Справа № 229/1888/14-ц
Номер провадження № 2/229/630/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Гонтар А.Л.

при секретарі Костенко В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 23 червня 2014 р. звернулась до Дружківського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька

На обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05 лютого 2010 року по 13 грудня 2012 рік. Під час даного шлюбу у них народилась дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розлучення дитина залишилась мешкати разом з матір"ю. На протязі певного часу після розлучення вона намагалася отримати від відповідача нотаріально засвідчений дозвіл для можливості виїзду дитини разом з нею за кордон України. Відповідач відмовив у її прохані без обгрунтовання причин відмови.

Позивачка просить надати дозвіл на виїзд її сина ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи її повідомлено належним чином, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, просила допустити в якості її представника ОСОБА_3

Представник позивача ОСОБА_3 не зявився у судове засідання, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є розписка, надав заяву, в якій визнав позовні вимоги.

При таких обставинах, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін відповідно до ст.. 169 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 2010 року до 13 грудня 2012 року, від даного шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з свідоцтва про народження дитини, її батьком є відповідач, а позивачка - матір'ю (а.с. 9 ).

Відповідно до принципів 4 і 6, викладених в Декларації прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, дитина повинна користуватися всіма благами соціального забезпечення, йому належить право на здоровий ріст і розвиток, з цією метою спеціальний догляд і охорона мають бути забезпечені, як їй так і матері, малолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р. №789-ХІІ), та ч. 7 і ч. 8 ст. 7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, дитина проживає з матір"ю, це не спростовується сторонами, підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с10)

Позивачка зазначила, що відповідач відмовляє її у надані дозволу на виїзд дитини без обгрунтованя причин відмови.

Згідно підпункту 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України 27 січня 1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків, або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди одного з батьків, зокрема, у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З аналізу вказаної норми впливає, що у разі відсутності згоди одного з батьків на виїзд дитини з України, спір може бути вирішено судом.

Суд, вважає, що відмова батька про надання дозволу на виїзд дитини за кордон в даному випадку є безпідставною, оскільки не має причин відмови.

Відповідно до вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Враховуючи викладене і те, що підстави для відмови в наданні дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон відсутні, то позов ОСОБА_1 слід задовольнити - надати дозвіл на виїзд ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Пенза Російської Федераціі у супроводі матері - ОСОБА_1 на період до 01 липня 2015 року.

Керуючись ст. 10,11,58,59,60,88, 21-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 в задоволені позову до ОСОБА_2 про примусове дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Пенза Російської Федераціі у супроводі матері - ОСОБА_1 до 01 липня 2015 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Суддя: А. Л. Гонтар