АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1657/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : на ухвалу
Кузьменко В. А. Доповідач в
апеляційній інстанції Ювшин В. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
складі:

головуючогоЮвшина В. І.суддівГончар Н.
І. , Пономаренка В. В. при
секретаріРибасюк О.С., Яремич В.І.
представника апелянта ОСОБА_7

представника позивача ОСОБА_8

позивача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_10, ОСОБА_7 на
ухвалу Соснівського районного суду м.
Черкаси від 19 травня 2014 року по справі
за заявою ОСОБА_9 про забезпечення
позову,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_9 звернувся до суду з заявою про
забезпечення позову.

Ухвалою Соснівського районного суду м.
Черкаси від 19 травня 2014 року заяву
ОСОБА_9 задоволено. Накладено арешт на
нерухоме майно, а саме на майновий
комплекс за адресою АДРЕСА_1, що
складається з нежитлових будівель та
заборонено вчиняти будь які дії,
спрямовані на його відчуження.

Не погоджуючись із вказаною
ухвалою представника ОСОБА_10 подав
апеляційну скаргу вважаючи, що вона
постановлена з порушенням норм
процесуального права та просить
скасувати ухвалу Соснівського
районного суду м. Черкаси від 19 травня
2014 року в частині застави нерухомого
майна.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов; вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Задовольняючи заяву про забезпечення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що невжиття чи несвоєчасне вжиття
заходів, щодо забезпечення позову може
суттєво ускладнити виконання рішення
суду.

Згідно з п.4, п.6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», згідно яких розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд (суддя) має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

При встановленні зазначеної
відповідності слід враховувати, що
вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної
особи або фізичної особи, яка здійснює
таку діяльність і зареєстрована
відповідно до закону, як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів. Наприклад, обмеження
можливості господарюючого суб'єкта
користуватися та розпоряджатися
власним майном іноді призводить до
незворотних наслідків.

Відповідно до п. 4, абз. 3 п. 7 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 22
грудня 2006 року № 9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам, а також суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
і інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Зважаючи на те, що предметом спору
являється визнання недійсним договору
позики в частині застави нерухомого
майна, а вимоги про витребування
нежитлового майнового комплексу із
чужого володіння та скасування
державної реєстрації права власності
на нежитловий майновий комплекс на
ОСОБА_11 позивачем не заявлено, та
колегія суддів судової палати
приходить до висновку, що суд першої
інстанції з порушенням норм цивільного
процесуального законодавства
помилково дійшов висновку про
наявність підстав для вжиття заходів
забезпечення позову у спосіб, обраний
позивачем.

Крім того, забезпечуючи позов шляхом
накладення арешту, суд першої
інстанції не врахував, що арешт майна
передбачає обмеження права власника
майна користування майном.

Державна реєстрація права власності на
об'єкти нерухомого майна за ОСОБА_11
позивачем не оспорена та не скасована у
встановленому законом порядку. Крім
того, договором позики від 01 жовтня 2013
року, укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_11,
не вирішувалось питання про заставу
майнового комплексу, що являється
предметом позовних вимог ОСОБА_9
Спірний майновий комплекс передано
власником майнового комплексу ОСОБА_11
позикодавцю ОСОБА_13 за окремим
нотаріально посвідченим договором
іпотеки від 01 жовтня 2013 року.

Оскільки застосований вид
забезпечення позову обмежує
користування власника його майном та
господарській діяльності, а предмет
позовних вимог не відповідає фактичним
обставинам справи, ухвала суду першої
інстанції про накладення арешту на
нежитловий майновий комплекс підлягає
скасуванню, а апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення,
так як суд першої інстанції не
встановив відповідність позовним
вимогам заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись
ст. ст. 303 , 307 , 312, 313, 315 ЦПК України,
колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_10, ОСОБА_7 на ухвалу Соснівського
районного суду м. Черкаси від 19 травня
2014 року задоволити, а ухвалу
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 19 травня 2014 року про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
майновий комплекс за адресою АДРЕСА_1,
що складається з нежитлових будівель
та заборону вчиняти будь які дії,
спрямовані на його відчуження -
скасувати.

Виділені матеріали із цивільної справи
із заявою про забезпечення позову
повернути до суду першої інстанції для
розгляду заяви про забезпечення позову
по суті.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після її
проголошення та касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :