Номер провадження: 22-ц/785/4815/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Виноградової Л.Є.,
Сегеди С.М.

при секретарі: ФеленкоВ.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення
Київського районного суду м. Одеси від
02 грудня 2013 року, -

встановила:

08 квітня 2013 року ОСОБА_2
звернулась до суду із позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
мотивуючи свій позов тим, що їй на праві
спільної часткової власності належить
земельна ділянка, де знаходиться
будинок, в якому вона проживає.
Сусідами є відповідачі, з якими часто
виникають конфлікти. 29.08.2007 року
відповідач ОСОБА_3 самовільно обрізав
електропроводи до будинку позивача,
внаслідок чого близько місяця сім'я
останнього проживала без
електроенергії, та чоловік позивача -
особа похилого віку, тяжко хворий,
постійно нервував та пережив сильний
стрес. Для ремонту поломки позивачка
змушена була самостійно звернутись до
Південного РЕМ та сплатити 77,14 грн. за
підключення її будинку до мережі
енергопостачання. Крім того відповідач
постійно створює перешкоди у
користуванні територією двору, з його
боку на адресу позивача надходять
погрози та образи, а у березні 2011 року
позивач навіть зазнала удару від
ОСОБА_3, у зв'язку з чим позивач змушена
звернутись до суду за захистом своїх
прав.

Заочним рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 02 грудня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_2 було
задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивачки
матеріальну шкоду в розмірі 77,14 грн.,
моральну шкоду у розмірі - 3000 грн.

Стягнуто з відповідачів судові
витрати на користь ОСОБА_2 в розмірі 344,10
грн. в рівних частках.

В іншій частині вимог ОСОБА_2 було
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу у якій
просить рішення суду скасувати,
постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволені позовних вимог
ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись
на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, пояснення
сторін, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу такою, що
підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2,
районний суд виходив з того, що з вини
відповідачів позивачці було завдано
матеріальної і моральної шкоди.

Однак погодитись з такими висновками
районного суду не можна, оскільки
висновки суду не відповідають
обставинам справи, суд неправильно
застосував норми матеріального закону.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення призвели до неправильного
вирішення справи, тому суд апеляційної
інстанції на підставі п.п. 3, 4 ст. 309 ЦПК
України рішення суду першої інстанції
скасовує і ухвалює нове рішення з
наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивачка і
відповідачі є співвласниками
земельної ділянки, розташованої за
адресою АДРЕСА_1.

Сторони не досягли згоди з питань
землекористування, а тому між ними
часто виникали конфлікти.

У судовому засіданні позивачка
стверджувала, що 29 серпня 2007 року
ОСОБА_3 обрізав дроти
електропостачання від її житлового
будинку, внаслідок чого її будинок
протягом місяця перебував без
електрики, а вона та члени її сім'ї
змушені були терпіти пов'язані з цим
незручності, та за власний рахунок
відновлювати енергопостачання
будинку.

Позивачка стверджувала, що саме
неправомірними діями відповідачів їй
було завдано матеріальної та моральної
шкоди.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
районний суд виходив з того, що вважав
доведеним факт незаконного
відключення відповідачем ОСОБА_3
будинку позивачки від мережі
енергопостачання.

Проте погодитись з таким висновком
суду першої інстанції не можна,
оскільки він не ґрунтується на
матеріалах справи а є тільки
припущенням самої позивачки.

Так відповідач ОСОБА_3 не визнав, що
від'єднував будинок позивачки від
мережі енергопостачання.

Інших доказів на підтвердження доводів
позивачка суду не надала.

Згідно до ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цивільним
Кодексом.

На думку апеляційного суду факт
скоєння неправомірних дій по
від'єднанню будинку позивачки від
мережі енергопостачання саме ОСОБА_3 не
знайшов свого підтвердження.

Згідно до ст. 1166 та ст. 1167 ЦК України
обов'язок по відшкодуванню як
матеріальної так і моральної шкоди
може бути покладено на фізичну або
юридичну особу, яка винна у її
заподіянні.

Пунктом 5 Постанови пленуму Верховного
суду України № 4 від 31 березня 1995 року
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, роз'яснено, що відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправними
діяннями заподіювача та вини
останнього у її заподіянні. Суд,
зокрема повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Тобто у даному випадку районний суд
повинен був встановити якими саме
неправомірними діями відповідачів
позивачці було завдано матеріальної і
моральної шкоди, коли і за яких
обставин це сталося та які наслідки
потягло для позивачки, розмежувати
ступінь вини кожного із заподіювачів
шкоди.

Згідно до ст. 1190 ЦК України особи,
спільними діями або бездіяльністю яких
було завдано шкоди, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілим.

Ухвалюючи рішення про солідарне
стягнення матеріальної і моральної
шкоди солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4
районний суд своє рішення не мотивував,
не встановив роль ОСОБА_4 у заподіянні
позивачці матеріальної і моральної
шкоди та якими спільними з ОСОБА_3 діями
було заподіяно шкоди позивачці і у чому
ця шкода полягала.

Посилання на те, що позивачка внаслідок
неправомірних дій ОСОБА_3 по
від'єднанню її будинку від
енергопостачання 29 серпня 2007 року
пережила гіпертонічний криз і у
подальшому внаслідок цього тривалий
час хворіла, не можуть бути підставою
для висновку про те, що стан здоров'я
позивачки погіршився внаслідок
неправомірних дій відповідачів,
оскільки як вбачається із медичної
картки позивачки, гіпертонічний криз у
неї стався 27 квітня 2007 року (а.с. 24) тобто
за чотири місяці до подій, з якими
позивачка пов'язує заподіяння їй
матеріальної і моральної шкоди.

Керуючись: п. 2 ч. 1 ст. 307; п.п. 3, 4 ст. 309; 316;
317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 2 грудня 2013 року - скасувати і
ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_2 у
позові до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
стягнення матеріальної і моральної
шкоди - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене
протягом 20 днів з дня набрання ним
законної сили безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області:

Н.А.
Кононенко

Л.Є.
Виноградова

С.М. Сегеда