АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/1896/13-ц 22-ц/774/1672/К/14
Справа № 212/4126/14
Головуючий в 1 інстанції
Провадження 22-ц/774/1672/К/14
Категорія № 59 ( УІ )
Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А.,
Соколан Н.О.,

при секретарі: Петренко К.І.,

за участю : представника відповідача -
ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача Моторного
(транспортного) страхового бюро
України на рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 30
травня 2013 року у справі за позовом
Моторного (транспортного) страхового
бюро України до ОСОБА_2 про повернення
безпідставно набутого майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року представник Моторно
(транспортного) страхового бюро
України ( надалі - МТСБУ ) звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення
безпідставно набутого майна.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 11 листопада 2009 року на
дорозі М-04 Знамянка - Луганськ -
Ізварине в результаті
дорожньо-транспортної пригоди за
участю автомобілів «ВАЗ 2103» н/з НОМЕР_2,
під керуванням водія ОСОБА_5 та
«Шевролет Авео», н/з НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_2, було
пошкоджено автомобіль відповідача.

Постановою суду від 23 грудня 2009 року
винним у ДТП визнано ОСОБА_5

Цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_5, як власника автотранспортного
засобу, застраховано не було, тому 11
січня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ
із заявою про виплату страхового
відшкодування.

22 лютого 2010 року МТСБУ виплатило ОСОБА_2
24454,33 грн.

1 березня 2010 року до МТСБУ надійшла
заява ОСОБА_2 про те, що він отримав
повне відшкодування завданих збитків
за рахунок ОСОБА_5, тому перераховані
йому раніше кошти підлягають
поверненню відповідно до ст. 1212 ЦК
України.

Тому представник позивача МТСБУ просив
суд стягнути з відповідача ОСОБА_2
виплачену суму відшкодування -
24454,33грн., 244,50грн. судового збору та
2000грн. за надання правової допомоги.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 30 травня 2013 року в
позові Моторного (транспортного)
страхового бюро України відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 08 жовтня
2013 року рішення районного суду
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 червня 2014
року ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 8 жовтня
2013року скасовано, справу направлено на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

В апеляційній скарзі представник
МТСБУ, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, ставить питання про
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

Вважає, що судом не враховано, що
відповідач був згоден з розміром
оціненої шкоди ПП «Експерт - Сервіс -
Універсал» у розмірі 27923,19грн. Акт
виконаних робіт «СПД Головченко» щодо
проведення відновлюваного ремонту на
суму 49900грн. відповідачем до МТСБУ для
визначення розміру шкоди не надавався.

Судом не взято до уваги, що ОСОБА_5 20
лютого 2010 року відшкодовано ОСОБА_2 за
завдані збитки 27 000 грн.

В запереченнях на апеляційну скаргу
відповідач просить апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін, як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга МТСБУ підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 листопада 2009
року о 05-20 год. на а/ш Дніпропетровськ -
Кривий Ріг відповідач ОСОБА_5, керуючи
автомобілем «ВАЗ 2103» н/з НОМЕР_2,в
порушення вимог п.2.1. Правил дорожнього
руху України при виїзді на головну
дорогу не надав перевагу автомобілю
«Шевролет Авео», н/з НОМЕР_1, під
керуванням водія ОСОБА_2, який рухався
по головній дорозі, внаслідок чого
скоїв з ним зіткнення. Автомобілі
отримали механічні пошкодження.

Постановою Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 23 грудня 2009 року ОСОБА_5
визнано винним у скоєнні ДТП та
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.124 УКпАП. (а.с.6).

Як убачається з матеріалів справи
11.01.2010 року відповідач ОСОБА_2 звертався
до позивача із заявами про виплату
відшкодування шкоди, заподіяної з вини
ОСОБА_5, оскільки останнім
цивільно-правова відповідальність не
застрахована. ( а.с.4,7)

Згідно з актом відновлюваних робіт
загальна сума збитків, завданих ОСОБА_5
позивачу, становить 49900грн. (а.с.58).

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 11.01.2010
року Моторним (транспортним) страховим
бюро України йому було сплачено за
рахунок коштів фонду захисту
потерпілих завдані ОСОБА_5 відповідачу
збитки у розмірі 24454,33грн. (а.с.9,10,11).

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог Моторного
(транспортного) страхового бюро
України, суд першої інстанції виходив
із вимог підпункту «а» пункту 41.1ст. 4.1
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» і з
недоведеності позивачем факту
безпідставно набутого відповідачем
майна.

