Провадження № 2/127/4220/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року
м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого - судді Іщук Т. П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці, в приміщенні
суду, в залі судових засідань цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом
до ОСОБА_2 про поділ спільного майна.
Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням
Вінницького міського суду Вінницької
області від 22 січня 2014 року шлюб, який
був укладений сторонами 12 вересня 2010
року, між сторонами розірвано. За час
фактичних шлюбних відносин ними був
придбаний автомобіль марки FIAT DOBLO, 2007
року випуску, номер кузова НОМЕР_1,
державний номерний знак НОМЕР_2.
Відповідач одноособово відчужив цей
автомобіль та отримав кошти в сумі 85
000,00 грн, що встановлено рішенням
Вінницького міського суду суду
Вінницької області від 04 грудня 2013 року
та рішенням апеляційного суду
Вінницької області від 24 січня 2014 року
по справі № 127/15315/13-ц. Зважаючи, що
вказане майно є спільною сумісної
власністю подружжя, позивач просить
стягнути з відповідача грошову
компенсацію за свою частку. При цьому,
просить збільшити свою частку до 2/3 та
стягнути на свою користь 56 665,00 грн.,
оскільки діям відповідача щодо
вказаного автомобіля були надана
відповідна оцінка рішеннями судів, а
також позивач має на своєму утриманні
малолітнього сина, який має серйозні
захворювання, а розмір аліментів є
недостатній для забепечення його
розвитку та лікування.

Позивач та її представник у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
просили позов задовольнити. При цьому
звернули увагу, що позивач в місяць
тратить тільки на проїзд до лікаря
близько 800,00 грн., не рахуючи вартості
лікування. В той же час, розмір
аліментів становить в близько 490 грн. в
місяць, а відповідач ще має й
заборгованість по сплаті аліментів в
розмірі 714,73 грн.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, будучи належним чином
повідомленим про день, час та місце
розгляду справи. До суду засобом
поштового зв'язку була надіслана його
заява, відповідно до якої він позов
визнає.

Суд дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності
прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Судом встановлені наступні фактичні
обставини справи, яким відповідають
правовідносини, врегульовані нормами
Сімейного кодексу України щодо
спільної сумісної власності подружжя,
здійснення останнім цього права,
способів та порядку поділу майна, що є
спільною сумісною власністю подружжя,
нормами Цивільного кодексу України в
частині загальних положень про право
власності.

Статтею 60 Сімейного кодексу України
передбачено, що майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (
навчання, ведення домашнього
господар-ства, догляд за дітьми,
хвороба тощо ) самостійного заробітку
(доходу). Кожна річ, набу-та за час шлюбу,
крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
суміс-ної власності подружжя.

Відповідно до ст. 68 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте під час шлюбу. Відповідно до
Цивільного кодексу України дружина та
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.70 СК
України при вирішенні спору про поділ
майна суд може відступити від рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема, якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне мано, витрачав його на
шкоду інтересам сім'ї; за рішенням суду
частка майна дружини може бути
збільшена, якщо з нею проживають діти,
за умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

За змістом частин 1, 2, 4, 5 статті 71 СК
України майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Якщо
дружина та чоловік не домовилися про
порядок поділу майна, спір може бути
вирішений судом. При цьому суд бере до
уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей
та інші обставини, що мають істотне
значення. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними. Присудження одному з подружжя
грошової компенсації замість його
частки у праві спільної сумісної
власності на майно, зокрема на житловий
будинок, квартиру, допускається лише за
його згодою, крім випадків,
передбачених ЦК України.

Відповідно до пунктів 22, 23, 30
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21.12.2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело та
час його придбання. Поділ спільного
майна подружжя здійснюється за
правилами, встановленими статтями 69 - 72
СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість
майна, що підлягає поділу, визначається
за погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи. У
випадку коли при розгляді вимоги про
поділ майна буде встановлено, що один
із них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на його потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі з 12.09.2010 року. Рішенням
Вінницького міського суду Вінницької
області від 22 січня 2014 року, яке набрало
законної сили 04.02.2014 року, шлюб між ними
розірвано.

За час шлюбу ними був придбаний
автомобіль FIAT DOBLO, 2007 року випуску,
номер кузова НОМЕР_1, державний
номерний знак НОМЕР_2, який 23 квітня 2013
року відчужений відповідачем ОСОБА_3 за
ціною 85 000,00 грн., що підтверджується
заявою №16555101 від 23 квітня 2013 року та
довідкою-рахунком №147925 від 23 квітня 2013
року. Вказаний договір відчуження
укладений без згоди ОСОБА_1, а кошти, які
були отримані за цим договором були
використані не в інтересах сім'ї, що
встановлено рішенням Вінницького
міського суду Вінницької області від 04
грудня 2013 року та рішенням
апеляційного суду Вінницької області
від 24 січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору
відчуження автомобіля та його
витребування, якими вказаний договір
відчуження визнаний недійсним, а в
частині витребування майна -
відмовлено.

Згідно ст.61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді іншої
справи, в яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

За таких обставин, враховуючи
одноособове відчуження відповідачем
автомобіля FIAT DOBLO, 2007 року випуску, та не
направлення отриманих ним коштів на
інтереси сім'ї, суд вважає за можливе
вказану вище вартість відчуженого
автомобіля врахувати при поділі майна
подружжя.

При здійсненні поділу вказаного
майна, суд вважає за можливе відступити
від рівності часток.

Судом встановлено, що з позивачем
проживає малолітній син - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який має серйозне
захворювання та лікування якого
потребує значних матеріальних зусиль.
Дитина перенесла оперативне втручання,
за медичними висновками вона потребує
постійного медичного супроводження,
витрати на яке, відповідно до наданих
доказів, значно перевищують розмір
аліментів. Рішенням Вінницького
міського суду Вінницької області від 26
квітня 2013 року з ОСОБА_2 стягнуто на
користь ОСОБА_1 на утримання сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі
1/3 частки всіх доходів (заробітку)
відповідача. За даними Староміського
відділу ДВС Вінницького міського
управління юстиції, даний розмір
аліментів в грошовому виразі становить
469-493 грн. на місяць. В той же час, витрати
на утримання дитини значно перевищують
цей розмір. При цьому, суд зважає, що
станом на 08.07.2014 року відповідач має
заборгованість по аліментам в сумі 714,73
грн.

До того ж, при відступленні від
рівності часток, суд враховує
поведінку відповідача щодо спірного
автомобіля, яка встановлена рішенням
Вінницького міського суду Вінницької
області від 04 грудня 2013 року та
рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 24 січня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання недійсним договору
відчуження автомобіля та його
витребування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
є всі підстави відступити від засади
рівності часток подружжя при поділі
майна та визнати за ОСОБА_1 частку у
спільному майні подружжя в розмірі 2/3
та як спосіб поділу спільного майна
подружжя стягнути з відповідача на
користь позивача грошову компенсацію
цієї частки в розмірі 56 665,00 грн. (2/3 від
85 000,00 грн.).

Відповідно до положень ст.88 ЦПК
України, суд вважає за можливе стягнути
з відповідача на користь позивача
документально підтвердженні судові
витрати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 60,69,70,71 Сімейного кодексу України,
ст.372 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 88, 213-215,218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4, грошову
компенсацію за частку в праві спільної
сумісної власності в сумі 56 665, 00
(п'ятдесят шість тисяч шістсот
шістдесят п'ять гривень) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 566,65 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана через Вінницький
міський суд Вінницької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Повний текст рішення буде
виготовлений у встановлений ч. 3
ст.209 ЦПК України п'ятиденний строк.

Суддя: