Справа № 464/3782/14-ц
пр.№ 2/464/1050/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2014 року
м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого Борейка С.В.,

за участю: секретаря Калітовській
А.Б.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовною
заявою у якій з уточненням просить
стягнути з відповідача 10000,00 грн.
завданої моральної шкоди та судовий
збір. В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що відповідач його
сестра, часто безпричинно ображає
позивача, навмисно розповсюджує в
різних місцях неправдиві відомості,
які ганьблять останнього. Зокрема, до
таких неправдивих відомостей за
останній час стали: звинувачення у 2011
році у підробці доручень племінниць
позивача під час розгляду цивільної
справи судом апеляційної інстанції; в
кінці 2011 року відповідач заявила про
нібито підпал будинку у с.Новосілки
Львівської області; у березні 2014 року
подала до Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС
України у Львівській області заяву про
нібито підробку технічного паспорту на
житловий будинок - всі ці протизаконні
дії були причиною необхідності
звільнення з роботи, душевних
страждань, що призвело до втрати
спокою, переживань, безсонних ночей та
розладу нервової системи, витрачання
коштів на поїздки до слідчого,
порушення звичайного ритму життя, а
тому просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали повністю
та просять такий задовольнити.

У судовому засіданні представник
відповідача заперечив проти позову,
оскільки обставини викладені у
позовній заяві жодним чином не
підтверджені доказами, а тому просить у
такому відмовити.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та з'ясувавши її дійсні обставини,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, з врахуванням положень
ст.ст.57-59 ЦПК України.

Згідно із ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їх представників,
допитаних як свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема
звуко- і відеозаписів, висновків
експертів. При цьому дані докази
повинні бути належними і допустимими,
як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України.

Установлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувались вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхилюючи інші докази, суд повинен
свої дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідачем
подано клопотання на адресу
апеляційного суду Львівської області
від 11.11.2011 подано у цивільній справі №
22ц-3658 за скаргою на рішення Буського
районного суду Львівської області від
06.05.2011, в якому зазначено «заборонити
ОСОБА_1 бути присутнім на судових
засідання відповідної справи,
оскільки припинено останнього
довіреності представляти інтереси
племінниць», адже, дії таких
довіреностей припиненні, що
підтверджено витягами про реєстрацію в
Єдиному реєстрі довіреностей від 27.10.2011
№ 20325365, № 20325479.

Разом із тим, відповідач звернулась до
Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській області із заявою про те, що
працівниками БТІ вчинено злочини,
передбачені ст.ст.364, 366 КК України щодо
фальсифікації технічного паспорту від
31.08.2009. Така заява внесена до ЄРДР за №
0000572 від 05.03.2014 за правовою
кваліфікацією ч.1 ст.358 КК України та із
фабулою наступного змісту
«…невстановленими досудовим
розслідуванням особа надала експерту
ЛНДІСЕ завідомо підроблений технічний
паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1
від 31.08.2008…».

Відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна, у приниженні
честі, гідності, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи. Моральна шкода, завдана фізичній
або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно з роз'яснень Пленуму Верховного
Суду України, які викладені у постанові
№4 від 31.03.1995 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової шкоди» під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях, у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності з
ушкодженням здоров'я, у порушенні права
власності, прав, наданих споживачам,
інших цивільних прав, у зв'язку з
незаконним перебуванням під слідством
і судом, у порушенні нормальних
життєвих зв'язків через неможливість
продовження активного громадського
життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків. Відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні.

Враховуючи наведене вище, суд
приходить переконання, що позов про
відшкодування моральної шкоди
всупереч ст.ст.57-60 ЦПК України
недоведений: жодних належних та
допустимих доказів на підставі яких
суд може встановити наявність або
відсутність обставин, якими
обґрунтовує позивач свої вимоги не
надано; докази, якими позивач
обґрунтовує свої доводи /а.с. 7, 8/ не
містять інформації щодо предмету
доказування; судом не встановлено
протиправність дій із сторони
відповідача по відношенню до позивача,
адже клопотання від 11.11.2011 та заява до
правоохоронних органів від 05.03.2014 не
свідчать про протиправність, а є правом
відповідача; у позовній заяві відсутні
не лише докази протиправності дій
відповідача, але й наявність
причинного зв'язку між декларованою
шкодою і можливим протиправним діянням
заподіювача та вини останнього у її
заподіянні; розмір моральної шкоди
доказами не підтверджується /оскільки
завдана моральна шкода підлягає
обґрунтуванню, а не просто зазначенню
її розміру/, а відтак, суд приходить
висновку, що у позові необхідно
відмовити за недоведеності та
необґрунтованості.

У зв'язку із відмовою у позовних
вимогах, згідно з ст.88 ЦПК України,
понесені судові витрати відшкодуванню
не підлягають.

Відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України та
керуючись ст.ст.10, 11, 57-61, 88, 209, 210, 212-215, 218
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення
моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через Сихівський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його отримання, а
особами, які не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення - протягом 10 днів
з часу отримання його копії.

Головуючий