Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 року
селище
Решетилівка

Решетилівський районний суд
Полтавської області в складі:

головуючого - судді -
Горулька О.М.,

при
секретарі - Гудзенко
С.В.,

з участю:
представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку заочного розгляду
в селищі Решетилівка справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу автомобіля дійсним та
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В
И В:

25 грудня 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом, в якому
просив стягти з відповідача на його
користь суму боргу за договором позики
від 20.04.2010 року з урахуванням індексу
інфляції, 3% річних, у загальному
розмірі 22240,99 грн., та судові витрати,
посилаючись на те, що 20.04.2010 року він
позичив відповідачеві кошти в сумі 2500
доларів США терміном на 1 рік, одначе
відповідач борг не повернув.

16 червня 2014 року представником
позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача
подано до суду уточнену позовну заяву,
в якій змінено підставу та предмет
позову та заявлено вимогу про визнання
дійсним договір про купівлю-продаж
автомобіля марки IFA W 50, реєстраційний
номер НОМЕР_1, укладений 20.04.2010 року між
ним та відповідачем ОСОБА_3, та
стягнення з відповідача на його
користь заборгованості з урахуванням
індексу інфляції, 3% річних, у
загальному розмірі 22240,99 грн., та
судових витрат.

Справа розглядається судом в межах
уточнених позовних вимог.

В обгрунтування позову позивач
посилається на те, що 20.04.2010 року він
продав відповідачеві належний йому на
підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ
серії НОМЕР_2 автомобіль марки IFA W 50,
реєстраційний номер НОМЕР_1. В день
купівлі-продажу було оформлено
генеральну довіреність, він передав
відповідачеві автомобіль та свідоцтво
про його реєстрацію, а відповідач на
довіреності написав йому розписку про
борг в сумі 2500 доларів, який він
зобов'язався сплатити до 01.05.2011 року.
Відповідач борг за автомобіль йому не
повернув.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позов підтримала і
суду пояснила, що у квітні 2010 року
позивачем ОСОБА_2 в газеті було дано
оголошення про продаж належного йому
автомобіля марки IFA W 50, реєстраційний
номер НОМЕР_1. На це оголошення
відгукнувся відповідач ОСОБА_3, приїхав
до позивача, і вони обумовили умови
купівлі-продажу автомобіля. 20 квітня 2010
року відповідач приїхав до позивача
для оформлення угоди. По дорозі до
нотаріуса за пропозицією відповідача
ОСОБА_2 погодився на розстрочку оплати
вартості автомобіля на один рік, а
також на те, щоб право на автомобіль
відповідачеві передати шляхом дачі
довіреності, не шляхом оформлення
договору купівлі-продажу, оскільки це
буде дешевше. У нотаріуса ОСОБА_2 видав
відповідачеві генеральну довіреність
на автомобіль, а відповідач потім на
копії довіреності, виданій позивачеві,
написав розписку про повернення боргу
до 01.05.2011 року. Відповідач борг не
повернув, лише обіцяв повернути у
майбутньому.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, хоча був належним чином у
встановленому законом порядку
повідомленим про час і місце судового
засідання, про причину своєї неявки суд
не повідомив, клопотання про розгляд
справи за його відсутності чи про
відкладення розгляду справи до суду не
подав.

За таких обставин суд визнав за
можливий заочний розгляд справи.

Представник позивача проти
заочного розгляду справи не заперечує.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що
позивач ОСОБА_2 є її батьком. Батько
подав в газету «Жовта газета»
оголошення про продаж автомобіля, і
відповідач ОСОБА_3 приїжджав до нього з
цього приводу. Вони обговорили умови
угоди. Сама вона присутньою при цьому
не була. Зі слів батька вона дізналася,
що між ним та відповідачем була
досягнута домовленість щодо ціни
автомобіля в сумі 2500 доларів США, про
розстрочку виплати на строк один рік.

