У Х В А Л А іменем україни29 жовтня 2014
рокум. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: головуючого Луспеника
Д.Д., суддів: Гулька Б.І.,
Закропивного О.В., Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
виселення та стягнення боргу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 05 червня 2014 року, в с т а н о в и л а:
У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з вказаним позовом, позовом,
посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1
належить йому на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом від 3
листопада 2010 року. За усною
домовленістю, без оформлення договору
оренди, з червня 2010 року дозволив
відповідачу вселитися в цю квартиру за
умови оплати комунальних послуг та
звільнення квартири на першу вимогу.
Проте, ОСОБА_4 без його згоди вселив у
квартиру свою родину, комунальні
послуги не оплачує, вимоги про
звільнення квартири не виконує. У
зв'язку із цим, з урахуванням уточнених
позовних вимог, просив виселити
ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 з усіма
особами, які проживають або
перебувають у квартирі, стягнути з
відповідача 7 665 грн. відшкодування
неотриманої орендної плати.
Рішенням Київського районного
суду м. Харкова від 16 квітня 2014 року
позов задоволено частково. Зобов'язано
усунути ОСОБА_3 перешкоди у
користуванні власністю - квартирою
АДРЕСА_1, виселивши ОСОБА_4 з
вищевказаної квартири. Вирішено
питання про розподіл судових витрат. У
задоволенні решти позову відмовлено.
Рішенням апеляційного
суду Харківської області від 05 червня
2014 року рішення суду першої інстанції
змінено. Позовні вимоги ОСОБА_3 про
стягнення заборгованої орендної плати
задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5 826 грн. 13 коп.
на відшкодування збитків. Вирішено
питання про розподіл судових витрат. У
решті рішення суду залишено без змін.
У касаційній скарзі
ОСОБА_4, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить рішення апеляційного
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.Задовольняючи частково позов,
суд першої інстанції виходив із того,
що відповідач не мешкає у квартирі
АДРЕСА_1 з грудня 2013 року, його речі
знаходяться у квартирі, що порушує
право власника на вільне володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. Відмовляючи у стягненні
орендної плати, суд виходив із
недоведеності цих позовних
вимог.Скасовуючи рішення суду першої
інстанції у частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
стягнення орендної плати та ухвалюючи
у цій частині нове рішення про часткове
задоволення позову, суд апеляційної
інстанції виходив із того, що
відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України
відповідач має сплатити упущену
вигоду, виходячи із середнього розміру
орендної плати за таку квартиру з
18 грудня 2013 року по 4 березня 2014
року у сумі 5 826 грн. 13 коп.З таким
висновком апеляційного суду
погодитись не можна, оскільки він не
ґрунтується на матеріалах справи та
суперечить нормам матеріального та
процесуального права. Статтею 213 ЦПК
України передбачено, що рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає. Судом
установлено, що однокімнатна квартира
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 3 листопада 2010 року, яке
зареєстровано у державному реєстрі
прав на нерухоме майно 20 листопада 2010
року (а. с. 4-5, 46) Відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном. Як
вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_4 користується квартирою
позивача за його згодою з 2010 року без
оформлення договору найму (оренди).
Позивачем неодноразово надсилалась
відповідачу вимоги про добровільне
звільнення житлового приміщення, у
тому числі від особистих речей
(а. с. 6, 39-41, 45), проте останній на
вказані вимоги не реагував. За таких
обставин апеляційний суд обґрунтовано
погодився із рішенням суду першої
інстанції у частині виселення ОСОБА_4
Разом з тим не можна погодитись із
висновком суду апеляційної інстанції в
частині стягнення на користь позивача
упущеної вигоди у сумі 5 826 грн. 13 коп.
Упущена вигода - це доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене. У даному випадку мова йде не
про реальні втрати особи, які вона
зробила або зробить, а про ті доходи,
які вона недоотримає внаслідок
порушення її цивільного права.
Оскільки суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку, що позивач не
надав належних доказів, що він
внаслідок неправомірних дій
відповідача зазнав вказаних збитків,
апеляційним судом у цій частині
скасовано законне і обґрунтоване
рішення суду першої інстанції та
ухвалено нове рішення з неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права. Тому рішення
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню із залишенням у силі
помилково скасованого рішення суду
першої інстанції. Керуючись ст. ст. 333,
339, 345 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справу х в а л и л а :Касаційну скаргу
ОСОБА_4 задовольнити частково. Рішення
апеляційного суду Харківської області
від 05 червня 2014 року скасувати, рішення
Київського районного суду м. Харкова
від 16 квітня 2014 року залишити в силі.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий:
Д.Д. Луспеник
Судді:
Б.І. Гулько
О.В.
Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта