Номер провадження: 22-ц/785/5413/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Доценко Л.І.,

при секретарі - Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, визнання домоволодіння об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, зміну черговості
спадкування, визнання права власності
в порядку спадкування, за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 02 квітня 2014 року,

встановила:

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 02.04.13 р. (а. с. 161 - 165) у
задоволенні вищевказаного позову
ОСОБА_4 повністю відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення його позову в повному
обсязі. Посилається на те, що рішення
ухвалено при невідповідності
висновків суду обставинам справи, з
порушенням норм процесуального (ст. 213
ЦПК України) права: - за період
знаходження у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_7 ними були придбані
предмети домашнього побуту (телевізор,
холодильник, телефон), він сам зробив
меблі, газифікував житловий будинок,
встановив АГВ, обробляв земельну
ділянку біля будинку, ремонтував
паркан; - з 1994 р. ОСОБА_7 ніде не
працювала, хворіла. Після смерті він
поховав її, провів поминальні обряди,
обіди. Батько померлої частково
прийняв участь в цьому, а син повністю
ухилився.

Апелянт в судовому засіданні
підтримав доводи та вимоги, які
викладені в апеляційній скарзі.
Додатково надав апеляційному суду
докази щодо стану житлового будинку.

Відповідач ОСОБА_6 у письмових
заперечення просить апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін. Посилається на те, що апелянт не
надав доказів спільного проживання з
йогом матір'ю у належному останній
житловому будинку. ОСОБА_4 був
зареєстрований в іншому місті.
Відсутні докази проведення ОСОБА_4
будівельних робіт в будинку, придбання
предметів побуту. В судовому засіданні
представник ОСОБА_6 підтримав доводи та
вимоги, які викладені в письмових
запереченнях його довірителя.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про повну відмову
в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої
інстанції виходив з недоведеності
вимог позивача (а. с. 163 - 165).

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції, на підставі наданих
сторонами і досліджених в судовому
засіданні доказів, дійшов правильного
висновку про повну відмову в
задоволенні позову. Висновки суду є
законним та обґрунтованим, суд надав
правильну оцінку наявним у справі
доказам, правильно визначив характер
спірних правовідносин між сторонами,
зробив вірні висновки, які
відповідають обставинам справи,
вимогам діючого законодавства України
(ст. 25 КпШС, ст. ст. 62, 74 СК України, ст. ст.
10, 11, 60, 179, 213 ЦПК України). Доводи
апелянта щодо утримання житлового
будинку, земельної ділянки біля
будинку, придбання предметів побуту,
поховання ним ОСОБА_7 є неспроможними.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Висновки суду першої інстанції
зроблені, відповідні правовідносини
між сторонами встановлені на підставі
наявних у справі і наданих сторонами
доказів.

Встановлено, що 03.08.83 р. ОСОБА_7
розірвала шлюб з ОСОБА_8 (а. с. 4). 29.04.87 р.
ОСОБА_4 розірвав шлюб з ОСОБА_9 (а. с. 87).
Після розірвання шлюбів ОСОБА_7 та
ОСОБА_4 проживали разом у житловому
будинку по АДРЕСА_1. 2/3 ч. житлового
будинку по АДРЕСА_1 на підставі рішення
Іллічівського районного суду м. Одеси
від 20.03.95 р. (а. с. 30, 95, 97) належав ОСОБА_7.
ОСОБА_7 була зареєстрована у частково
належному їй житловому будинку (а. с. 31 -
36). ОСОБА_4 був зареєстрований в іншому
місці. ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 8) ОСОБА_7
померла.

Між сторонами виникли
правовідносини щодо спільного
сумісного майна чоловіка і жінки, які
не перебувають у шлюбі між собою,
спадкові правовідносини.

Відповідно до норм Кодексу про шлюб
та сім'ю фактичні шлюбні відносини
чоловіка та жінки не мають правового
значення. Ст. 25 КпШС було передбачено,
якщо майно, яке було власністю одного з
подружжя за час шлюбу істотно
збільшилося у своїй цінності внаслідок
трудових або грошових затрат другого з
подружжя або їх обох, воно може бути
визнане судом спільною сумісною
власністю подружжя. Тобто, обов'язковою
умовою при цьому повинно бути -
знаходження сторін у зареєстрованому
шлюбі. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у
зареєстрованому шлюбі не були, а тому
їх фактичне спільне проживання
правового значення для визнання майна
спільним сумісним майном чоловіка і
жінки, які не перебувають у шлюбі між
собою, не має.

Згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка
та чоловік проживають однією сім'єю,
але не перебувають у шлюбі між собою,
майно набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою, поширюються положення глави
8 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 62 СК України
передбачено, якщо майно дружини,
чоловіка за час шлюбу істотно
збільшилося у своїй вартості внаслідок
спільних трудових чи грошових затрат
або затрат другого з подружжя, воно у
разі спору може бути визнане за
рішенням суду об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Таким чином, стосовно обставин по
даній справі необхідною умовою
застосування вищевказаної норми права
є істотне збільшення вартості
належного ОСОБА_7 житлового будинку за
рахунок спільних затрат ОСОБА_7 та
ОСОБА_4 або тільки останнього.
Матеріали справи таких доказів не
містять. Надані ОСОБА_4 докази щодо
проведення поточного ремонту
житлового будинку, придбання предметів
побуту, виготовлення ним меблів,
обробка земельної ділянки біля будинку
не свідчать про істотне збільшення
вартості належного померлій ОСОБА_7
житлового будинку. Стосовно іншого
майна ОСОБА_4 вимог у позові не заявляв.

Оскільки відсутні підстави для
визнання житлового будинку спільним
сумісним майном чоловіка та жінки, які
не перебувають у шлюбі між собою, то
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 про зміну
черговості у спадкуванні, визнання за
ним права власності на майно в порядку
спадкування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_4. Рішення
суду є справедливим та законним.
Підстави для його скасування, зміни в
межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги ОСОБА_4 відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
відхилити.

Рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 02 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
Л. А. Гірняк

Л. І. Доценко