У х в а л а

іменем україни

09 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Дем'яносова М.В.,

суддів: Касьяна
О.П.,

Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
Новгородської селищної ради
м. Дзержинська Донецької області,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Новгородського
комбінату комунального господарства»
про визнання членом сім'ї, визнання
права на жиле приміщення, зміну
договору найму житлового приміщення,
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Дзержинського міського суду
Донецької області від 19 березня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 28 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
Новгородської селищної ради м.
Дзержинська Донецької області, ТОВ
«Новгородського комбінату
комунального господарства» про
визнання членом сім'ї, визнання права
на АДРЕСА_1 є Новгородська селищна рада
м. Дзержинська, утримувачем є ТОВ
«Новгородський комбінат комунального
господарства».

Наймачем квартири був її чоловік
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та був
знятий з реєстраційного обліку.

У квартирі була зареєстрована дочка ‒?
ОСОБА_4, яка знялася з реєстрації 10
квітня 2013 року у зв'язку з навчанням в м.
Донецьк.

Позивач весь час проживала в спірній
квартирі з чоловіком однією сім'єю,
однак зареєстрована в ній не була.

Шлюб з чоловіком вона не розривала,
спільне проживання не припиняла та
продовжує жити в цій квартирі та
сплачувати комунальні послуги.

Оскільки в квартирі ніхто не
зареєстрований ТОВ «Новгородський
комбінат комунального господарства»
вимагає виселення з квартири.

Вважає, що вона як член сім'ї наймача
має права які випливають з договору
найму і має право на жиле приміщення.
Вважає, що її дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка знялася з реєстрації на навчання
також має право на жиле приміщення. Її
син, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом 2
групи у зв'язку з туберкульозом, живе в
кімнаті комунальної квартири АДРЕСА_2
без житлових зручностей. Згідно
медичного висновку від 30 листопада 2011
року № 3 син не може жити в
однокімнатній квартирі разом з членами
своєї сім'ї.

ОСОБА_2 просила її позовні вимоги
задовольнити.

Рішенням Дзержинського міського суду
Донецької області від 19
березня, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 28 квітня 2014 року, в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати судові рішення, мотивуючи
свою вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, та ухвалити нове рішення про
задоволення її позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

За змістом ст. 65 ЖК України наймач
вправі в установленому порядку за
письмовою згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб.

Пленум Верховного Суду України в п. 9
постанови № 2 від 12 квітня 1985 року (з
відповідними змінами) «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» роз'яснив, які обставини мають
бути з'ясовані судом, вирішуючи спори
про право користування жилим
приміщенням осіб, які вселилися до
наймача.

З'ясувавши ці обставини, давши оцінку
наданим доказам відповідно до вимог ст.
212 ЦПК України, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов
правильного висновку, що ОСОБА_2 не
набула права користування спірним
жилим приміщенням, оскільки порядок
вселення дотриманий не був, не
доведений факт згоди наймача на
реєстрацію позивача у квартирі,
письмового звернення до наймодавця чи
власника житла з питання її реєстрації
не було, зберігає реєстрацію за іншим
місцем проживання, яке за цей час
приватизувала.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
Дзержинського міського суду Донецької
області від 19 березня 2014 року та ухвала
апеляційного суду Донецької області
від 28 квітня 2014 року постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та в основному
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками судів по їх
оцінці, тому колегія суддів вважає за
необхідне касаційну скаргу відхилити.

Слід зазначити про те, що право на
користування спірною квартирою дочкою
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в цій справі не було
предметом розгляду оскільки вона не
була позивачем справі.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
рішення Дзержинського міського суду
Донецької області від 19 березня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 28 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
М.В.
Дем'яносов

Судді:
О.П.
Касьян

С.П. Штелик