АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5505/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Спаї В. В. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

07 липня 2014 року колегія суддів
судової палати по цивільним справам
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді
- Лаченкової О.В.

суддів
- Городничої В.С., Григорченко Е.І.,

при секретарі
- Цибук Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Дніпропетровської
міської ради на заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного м.
Дніпропетровська суду від 25 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
територіальної громади м.
Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міської ради, третя
особа четверта Дніпропетровська
державна нотаріальна контора про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулась з
позовом до територіальної громади м.
Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міської ради, третя
особа четверта Дніпропетровська
державна нотаріальна контора про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом.

Заочним рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного м.
Дніпропетровська суду від 25 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
територіальної громади м.
Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міської ради, третя
особа четверта Дніпропетровська
державна нотаріальна контора про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом було -
задоволено в повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в
порядку спадкування за законом на 1/6
частину квартири АДРЕСА_1 після смерті
бабусі ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Визнано за ОСОБА_2 право власності
в порядку спадкування за законом на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 після смерті
дядька ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

В апеляційній скарзі Дніпропетровська
міська рада посилається на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду, та порушення норм
матеріального права і норм
процесуального права, які призвели до
не правильного вирішення по справи по
суті.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено
та підтверджено матеріалами справи, що
що позивач є донькою померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 р. ОСОБА_5, племінницею
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 р. та
онукою ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

За життя ОСОБА_5 був власником
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом ? частини квартири
АДРЕСА_2; інша ? частина зазначеної
квартири на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом належала
ОСОБА_4, який доводиться позивачу
дядьком та який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

Після смерті батька позивача,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р., позивач
протягом строку, передбаченого ст. 1270
ЦК України, як спадкоємець першої
черги, звернулася до нотаріально
контори із заявою про прийняття
спадщини; з аналогічними заявами також
звернулися інші спадкоємці першої
черги - дружина спадкодавця ОСОБА_6
та мати спадкодавця ОСОБА_3, та кожен з
них отримав свідоцтво про право на
спадщину на 1/6 частину вищезазначеної
квартири.

Після отримання свідоцтв на
право на спадщину за законом позивач та
її матір звернулися до КП «ДМБТІ» та
зареєстрували свої речові права в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, утім, бабуся позивача
- ОСОБА_3 за життя не встигла цього
зробити та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку ,що після смерті
дядька ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р.)
позивачка в строк, передбачений ст. 1270
ЦК України, звернулася до четвертої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття після нього спадщини, утім,
нотаріус (постанова від 16.052013 р.)
відмовив у видачі свідоцтва про право
на спадщину за законом після померлого
дядька ОСОБА_4 та померлої бабусі
позивача, оскільки не було надано до
нотаріальної контори
правовстановлюючі документи на
спадкове майно, які не були
зареєстровані належним чином згідно
статті 1299 ЦК України.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу
відкриття, тобто з дня смерті
спадкодавця.

Згідно Інструкції про ведення
Державного реєстру правочинів,
затвердженого наказом МЮ України від 18
серпня 2004 року №86/5, яка діяла на час ви
дачі свідоцтва про право на спадщину
бабусі позивача, державна реєстрація
правочину проводиться нотаріусом
шляхом унесення відповідної
інформації до Державного реєстру
правочинів одночасно з його
нотаріальним посвідченням.

Зазначене й було зроблено
нотаріусом при видачі свідоцтва про
право на спадщину, через що суд
погоджується із доводами позивача щодо
того, що відсутність реєстрації в КП
«ДМБТІ» свідоцтв про право на спадщину
бабусею та дядьком, до останніх
перейшло право власності на спадкове
майно, а відтак після їх смерті позивач
й спадкує належні померлим частки.

Задовольняючи позовні вимоги
суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, що порушені права
позивачки і є всі підстави для
ухвалення рішення про визнання за
ОСОБА_2 права власності в порядку
спадкування за законом на 1/6 частину
квартири АДРЕСА_1 після смерті бабусі
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р., та про
визнання за ОСОБА_2 права власності в
порядку спадкування за законом на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 після
смерті дядька ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
кожна із сторін повинна довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог або заперечень
по ним.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевіривши доводи та давши їм
правову оцінку, суд постановив рішення,
що відповідає вимогам закону. Висновки
суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами,
поясненнями сторін.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
міської ради - відхилити.

Заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного м.
Дніпропетровська суду від 25 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді