РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2014 року
Жовтневий районний суд м. Маріуполя

Донецької області

у складі: головуючої судді
Шатілової Л.Г.,

при секретарі Марчук
К.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Маріуполі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
частину квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання
права власності на частину квартири,
зазначивши, що 21.03.1974 року між нею та
ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. У
період шлюбу ними на спільні кошти була
придбана кооперативна трьохкімнатна
квартира загальною площею 58,5 кв. м.,
житловою площею 37,5 кв.м., що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Право власності на
вищевказану квартиру було оформлено та
зареєстровано в МБТІ 17.03.2003 року, про що
Маріупольським міським виконавчим
комітетом було видано свідоцтво про
право власності серії САА № 946514 від
14.03.2003 року. 09.08.2003 року шлюб між ними
було розірвано, але після розірвання
шлюбу вони продовжували разом
проживати у спірній квартирі.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, у зв'язку з
чим вона разом з їх спільною дочкою -
відповідачкою у справі ОСОБА_2
звернулися до Першої Маріупольської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини на
частку в спільному майні подружжя, а
саме просила видати свідоцтво про
право власності на ? спірної квартири.
27.05.2014 року вона отримала постанову про
відмову у вчиненні нотаріальної дії,
оскільки відповідно до діючого
законодавства видача свідоцтва про
право власності в спільному майні
подружжя можлива тільки коли подружжя
знаходилося на момент смерті одного з
них у зареєстрованому шлюбі. Іншим
способом неможливо оформити право
власності на ? вищевказаної квартири, у
зв'язку з чим вона була змушена
звернутися до суду з даним позовом.

Позивачка у судове засідання не
з'явилася, направила до суду заяву в
якій наполягала на задоволені позовних
вимог на підставах зазначених у позові
та просила справу розглянути у її
відсутність.

Відповідачка у судове засідання не
з'явилася, направила до суду заяву про
розгляд справи у її відсутність та не
заперечувала проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про одруження
серії НОМЕР_1, 21.03.1974 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 було укладено шлюб /а.с.10/.

Відповідно до свідоцтва про розірвання
шлюбу серії НОМЕР_2, шлюбу між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 було розірвано 09.08.2003 року /а.с.
10/.

Згідно до свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_3, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.
10/.

Як вбачається зі свідоцтва про право
власності серії САА № 946514 від 14.03.2003
року, виданого Маріупольським міським
виконавчим комітетом, житлова
квартира, розташована за адресою:
АДРЕСА_1, належить на праві приватної
власності ОСОБА_3 /а.с. 11/, що також
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 169166 від 17.03.2003 року /а.с. 12/ та
технічною документацією на квартиру
/а.с. 13-14/.

Відповідно до особового рахунку № 1302, у
квартирі, розташованій за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстровані та проживають
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /а.с. 15/.

Згідно листа Першої Маріупольської
державної нотаріальної контори №
1098/02-14 від 27.05.2014 року, ОСОБА_1 було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право власності на ? спірної квартири,
оскільки відповідно до діючого
законодавства видача свідоцтва про
право власності в спільному майні
подружжя можлива тільки коли подружжя
знаходилося на момент смерті одного з
них у зареєстрованому шлюбі /а.с. 16/.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України частки майна
подружжя, що є об'єктом права спільної
сумісної власності, є рівними, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ними або шлюбними договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловіку на праві спільній
сумісній власності.

Згідно зі ст. 368 ч. 3 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно ст.ст. 370, 372 ЦК України у разі
виділу частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, його поділу,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
власності є рівними, якщо інше не
встановлене домовленістю між ними,
законом, або рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи
представлені докази у справі, та беручи
до уваги, що заперечень щодо визнання
права власності не надходило, а в
судовому засіданні знайшов своє
підтвердження той факт, що спірне
нерухоме майно дійсно було придбане в
період шлюбу між позивачкою та ОСОБА_1,
тому суд визнає за позивачкою ОСОБА_1
право власності на ? частину спірної
квартири, в порядку розподілу майна,
придбаного у період шлюбу з ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 10, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст.368, 370, 372 ЦК України, ст. ст.
60, 70 СК України суд -

В И Р І Ш И
В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на частину
квартири - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на ? частину квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 58,5 кв. м., житловою
площею 37,5 кв.м., у порядку розподілу
майна, придбаного у період шлюбу з
ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Л.Г. Шатілова