Ухвала

іменем україни

03 липня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Парінової І.К., Фаловської
І.М.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: Миколаївська
міська рада, адміністрація
Центрального району виконавчого
комітету Миколаївської міської ради,
про знесення будівель та відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 14
листопада 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Миколаївської
області від 3 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з уточненим згодом позовом до
ОСОБА_5 про знесення будівель та
відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що він є
власником Ѕ частки жилого будинку
АДРЕСА_1, власником іншої Ѕ частки є
відповідач ОСОБА_5, який без його згоди,
на земельній ділянці, що перебуває у їх
спільному користуванні побудував
гараж та здійснив самочинне
будівництво бані.

Посилаючись на те, що вказане
будівництво проведено з порушенням
будівельних норм та без отримання
відповідного дозволу, чим порушуються
його права як співвласника будинку,
ОСОБА_4 просив позов задовольнити у
повному обсязі.

Ухвалою Центрального районного суду м.
Миколаєва від 14 листопада 2012 року
провадження у справі в частині вимог
ОСОБА_4 про знесення самочинно
збудованої бані закрито, на підставі п.
2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки є таке,
що набрало законної сили рішення суду,
постановлене з приводу спору між тими
самими сторонами, про той самий предмет
і з тих самих підстав.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 14 листопада 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 3 березня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
ухвалені у справі судові рішення
скасувати і задовольнити позов у
повному обсязі, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання
про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що сторони є
співвласниками будинку АДРЕСА_1.

У судовому порядку було визначено
порядок користування земельною
ділянкою на якій розташовано вказаний
будинок, а саме у користування позивача
виділено земельну ділянку площею 522
кв.м, а відповідачу - 521 кв.м, ділянка
площею241 кв.м виділена у спільне
користування сторін.

Рішенням Терновської селищної ради
народних депутатів від 22 червня 1990 року
№ 58 ОСОБА_5 надано дозвіл на зведення
гаражу, будівництво якого закінчено у
1994 році.

Згідно рішенням Центрального
районного виконавчого комітету
Миколаївської міської ради № 22 від 14
березня 2002 року за відповідачем
визнано право власності на вказаний
гараж, який збудовано на земельній
ділянці, що перебуває у спільному
користуванні, й видано відповідне
свідоцтво.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в
задоволенні позову, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив з безпідставності та
недоведеності позовних вимог щодо
порушення прав позивача незаконним
зведенням будівель, оскільки спірний
гараж збудовано ОСОБА_5 після
отримання відповідного дозволу, на
даний час за ним в установленому
порядку оформлено права власності на
вказану будівлю.

Такі висновки судів є обґрунтованими
та узгоджуються з матеріалами справи,
при встановленні зазначених фактів
судами не було порушено норм
цивільного процесуального
законодавства, правильно визначено
характер спірних правовідносин та
застосовано положення ст. 328, 386, 391 ЦК
України.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 на
увагу не заслуговують й висновків суду
не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 14 листопада
2012 року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 3 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Савченко В.О.

Парінова І.К.

Фаловська І.М.