22-ц/775/232/2014(м)
Головуючий у 1-ій інстанції
Суддя-доповідач
06 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
головуючого Баркової
суддів Попової
С.А., Мироненко І.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення
Першотравневого районного суду
Донецької області від 17 грудня 2013 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
в с т а н о в и л а:
21 жовтня 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором від 30 жовтня 2006
року в сумі 24 505 гривень 48 копійок.
Рішенням Першотравневого районного
суду Донецької області від 17 грудня 2013
року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати, ухвалити нове про
задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з'явилася,
надала письмові заперечення в яких
просить апеляційну скаргу ПАТ КБ
«ПриватБанк» відхилити, рішення суду
залишити без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача Шишелової Н.В.,
яка підтримала доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 30 жовтня
2006 року ОСОБА_3 03 жовтня 2006 року
отримала кредит у розмірі 250 гривень у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. З 12 квітня 2007 року по
08 вересня 2007 року кредитний ліміт був
підвищений до 6000 гривень.

За умовами кредитного договору
позичальник зобов'язаний здійснювати
повернення кредиту частинами
(щомісячними платежами) та щомісячно
сплачувати проценти за користування
кредитом, а також встановлено
відповідальність за порушення їх
сплати (п. 2 Умов та правил надання
банківських послуг, п.п.5.3, 5.4, 5.5.2 Правил
користування платіжною карткою).

Отже, поряд із встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» у
позові про стягнення заборгованості у
зазначеному розмірі, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
пропустив строки позовної давності для
звернення до суду з вимогою про захист
свого цивільного права.

Висновки суду є законними та
обґрунтованими.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, в межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України). Для окремих видів
вимог законом встановлена спеціальна
позовна давність. Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила. За
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якою заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Однак, якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у пункті 11 своєї постанови від
18 грудня 2009 року № 14 «Про судове
рішення у цивільній справі»
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову у позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою
стороною до ухвалення рішення, крім
випадків, коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Згідно ч.3 ст.254 ЦК України строк
виконання кожного щомісячного
зобов'язання спливає у відповідне
число останнього місяця строку.

Таким чином, якщо за умовами договору
погашення кредиту та процентів повинно
здійснюватися позичальником частинами
кожного місяця, початок позовної
давності для стягнення цих платежів
необхідно обчислювати з моменту
(місяця, дня) невиконання позичальником
кожного із цих зобов'язань.

Зазначена правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13.

З матеріалів справи вбачається, що
останній платіж за договором був
здійснений відповідачем 16 лютого 2009
року (а.с. 4-5, 81-105), тоді як банк звернувся
до суду з вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом лише 21
жовтня 2013 року, включивши до позовних
вимог як суму заборгованості по
кредиту, так і суму пені та процентів.

Крім того, матеріали справи свідчать,
що відповідач 26 грудня 2006 року отримала
кредитну картку, строк дії якої
закінчився у жовтні 2009 року.

Згідно п.9.12 Умов і правил надання
банківських послуг строк дії договору
визначається 12 місяцями з дня
підписання, а якщо протягом цього
строку жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення договору,
він автоматично лонгується на такий же
строк.

Як вбачається із Заяви до укладеного
сторонами договору банк відкриває
клієнту ліміт кредитування по
кредитній картці на строк дії картки
(а.с.6 ).

При цьому, згідно п. 3.1.3 Правил
користування платіжною карткою, по
закінченню строку дії відповідна карта
продовжується банком на новий строк
(шляхом надання клієнту карти з новим
строком дії), якщо раніше (до початку
місяця спливу строку дії) не надійшла
письмова заява про закриття
картрахунку, а також за умови наявності
грошових коштів на картрахунку для
оплати послуг по виконанню
розрахункових операцій по картрахунку
(в передостанній день місяця спливу
строку дії) та при дотримані інших умов,
передбачених договором.

Таким чином, у розумінні зазначених
положень договору строк виконання
договірних зобов'язань обумовлений
кредитором строком дії кредитної
картки і кредитної лінії, а строк
погашення позичальником
заборгованості за договором до 25 числа
місяця, в якому закінчується строк дії
картки, тобто до 25 жовтня 2009 року.

Доказів щодо перевипуску банком картки
і продовження договору на наступний
строк позивачем не надано.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
пропуск позивачем трирічного строку
позовної давності.

Зазначені висновки суду відповідають
обставинам справи, які судом
установлені відповідно до вимог
процесуального закону, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач не з'явилася до суду та не
подавала заяву про застосування
строків позовної давності є
неспроможними і спростовуються
матеріалами справи (а.с. 32-34, 106-108, 114).

Інші доводи скарги ПАТ КБ «ПриватБанк»,
не спростовують правильності
висновків, зроблених судом першої
інстанції, зводяться до оцінки доказів
і не містять правових підстав для
скасування судового рішення, оскільки
воно ухвалене з дотримання вимог
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення
рішення суду першої інстанції без
зміни.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Першотравневого районного
суду Донецької області від 17 грудня 2013
року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Л.Л. Баркова

Судді:
С.А. Попова

І.П. Мироненко