АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3665/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Якименко Л. Г. Доповідач - Лаченкова
О.В. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

23 червня 2014 року колегія суддів
судової палати по цивільним справам
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді
- Лаченкової О.В.

суддів
- Варенко О.П., Григорченко Е.І.,

при секретарі
- Цибук Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2014
року за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення
моральної шкоди, завданої внаслідок
скоєння дорожньо-транспортної
пригоди,-

в с
т а н о в и л а:

У січні 2013 року позивачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про
стягнення моральної шкоди, завданої
внаслідок скоєння
дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
30 січня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3
та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про
стягнення моральної шкоди, завданої
внаслідок скоєння
дорожньо-транспортної пригоди -
задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5
на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі
30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5
на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі
2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 543 гривні 60
копійок судового збору на користь
держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на незаконність та
необґрунтованість рішення суду, та
порушення норм матеріального права і
норм процесуального права, які
призвели до не правильного вирішення
по справи по суті.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 19 липня 2011 року в
м. Дніпропетровську на вул. Набережній
Леніна приблизно о 17 год. 15 хв. сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
водія ОСОБА_2, який керував без
будь-яких правових підстав автомобілем
«Крайслер С 300», державний номер НОМЕР_1,
що належав на праві власності
відповідачу ОСОБА_5, та водія ОСОБА_3,
що керував на підставі довіреності від
24.04.2010 року автомобілем «ДЕУ НЕКСІЯ»,
державний номер НОМЕР_2, що належав на
праві власності позивачці ОСОБА_4.

За фактом даної
дорожньо-транспортної пригоди було
порушено кримінальну справу за ст.286 ч.1
К України, оскільки водію ОСОБА_3 було
спричинено тілесні ушкодження
середньої тяжкості.

Постановою Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
04.11.2011 року, залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду від 15.03.2012 року,
ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні
вказаного злочину та звільнено від
кримінальної відповідальності на
підставі Закону України «Про амністію
в 2011 році».

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК
України вирок по кримінальній справі,
або постанова суду по справі про
адміністративне правопорушення, які
вступили в законну силу, обов'язкові
для суду, який розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій осіб,
стосовно якого винесені вирок або
постанова суду, з питань, чи мали місце
ці дії і чи скоєні вони даною особою.

Згідно з медичними
висновками, в результаті
дорожньо-транспортної пригоди водій
ОСОБА_3 отримав середньої тяжкості
тілесні ушкодження, а саме: закритий
перелом п'яточної кістки зі зміщенням
відломків, черепно-мозкової травми,
струсу головного мозку,
субапоневротичної гематоми, 15 садин в
області правого колінного суглобу
різаних ран в теменній області зліва, у
височній області зліва та в області
щоки зліва.

Суд першої інстанції прийшов
до вірного висновку,що ОСОБА_3 довів
завдання йому значної моральної шкоди
та душевних страждань в результаті
скоєння ДТП, оскільки внаслідок
отримання травм та значних тілесних
ушкоджень він був змушений терпіти
фізичний біль, тривалий час
знаходитися на стаціонарному
лікуванні та неодноразово піддаватися
оперативному втручанню, а також по
теперішній час продовжувати лікування
та реабілітацію і обґрунтовано стягнув
солідарно з відповідачів на його
користь 30 000 гривень.

За ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК
України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її права.

Судом першої інстанції
встановлено,що відповідач ОСОБА_2 не
мав жодних повноважень для керування
даним автомобілем, хоча на час скоєння
ДТП законодавством було передбачено
керування автомобілем на відповідній
правовій підставі, у зв'язку з чим суд
вважає за положеннями ст.1190 ЦК України
відповідальними за завдання шкоди не
лише винну особу ОСОБА_2, а і власника
автомобіля ОСОБА_5, який вважався
володільцем джерела підвищеної
небезпеки.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_4 про відшкодування моральної
шкоди,суд першої інстанції правомірно
стягнув солідарно з відповідачів на її
користь 2 000 гривень, оскільки
пошкоджений в результаті ДТП
автомобіль «ДЕУ НЕКСІЯ», державний
номер НОМЕР_2, на праві власності
належить позивачці ОСОБА_4, яка також
зазнала моральної шкоди в результаті
пошкодження її майна, оскільки вона
тривалий час не могла користуватися
транспортним засобом, змушена була
змінити звичний спосіб життя та
витрачати особистий час і кошти для
відновлення належного їй
транспортного засобу,
Доводи в апеляційній скарзі
відповідача ОСОБА_2 стосовно
неспіврозмірності заявлених
позивачами сум моральної шкоди та
понесених ними дійсних моральних
страждань є необґрунтованими,тому що з
моменту скоєння ДТП відповідачі жодним
чином не допомагали та не намагалися
надавати будь-яку допомогу позивачам
ані на лікування, ані на ремонт
автомобіля, тому вищезазначені
розміри моральної шкоди ОСОБА_3 - 30 000
гривень та на ОСОБА_4 - 2 000 гривень суд
вважає достатніми для їх компенсації.

Інші доводи відповідача, викладені в
апеляційній скарзі не можуть бути
взяті до уваги, оскільки вони фактично
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Висновки суду першої інстанції
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані,
тому колегія суддів приходить до
висновку про відсутність підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
району м. Дніпропетровська від 30 січня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді