РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/9746/14-ц

2/643/3768/14

24.10.2014 Московський районний суд м.
Харкова в складі:

головуючого - Скотаря А.Ю.,

при секретарі - Кречетовій М.А.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

за участю представників відповідача -
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права
власності та витребування майна з
чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом в
обґрунтування якого зазначила, що з
04.06.1996 по 12.03.2013 перебувала в шлюбі з
відповідачем, під час якого, проте за
власні кошти, придбала автомобіль
«Volkswagen T4 Transporter», р.н. НОМЕР_3, який 23.07.2011
зареєстровано на її ім'я. Кошти на
придбання автомобіля належали
особисто позиваці, так як були виручені
від продажу успадкованої нею квартири
АДРЕСА_1.

Після розірвання шлюбу відповідач
незаконно заволодів спірним
автомобілем, без згоди позивачки
протиправно переоформив його на своє
ім'я та відмовляється повернути, отже
позивач просить витребувати у
відповідача спірний автомобіль у
відповідній комплектації та справному
стані і визнати право власності на
нього за собою.

В суді позивач підтримав позов та
просив його задовольнити в повному
обсязі, про що дав відповідні
пояснення.

Представники відповідача проти позову
заперечували, зазначивши, що викладені
в ньому обставини не доведені
позивачем.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
надані докази, встановив наступні
обставини і відповідні їм
правовідносини: спірним є автомобіль
«Volkswagen T4 Transporter», р.н. НОМЕР_3, 1999 року
випуску, придбаний 14.07.2011. Свідоцтво про
реєстрацію на транспортний засіб
видано 23.07.2011 на ім'я ОСОБА_4 В
наступному, 28.05.2013, вказаний автомобіль
перереєстровано та відповідне
свідоцтво замінено на ім'я ОСОБА_5 (а.с. 6,
7, 51).

Дата придбання та первісної реєстрації
автомобіля вказують, що він був
придбаний та зареєстрований на ім'я
позивачки під час офіційно
зареєстрованого з відповідачем шлюбу,
сторонами не заперечується (а.с. 6, 7, 51,
84).

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту. Об'єктом права
спільної сумісної власності є
заробітна плата, пенсія, стипендія,
інші доходи, одержані одним із
подружжя.

З погляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що спірний
автомобіль є об'єктом права спільної
сумісної власності сторін. Доказів
того, що він придбаний виключно за
кошти позивача судові не надано. Про це
не може свідчити і факт продажу
позивачкою квартири АДРЕСА_1, отриманою
останньою у спадщину (а.с. 4, 82, 83), так як
вказана угода укладена майже за
півтора роки до придбання спірного
автомобіля і дані про те, що його було
придбано саме за кошти, виручені від
продажу цієї квартири, відсутні.

Показання свідка ОСОБА_6, доньки
позивачки, згідно яких кошти від
продажу квартири були обміняні на
долари США і в наступному використані
для придбання спірного автомобіля
іншими доказами не підтверджені, отже
оцінюються судом критично і не можуть
слугувати підставою позитивного для
позивача вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Частина 1 ст. 60 ЦПК України зазначає, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позивачем не доведені
обставини, на які він посилається як на
підставу своїх вимог, отже позов не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 60, 61 СК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання
права власності та витребування майна
з чужого незаконного володіння
залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., НОМЕР_2,
зареєстрована АДРЕСА_2 на користь
держави судовий збір в сумі 756 (сімсот
п'ятдесят шість) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Московський районний суд м. Харкова
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутніми у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з моменту отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
А.Ю. Скотар