Справа № 522/3129/14-ц
Провадження № 2/522/4519/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Кравчук Т.С.,

при секретарі Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області, третя особа: ОСОБА_2,
про виключена з опису та звільнення
з-під арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Приморського
районного суду м. Одеси з позовом до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області, у якому просить зобов'язати
Державну податкову інспекцію у
Приморському районі міста Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області виключити з опису та
звільнити з-під арешту, накладеного
відповідно до постанови старшого
слідчого слідчого відділу прокуратури
Одеської області радника юстиції
Заперченко B.C. від 22.12.2008 року, нежитлові
приміщення підвалу АДРЕСА_1; скасувати
запис в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
за № 8376136 від 16.01.2009 року про накладення
арешту на нежитлові приміщення підвалу
АДРЕСА_1, внесеного на підставі
постанови про накладення арешту 0
від 22.12.2008 року, прийнятої старшим
слідчим слідчого відділу прокуратури
Одеської області радником юстиції
Заперченко B.C.

У судове засідання представник
позивачки надав до суду заяву, у якій
просив справу розглядати за його
відсутності, позовні вимоги підтримав
у повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, причини неявки
не повідомив, сповіщався належним
чином.

Представник третьої особи до судового
засідання не з'явився, надав до суду
заяву, у якій вказав, що не заперечує
проти задоволення позову .

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає
позов обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
21.11.2008 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2
нерухоме майно у вигляді нежитлових
приміщень підвалу АДРЕСА_1, загальною
площею 99,6 кв. м., що підтверджується
договором купівлі - продажу від 21.11.2008
року. Зазначений договір купівлі -
продажу було посвідчено приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
вказаний правочин було зареєстровано в
державному реєстрі правочинів 21.11.2008
року за № 3242960. Набуте право власності
ОСОБА_1 було зареєстровано у
передбаченому законом порядку в КП
«ОМБТІ та РОН».

Вказане приміщення належало ОСОБА_2 на
праві приватної власності на підставі
Свідоцтва про право власності,
виданого виконавчим комітетом
Одеської міської ради 27.07.2005 року,
зареєстрованого у КП «ОМБТІ та РОН»
27.01.2006 року.

Сторонами було досягнуто домовленості
та відбулося виконання усіх істотних
умов угоди, що відображено у письмовій
формі із нотаріальним посвідченням.
Вказана угода укладена із дотриманням
вимог ст. ст. 207, 208, 209, 210 Цивільного
кодексу України та на сьогоднішній
день є дійсною угодою, оскільки ніким
не визнана недійсною і передбачених
законом підстав для визнання її
недійсною немає.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Постановою старшого слідчого слідчого
відділу прокуратури Одеської області
радника юстиції Заперченко B.C. від
22.12.2008 року, було накладено арешт на
нежитлові приміщення підвалу АДРЕСА_1.

На сьогоднішній день, ОСОБА_1, як особа,
яка набула та зареєструвала право
власності на нерухоме майно на
підставі договору купівлі-продажу, як
власник позбавлена можливості
розпорядження вказаного майна через
наявність арешту. Таким чином, право
власника обмежене та порушене.

Оскільки зазначені нежитлові
приміщення під арештом та заборонами
не перебували на час укладення угоди, а
отже ніяких перешкод в розпорядженні
майном не було, то ОСОБА_2 являвся
законним власником нежитлових
приміщень підвалу АДРЕСА_1 та мав право
їх відчужувати, тобто продавати.

Згідно з ст. 59 КК України та ст. 29 КПК
України (у редакції від 28.12.1960р.)
забезпечення відшкодування збитків,
завданих можливим злочином (що може
бути підтверджене лише обвинувальним
вироком суду, який вступив в законну
силу) і виконання його в частині
конфіскації майна, органами досудового
слідства може проводитись накладенням
арешту (заборони) лише на майно
обвинувачуваної особи.

Слід зазначити, що на момент винесення
обвинувального вироку відносно ОСОБА_2,
він не був фактичним власником
придбаних ОСОБА_1 приміщень, оскільки
угода щодо їх відчуження на мою користь
відбулась раніше ніж було оголошено
обвинувальний вирок.

Таким чином, допущене щодо позивача
порушення носить цивільно-правовий
характер, оскільки воно обмежує його у
праві на розпорядження приміщеннями,
власником яких він є, і в кінцевому
підсумку означає порушення прав
позивача, як власника, що є
недопустимим відповідно до ст. 41
Конституції України та ст. 321 ЦК
України, які встановлюють та
гарантують непорушність права
власності.

Фактично вказаною постановою було
складено опис та накладено арешт на
майно особи, яка жодним чином не має
відношення до розслідування
кримінальної справи, щодо якої не було
винесено постанови про порушення
кримінальної справи, не вручалося
повідомлення про підозру, тощо.

Згідно ст. 126 КПК України, у редакції яка
діяла на момент обтяження майна, в
процесі розслідування кримінальної
справи арешт може бути накладений на
майно обвинуваченого чи підозрюваного
або осіб, які несуть за законом
матеріальну відповідальність за його
дії лише з метою забезпечення
цивільного позову і можливої
конфіскації майна. Статтею 41
Конституції України визначено, що
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним. Як роз'яснив
Пленум Верховного Суду України в п. 4
постанови № 6 від 27 серпня 1976 року «Про
судову практику в справах про
виключення майна з опису» (з наступними
змінами) за правилами, встановленими
для розгляду позовів про виключення
майна з опису, розглядаються вимоги
громадян і організацій, що ґрунтуються
на праві власності на описане майно або
на праві володіння ним. Зважаючи на те,
що позивачка є власником вказаного
вище майна, її права підлягають
захистові на підставі положень ст. ст.
321, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції
України, оскільки позивачка не є
учасником кримінального процесу по
справі в рамках якої на майно накладено
обтяження та не наділена правом
оскарження дій слідчого в рамках КПК
України.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
суд приходить до висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у
повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області, третя
особа: ОСОБА_2, про виключена з опису та
звільнення з-під арешту майна -
задовольнити.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Приморському районі
міста Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області
виключити з опису та звільнити з-під
арешту, накладеного відповідно до
постанови старшого слідчого слідчого
відділу прокуратури Одеської області
радника юстиції Заперченко B.C. від
22.12.2008 року, нежитлові приміщення
підвалу АДРЕСА_1;

Скасувати запис в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна за № 8376136 від 16.01.2009
року про накладення арешту на
нежитлові приміщення підвалу АДРЕСА_1,
внесеного на підставі постанови про
накладення арешту 0 від 22.12.2008
року, прийнятої старшим слідчим
слідчого відділу прокуратури Одеської
області радником юстиції Заперченко B.C.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
проголошення рішення суду.

Суддя:
07.07.2014