Однак колегія суддів не може
погодитися із вказаним висновком
районного суду з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
такі питання 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані ( пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6 ) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував
у повній мірі всі обставини, які мають
значення для справи, та не виконав усі
вимоги цивільного судочинства, у
зв'язку із чим рішення в даній справі
неможна визнати законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Обов'язковими умовами для виникнення
зобов'язання з безпідставного
збагачення є: набуття або збереження
майна; набуття або збереження майна за
рахунок іншої особи (збільшення або
збереження майна у особи є наслідком
втрати або недоотримання цього майна
іншою особою); відсутність правової
підстави для набуття або збереження
майна за рахунок іншої особи
(відсутність положень закону,
адміністративного акта, правочину або
інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК
України).

Згідно із ст. 41.1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (у редакції, чинній на час
виплати страхового відшкодування)
(далі - Закон) Моторне (транспортне)
страхове бюро України за рахунок
коштів фонду захисту потерпілих
відшкодовує шкоду на умовах,
визначених цим Законом, у разі її
заподіяння транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
крім шкоди, заподіяної транспортному
засобу, який не відповідає вимогам
пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та
майну, яке знаходилося в такому
транспортному засобі.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону визначено,
що при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру
шкоди додаються також витрати на
евакуацію транспортного засобу до
стоянки та плата за послуги стоянки.

Як убачається із матеріалів справи, на
підставі договору, укладеного із
ОСОБА_2, 18 листопада 2009 року приватним
підприємством
«Експерт-Сервіс-Універсал» складено
звіт № 139 про оцінку страхового
відшкодування власнику автомобіля
«Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1, в
результаті його пошкодження при ДТП,
відповідно до якого вартість
відновлювального ремонту вказаного
автомобіля з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу, становить 27923 грн 19
коп.

У заяві про відшкодування майнової
шкоди, яку МТСБУ отримало 1 лютого 2010
року, ОСОБА_2 зазначав, що розмір
завданої йому шкоди складає 27923 грн. 19
коп. (а.с. 7).

Згідно, Акту виконаних робіт, у зв'язку
з спричиненими ушкодженнями
автомобілю відповідача проведено
відновлюваний ремонт, вартість якого
становить 49900грн (а.с.58).

Колегія суддів оглянувши
протокол огляду транспортного засобу
відомості про пошкодження
транспортного засобу та Акт виконаних
робіт від 10 лютого 2010 року убачає, що
в калькуляції відновлюваного ремонту
міститься ремонтні роботи, які не
були включені до Звіту № 139 та
експертом не були встановлені для
заміни або ремонту, їх загальна
вартість склада16660 грн.

Крім того, різниця вартості
запасних частин вказаних у
експертному висновку та їх вартість
при заміні розборці та ремонті
автомобіля складає 6051 грн.

Колегія суддів приходить до
висновку, що оскільки ОСОБА_3 був
згодний із висновком Звіту № 139
експерта ОСОБА_6, зауважень не писав,
його не оскаржив, отримав на його
підставі страхове відшкодування від
позивача МТСБУ, заяви про збільшення
розміру шкоди від ДТП, після
здійснення відновлюваного ремонту не
подавав, тому підстави для стягнення
шкоди спричиненої ДТП з МТСБУ, при
компенсації її винуватою особою,
відсутні.

Про калькуляцію та Акт виконаних
робіт відповідачу було відомо 10
лютого 2010 року, що засвідчено його
підписом, заяву про виплату йому
матеріальної шкоди від ДТП ОСОБА_7
відповідач подав 24 лютого 2010 року, в
якій не зазначає про збільшення
вартості відновлюваного ремонту, тому
колегія суддів вважає, що кошти
отримані ОСОБА_3 без належних правових
підстав після сплати винною особою,
підлягають поверненню.

Підстави для виплати ОСОБА_2
страхового відшкодування Моторним
(транспортним) страховим бюро України,
враховуючи відшкодування шкоди винною
особою ОСОБА_7 відсутні, тому рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 30 травня 2013 року, підлягає
скасуванню, відповідно до вимог п.1,3.
ч.1 ст.309 ЦПК України, з ухваленням
нового рішення, про задоволення
позовних вимог МТСБУ.

Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено,
що стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Частиною 5 ст.88 ЦПК України
передбачено, якщо суд апеляційної
інстанції, не передаючи справи на
новий розгляд, змінює рішення, або
ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

На думку колегії суддів, з ОСОБА_2 на
користь Моторного (транспортного)
страхового бюро України підлягає
стягненню сплачений судовий збір за
розгляд спарви в суді першої та
апеляційної інсатції в сумі 366,77грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1,3 ч. 1 ст. 309, 313,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А
:

Апеляційну скаргу представника
позивача Моторного (транспортного)
страхового бюро України - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 30 травня 2013 року -
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Моторного
(транспортного) страхового бюро
України задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Моторного
(транспортного) страхового бюро
України виплачену суму страхового
відшкодування - 24454,33грн., у
відшкодування судових витрат зі сплати
судового збору 244,50 грн. і 122,27 грн. та
витрати на правову допомогу в сумі 2000
грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.
Головуючий:

Судді: