У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Макарчука М.А., Писаної Т.О., Фаловської
І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про поділ спільного сумісного
майна, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення апеляційного суду Харківської
області від 11 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що сторони з 1983 року
проживали однією сім'єю без реєстрації
шлюбу, який зареєстрували 23 квітня 1993
року. 01 вересня 2005 року шлюб між
ними було припинено, проте вони
продовжили проживати разом та вести
спільне господарство. 09 жовтня 2007 року
шлюб між позивачем та відповідачем
було поновлено. Під час шлюбу вони
придбали житловий будинок АДРЕСА_3. 15
березня 2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
придбали квартиру АДРЕСА_1 за кошти, які
отримали від продажу спільного
будинку. З моменту переїзду до
вищевказаної квартири сторони почали
робити там ремонт та проживати у ній. 27
червня 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продали
спільну квартиру АДРЕСА_2, а кошти від
продажу поділили порівну між собою. На
прохання позивача провести у нотаріуса
поділ майна подружжя, відповідач
відмовився, посилаючись на те, що
квартира АДРЕСА_1 належить йому
особисто.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 03 лютого 2014 року в
задоволені позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 11 березня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов задоволено. Визнано
спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1. Визнано
за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності по
Ѕ частині цієї квартири у порядку
поділу спільного сумісного майна
подружжя.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

У поданих до суду запереченнях на
касаційну скаргу ОСОБА_4 зазначає, що
оскаржуване судове рішення є законним
та обґрунтованим, у процесі розгляду
справи апеляційним судом не порушені
норми матеріального та процесуального
права, а тому це судове рішення
необхідно залишити без змін, а
касаційну скаргу - відхилити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судами першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу
необхідно відхилити, а оскаржуване
судове рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 не
дають підстав для висновку про
порушення апеляційним судом норм
процесуального та матеріального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Задовольняючи позов, апеляційний суд
вірно виходив із того, що сторони
мешкали разом, відповідач визнав
позивача членом своєї сім'ї, вони
користувалися разом нерухомим майном,
яке було зареєстровано на праві
власності за кожним з них. Фінансова
можливість на придбання спірної
квартири була у обох сторін, оскільки
напередодні, 26 січня 2007 року, вони
продали спільне домоволодіння по
АДРЕСА_3. У даному випадку спірні
правовідносини врегульовані ст. 74 СК
України, відповідно до якої, якщо жінка
та чоловік проживають однією сім'єю,
але не перебувають у шлюбі, майно
набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними.

Докази та обставини, на які посилається
ОСОБА_5 у касаційній скарзі, були
предметом дослідження судом
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Отже, оскаржуване судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому його слід залишити без змін, а
касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 11 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

М.А. Макарчук Т.О. ПисанаІ.М. Фаловська