УХВАЛА

іменем україни

16 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Лесько А.О., Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 20 вересня 2013 року та
рішення апеляційного суду Запорізької
області від 7 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з указаним позовом
до ОСОБА_3, у якому просив суд стягнути з
відповідача на свою користь
заборгованість у розмірі 22 960 грн. 46 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
відповідно до укладеного договору від
31 жовтня 2005 року ОСОБА_3 було відкрито
кредитну лінію в розмірі 5 500 грн. під 36%
річних на суму залишку заборгованості
на умовах і правилах надання
банківських послуг банку.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 20 вересня 2013 року позов
ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в
сумі 21 390 грн. 92 коп.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 7 листопада
2013 року рішення суду першої
інстанції в частині розміру стягнення
змінено з 21 390 грн. 92 коп. на 22 тис. грн. У
решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін. Вирішено питання про
судовий збір.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати судові рішення, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, та ухвалити
нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суди, вирішуючи спір виходили із того,
що позивачем не пропущено строку
позовної давності, оскільки відповідно
до п. 9.12 Умов надання банківських
послуг та правил користування
платіжною карткою (далі - Умови) договір
діє протягом 12 місяців з дня його
підписання, а у разі якщо протягом
даного строку ні одна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонговується на такий
самий строк.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Судами встановлено, що 31 жовтня 2005 року
між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений
договір, згідно умов якого
остання отримала кредит у розмірі 5 500
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 72% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами, а
також Правилами користування
платіжною карткою складає між ними
банківський договір.

На порушення умов договору позичальник
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконував, унаслідок
чого в останнього утворилась
заборгованість, яка станом 29 березня 2012
року складає 22 960 грн. 46 коп.

Відповідно до пп. 3.1.1 пункту 3 частини ІІ
Умов та Правил банківських послуг,
строк дії картки вказаний на картці
(місяць та рік). Картка дійсна до
останнього календарного дня
зазначеного місяця.

Водночас, із Правил користування
платіжною карткою випливає, що договір
є чинним у межах строку дії картки.

Відповідно до положень ст. 257 та ч. 3 ст.
267 ЦК України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
та позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення, що
було зроблено відповідачем під час
розгляду справи судом першої інстанції
(а.с. 25).

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, відповідно до Правил
користування платіжною карткою, які є
складовою частиною кредитного
договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінчення строку дії договору.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Така правова позиція висловлена в
постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка в силу ст.
360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів.

Суди, вирішуючи спір у порушення вимог
ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України на зазначене
уваги не звернули, та залишили поза
увагою, що відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4
Умов граничний строк дії картки (місяць
і рік) указано на ній і картка дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONT),
дія якої закінчилася у жовтні 2006 року, а
банк звернувся до суду з позовом у
травні 2013 року та дійшли передчасного
висновку про продовження строку дії
кредитного договору, а також
дотримання позивачем строку позовної
давності при зверненні до суду з даним
позовом, оскільки матеріали справи не
містять даних, що після закінчення
строку дії платіжної картки відповідач
продовжував нею користуватися або
отримував у ПАТ КБ «ПриватБанк» нову
кредитну картку.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення не можуть вважатись
законними й обґрунтованими, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК

України вони підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 20 вересня 2013 року
та рішення апеляційного суду
Запорізької області від 7 листопада 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:Б.І.
Гулько А.О. Лесько С.Ф. Хопта М.Є.
Червинська