Справа № 233/4058/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2014 року
Костянтинівський міськрайоний суд
Донецької області у складі:

головуючого судді
Бєлостоцької О.В.

при секретарі
Теліціній О.О.,

за участю:

представника ВДВС

Костянтинівського
МРУЮ
-

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Костянтинівка
клопотання Відділу державної
виконавчої служби Костянтинівського
міськрайонного управління юстиції про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

04 липня 2014 року ВДВС Костянтинівського
МРУЮ звернувся до суду з клопотанням
про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за
кордон, зазначивши, що на виконанні у
ВДВС Костянтинівського МРУЮ Донецької
області перебуває виконавче
провадження з примусового виконання
вимоги № 960у від 03.07.2013 року про
стягнення з УКРНДІС, директором якого є
ОСОБА_1, суми боргу на користь УПФУ в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі в розмірі 2227 грн. 50 коп. Боржник у
письмовий формі був попереджений про
розмір боргу, який він повинен
сплатити. До теперішнього часу
зобов’язання за рішенням державного
органу в добровільному порядку
боржником не виконані. У зв’язку з
наведеним ВДВС Костянтинівського МРУЮ
просить вирішити питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України громадянина України ОСОБА_1

Представник ВДВС Костянтинівського
МРУЮ в судове засідання не з’явився, в
поданні просив розглянути подання про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду ОСОБА_1 за кордон за його
відсутності.

Суд, вивчивши матеріали подання,
встановив наступне.

На виконанні у ВДВС Костянтинівського
МРУЮ знаходиться вимога № 960у від 03.07.2013
року, видана Управлінням пенсійного
фонду в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі, про
стягнення з УКРНДІС на користь УПФУ в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі суми боргу в розмірі 2227 грн. 50
коп. Директором УКРНДІС є ОСОБА_1

Відповідно до ст. 33 Конституції
України, кожен, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на дану норму
Конституції України, слід прийти до
висновку, що обмеження особи права
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом, є обмеженням її
конституційного права на свободу
пересування, гарантованого державою.

При виконанні судових рішень порядок
розгляду подання державного виконавця
про тимчасове обмеження боржника –
фізичної особи – у праві виїзду за межі
України регулюється ст. 377-1 ЦПК України,
відповідно до положень якої питання
про тимчасове обмеження боржника
фізичної особи або керівника
боржника-юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших
органів (посадових осіб) вирішується
судом за місцезнаходженням органу
державної виконавчої служби за
поданням державного виконавця.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ “Про виконавче
провадження” державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатись до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за межі України – до
виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно листа Міністерства юстиції
України “Щодо виїзду за кордон осіб,
які мають невиконані зобов'язання, в
тому числі зі сплати аліментів,
покладені на них рішенням судів” від 6
червня 2008 року № 25-32/507 подання повинно
відповідати вимогам, що визначені цим
листом, а саме подання готується на
бланку відповідного відділу державної
виконавчої служби за підписом
начальника цього відділу та
обов'язково має містити обґрунтування
ухилення боржника від виконання своїх
обов'язків.

В статті 6 Закону України “Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України” наведені підстави
тимчасової відмови у виїзді за кордон,
зокрема якщо боржник ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням.

При цьому сам факт наявності
невиконаного рішення суду боржником не
є відповідно до цього Закону підставою
для тимчасової заборони виїзду особи
за кордон без обов'язкового визначення
дій боржника по ухиленню від виконання
судового рішення.

Як вбачається із подання державного
виконавця обставин, які б свідчили про
ухилення боржника від виконання ним
зобов’язань за рішенням державного
органу державним виконавцем не
наведено і доказів про це не надано.
Також до подання не додано жодних
доказів на підтвердження факту
наявності на виконанні у ВДВС
Костянтинівського МРУЮ виконавчого
документа про стягнення суми боргу з
УКРНДІС на користь УПФУ в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі та не надано відомостей щодо
наявності у ОСОБА_1 закордонного
паспорту.

Крім того, згідно вимог ч. 1 ст. 11 ЗУ “Про
виконавче провадження”, державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до вимог ст. 32 ЗУ “Про
виконавче провадження”, заходами
примусового виконання рішень є:
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

Зважаючи на викладені правові норми,
слід прийти до висновку, що
першочерговими заходами примусового
виконання рішень є звернення стягнення
на кошти та інше майно (майнові права)
боржника, у тому числі якщо вони
перебувають в інших осіб або належать
боржникові від інших осіб.

Надані матеріали не містять доказів
того, що державним виконавцем
достатньо вжиті всі заходи примусового
виконання рішень, передбачених Законом
України “Про виконавче провадження”.

Згідно роз’яснення Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п. 7 Постанови № 5 від 30.03.2012 року
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишити територію України можуть бути
обмежені лише законом. Питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України вирішується при виконанні
судових рішень у порядку,
передбаченому статтею 11 Закону України
“Про виконавче провадження” та
статтею 377-1 ЦПК України, зокрема в разі
доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання.

Приймаючи до уваги, що право
державного виконавця на звернення з
даним поданням виникає лише у разі
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
державного органу зобов’язань і
наявність лише самого зобов’язання не
наділяє державного виконавця правом
на звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за кордон, враховуючи, що в
судовому засіданні не знайшов свого
підтвердження факт ухилення від
виконання зобов’язань з боку
директора УКРНДІС ОСОБА_1 і відсутнє
підтвердження наявності у нього
офіційних документів, що дозволяють
виїзд за кордон, зокрема, закордонного
паспорту, суд вважає, що обмеження
ОСОБА_1 у праві вільно залишати
територію України позбавлене законних
підстав та є прямим порушенням його
конституційного права, тому у
задоволенні подання ВДВС
Костянтинівського МРУЮ про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду громадянина України за
кордон слід відмовити.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, на
підставі ст. 33 Конституції України, ч. 1
ст. 11, п. 18 ч. 2 ст. 11, ст. 32 Закону України
“Про виконавче провадження”, ст. 6
Закону України „Про порядок виїзду з
України і в’їзду в Україну громадян
України”, суд –

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання Відділу
державної виконавчої служби
Костянтинівського міськрайонного
управління юстиції про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
громадянина України ОСОБА_1 за кордон –
відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну
скаргу до Апеляційного суду Донецької
області через Костянтинівський
міськрайонний суд протягом п’яти
днів з дня її проголошення. У разі, якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п’яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя: