пр.№2/756/880/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2014 року Оболонський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Луценко
О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 про визнання недійсним
договору купівлі - продажу, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду
з даним позовом. В обґрунтування
позовних вимог зазначив, що ухвалою
Дніпровського районного суду м. Києва
від 31.10.2007 року затверджено мирову
угоду між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Згідно умов
мирової угоди ОСОБА_4 передала ОСОБА_2
нежитлову господарську будівлю, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 12.06.2013 року ухвала
Дніпровського районного суду м. Києва
про затвердження мирової угоди від
31.10.2007 року була скасована в частині
передачі ОСОБА_4 ОСОБА_5 нежитлової
господарської будівлі розташованої за
адресою: АДРЕСА_1.

Після чого ОСОБА_4 у зв'язку із
невиконанням нею умов договору
купівлі-продажу повернула вказану
будівлю ОСОБА_6

15.06.2013 року за взаємною згодою ОСОБА_6 та
ОСОБА_4 договір купівлі-продажу
нежитловою господарської будівлі, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, був
розірваний, після чого позивач
повернув ОСОБА_6 грошову суму у розмірі
50 000, 00 грн., після чого останній
повернув позивачу технічний паспорт на
будівлю та ключі.

З метою виселення ОСОБА_2 з будівлі
позивач, 26.06.2013 року та 16.07.2013 року
приїжджав до будівлі, де зустрів
представника ОСОБА_2 ОСОБА_7, чоловіка
відповідачки ОСОБА_8 та один із
покупців - ОСОБА_9, однак дані особи не
надали позивачу змоги зайти у будівлю.

З метою реєстрації права власності на
об'єкт нерухомого майна позивач
звернувся до Державної реєстраційної
служби. Однак 20.11.2013 року рішенням
державного реєстратора Бродюк І.Ю.
позивачу було відмовлено в зв'язку з
тим, що право власності на будівлю за
адресою: АДРЕСА_1, вже зареєстроване за
іншими особами. Позивачу стало відомо,
що дана нежитлова господарська будівля
30.07.2013 року була продана ОСОБА_2 ОСОБА_11
та ОСОБА_9 за договором купівлі-продажу,
посвідченим приватним нотаріусом
ОСОБА_3

Позивач, посилаючись на вищевикладені
обставини, враховуючи, що право
власності ОСОБА_2 на спірну будівлю
було скасовано рішенням Апеляційного
суду м. Києва від 12.06.2013 року, та
керуючись ст. 203, 215, 232 ЦК України, просив
суд задовольнити заявлені позовні
вимоги: визнати недійсним договір
купівлі-продажу нежитлової
господарської будівлі, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, укладеного 10.07.2013
року між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 і ОСОБА_9,
посвідченим приватним нотаріусом
ОСОБА_3; стягнути з ОСОБА_2 моральну
шкоду в сумі 10 000, 00 грн.; стягнути з
відповідачки та свою користь судові
витрати.

В подальшому позивач неодноразово
збільшував позовні вимоги. В заяві від
22.05.2013 року ОСОБА_1 просив суд: визнати
недійсним договір купівлі-продажу
нежитлової господарської будівлі, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
укладеного 30.07.2013 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_11 і ОСОБА_9, посвідченим приватним
нотаріусом ОСОБА_3; скасувати державну
реєстрацію права власності на ? частину
нежитлової господарської будівлі, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, за
ОСОБА_11; визнати недійсним договір
купівлі-продажу ? частини нежитлової
господарської будівлі, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, укладеного 30.07.2013
року між ОСОБА_2, ОСОБА_9; скасувати
державну реєстрацію права власності на
? частину нежитлової господарської
будівлі, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, за ОСОБА_9; стягнути з ОСОБА_2
моральну шкоди в сумі 10 000, 00 грн.;
стягнути з відповідачки судові
витрати.

Позивач в судовому засіданні
підтримав заявлені позовні вимоги з
урахуванням їх збільшення. Просив суд
задовольнити заявлені позовні вимоги з
підстав, наведених в позовній заяві.

Представник ОСОБА_2 в судовому
засіданні заперечував проти позову в
повному обсязі. Зазначив, що посилання
позивача є безпідставними та не
визнаються відповідчкою в повному
обсязі. Просив суд відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Приватний нотаріус ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином. До початку розгляду
справи надав суду клопотання про
розгляд справи за його відсутності.

Суд визнав можливим провести розгляд
справи за відсутності третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, встановив
наступне.

Згідно копії договору купівлі-продажу
будівлі від 27.08.2007 року, укладеного між
ТОВ «ВІТ» та ОСОБА_1, ТОВ «ВІТ»
зобов'язується передати у власність
позивачу нежитлову господарську
будівлю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 48).

01.09.2007 року ОСОБА_1 передано у власність
ОСОБА_6 нежитлову господарську будівлю,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, а
ОСОБА_6 приймає її і сплачує за неї
грошову суму у розмірі 50 000, 00 грн., що
підтверджується копією договору
купівлі-продажу від 01.09.2007 року (а.с. 74).

05.09.2007 року ОСОБА_6 передано у власність
ОСОБА_4 нежитлову господарську будівлю,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, а
ОСОБА_4 приймає її (а.с. 73).

30.07.2013 року був укладений договір
купівлі- продажу ? частини нежитлової
господарської будівлі, що розташована
за адресою АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та
ОСОБА_9, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3.

Згідно копії витягу з кримінального
провадження № 0012484 (а.с. 5) 26.06.2013
року та 16.07.2013 року за адресою: АДРЕСА_1,
представник ОСОБА_2, а саме ОСОБА_7,
вчиняв самоправні дії щодо нежитлової
господарської будівлі за вищевказаною
адресою, що належить ОСОБА_1

Згідно мотивувальної частини ухвали
Дніпровського районного суду м. Києва
від 27.06.2013 року № 755/4061/13-Ц (а.с. 6-7):
Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 31.10.2007 року, було визнано
мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про
стягнення боргу за договором позики,
відповідно до якої: ОСОБА_4 передає
нелажну їй на праві приватної
власності нежитлову господарську
будівлю загальною площею214 кв. м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2
в рахунок боргу. Визнано за ОСОБА_2
право власності на нежитлову
господарську будівлю занальною площею
214 кв. м., яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1. Ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 29.09.2011 року в ухвалу від 31.10.2007
року про затвердження мирової угоди
були внесені зміни.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
12.06.2013 року ухвалу Дніпровського
районного суду м. Києва від 31.10.2007 року
скасовано, питання про визнання
мирової угоди передано на новий
розгляд до суду першої інстанції (а.с. 9).

Згідно копії витягу про державну
реєстрацію прав № 31811176 від 26.10.2011 року
на підставі ухвали Дніпровського
районного суду м. Києва від 31.10.2007 року
за ОСОБА_2 зареєстровано
нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Державного реєстратора прав
на нерухоме майно від 20.11.2013 року
№ 8128265 ОСОБА_1 відмовлено у державній
реєстрації прав власності на будівлю
за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Відповідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою
та шостою статті 203 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 217 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України 06.11.2009 № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» вимога про застосування
наслідків недійсності правочину може
бути заявлена як одночасно з вимогою
про визнання оспорюваного правочину
недійсним, так і у вигляді самостійної
вимоги в разі нікчемності правочину
та наявності рішення суду про
визнання правочину недійсним.
Наслідком визнання правочину
(договору) недійсним не може бути його
розірвання, оскільки це взаємовиключні
вимоги.

Суд, повно та всебічно оцінивши
наявні у матеріалах справи докази,
прийшов до висновку щодо законності
заявлених позивачем вимог, в частині:
визнання недійсним договору
купівлі-продажу нежитлової
господарської будівлі, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, укладеного
10.07.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 і
ОСОБА_9, посвідченим приватним
нотаріусом ОСОБА_3; скасування
державної реєстрації права власності
на ? частину нежитлової господарської
будівлі, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, за ОСОБА_11; визнання недійсним
договору купівлі-продажу ? частини
нежитлової господарської будівлі, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
укладеного 30.07.2013 року між ОСОБА_2,
ОСОБА_9; скасування державної
реєстрації права власності на ? частину
нежитлової господарської будівлі, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, за
ОСОБА_9 Оскільки ухвала Дніпровського
районного суду м. Києва, на підставі
якої за відповідачкою було
зареєстровано нежиле приміщення за
адресою: АДРЕСА_1, на момент укладання
вищезгаданих договорів, була
скасована.

Згідно п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" (із змінами, внесеними згідно з
Постановою Пленуму Верховного суду № 5
від 25.05.2001) розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
зусилля, необхідні для відновлення
попереднього стану. При цьому суд має
виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Отже, оскільки, позивачем не надано
суду доказів, які можуть свідчити про
негативне відображення на здоров'ї або
повсякденному житті ОСОБА_1 обставин,
які були зумовлені порушенням
відповідачкою його прав, суд, виходячи
із засад розумності, виваженості та
справедливості, приходить до висновку
про необхідність часткового
задоволення позову, в частині
стягнення матеріальної шкоди.

Згідно ст. 88 ЦПК України, з
ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь
держави витрати по оплаті судового
збору у розмірі 400, 00 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 203, 215, 217 ЦК України, п. 5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України 06.11.2009
№ 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31.03.1995 "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" (із змінами,
внесеними згідно з Постановою Пленуму
Верховного суду № 5 від 25.05.2001), ст. 10, 15,
30, 60, 174, 208, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання недійсним договору
купівлі - продажу задовольнити
частково.

Визнати недійсним договір
купівлі - продажу ? частини нежитлової
господарської будівлі, що розташована
за адресою АДРЕСА_1 укладеного 30.07.2013р.
між ОСОБА_2 та ОСОБА_11, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3.

Скасувати державну реєстрацію
права власності на ? частину нежитлової
господарської будівлі, що розташована
за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_11.

Визнати недійсним договір
купівлі- продажу ? частини нежитлової
господарської будівлі, що розташована
за адресою АДРЕСА_1 укладеного 30.07.2013р.
між ОСОБА_2 та ОСОБА_9, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3.

Скасувати державну реєстрацію
права власності на ? частину нежитлової
господарської будівлі, що розташована
за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_9

Стягнути з ОСОБА_2( ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1(
ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
моральну шкоду в розмірі 1000( одна
тисяча) гривень та судові витрати в
розмірі 400 (чотириста) гривень.

В решті позовних вимог
відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано Апеляційному суду м. Києва,
через Оболонський районний суд м. Києва
протягом 10 днів, з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом 10 днів після
отримання копії рішення стороною, яка
не була присутня при його оголошені.

Суддя:
О.М.Луценко