручанню в водопровідну
мережу стали причиною значного витоку
води.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову садівничого товариства
«Коршів» до ОСОБА_2 про відшкодування
майнової шкоди слід відмовити за
безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 16, 22, 319, 1166 ЦК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову садівничого
товариства «Коршів» до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової шкоди -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Присяжнюк
Л.М.