Із матеріалів справи вбачається
наступне:

згідно доданої до позовної заяви копії
довіреності (а.с. 42) дана довіреність
видана 20 квітня 2010 року ОСОБА_2. Цією
довіреністю ОСОБА_2 уповноважує
відповідача ОСОБА_3. експлуатувати
(керувати) та від його імені
розпоряджатися (продати, обміняти)
належним їй на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_2 автомобілем марки IFA W 50,
реєстраційний номер НОМЕР_1, з наданням
відповідачеві права вчиняти від його
імені та в його інтересах всі дії,
пов'язані з володінням, користуванням
та розпоряджанням автомобілем. Дана
довіреність посвідчена приватним
нотаріусом Полтавського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрована в реєстрі за № 2337.

На зворотній стороні довіреності
кульковою ручкою мається напис (мовою
оригіналу): «Розписка Я ОСОБА_3 беру
вдолг дві споловиной тисячі доларов
терміном на один рік до 1 Травня 2011
года» та мається нерозшифрований
підпис (а.с. 6, 42).

Інших доказів на підтвердження
своїх вимог позивачем суду не надано.

Вирішуючи питання про наявність
чи відсутність правових підстав для
задоволення позову, суд виходить з
наступного:

Системний аналіз правових норм,
що містяться в главі 17 ЦК України,
свідчить про те, що довіреність не є
правочином, що породжує у повіреної
особи право власності та не є
документом, який підтверджує
правомірність придбання повіреною
особою у власність транспортного
засобу. При цьому визнання факту
укладення договору купівлі-продажу
транспортного засобу за наявності не
скасованої довіреності на право
володіти, користуватися та
розпоряджатися автомобілем від імені
та в інтересах довірителя суперечить
змісту закону, що регулює спірні
правовідносини.

Статтями 216, 317, 328 ЦК України
передбачено, що правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів та вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до положень ст.ст . 181-182
ЦК України режим нерухомої речі може
бути поширений законом на всі речі,
права на які підлягають державній
реєстрації.

Право власності та інші речові
права на нерухомі речі, обмеження цих
прав, їх виникнення, перехід і
припинення підлягають державній
реєстрації.

Статтею 210 ЦК України встановлено,
що правочин, який підлягає державній
реєстрації, є вчиненим з моменту його
державної реєстрації.

Державна реєстрація прав
здійснюється відповідним органом.

За змістом ч. 4 ст. 334 ЦК України
право власності у набувача майна за
договором, якщо договір про відчуження
майна підлягає державній реєстрації,
виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно ст. 34 ЗУ «Про дорожній рух»
державній реєстрації та обліку
підлягають призначені для
експлуатації на вулично-дорожній
мережі загального користування
транспортні засоби усіх типів, у тому
числі - автомобілі. Державна реєстрація
та облік автомобілів здійснюються
підрозділами Державтоінспекції МВС
України. Для автоматизованого обліку
зареєстрованих транспортних засобів
та відомостей про їх власників
ведеться Єдиний державний реєстр.

Пунктом 1 Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів, усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
постановою КМУ від 07.09.1998 року № 1388, в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин,
визначено, що цими Правилами
встановлюється єдиний на території
України порядок державної реєстрації
та обліку автомобілів….

Згідно п. 2 Порядку цей Порядок є
обов'язковим для всіх юридичних та
фізичних осіб, які є власниками
транспортних засобів, виробляють чи
експлуатують їх.

Пунктом 8 Правил визначено, що
перед відчуженням, передачею
транспортні засоби повинні бути зняті
з обліку в підрозділах
Державтоінспекції.

Відповідно до п. 8 Порядку
документами, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів, … є засвідчені підписом
відповідної посадової особи, що
скріплений печаткою: довідка-рахунок
за формою згідно з додатком 1, …
договори та угоди, укладені на товарних
біржах на зареєстрованих у
Департаменті Державтоінспекції
бланках, інші засвідчені в
установленому порядку документи, що
встановлюють право власності на
транспортні засоби.

Для державної реєстрації
транспортних засобів, що перебували в
експлуатації і зняті з обліку в
підрозділах Державтоінспекції, крім
зазначених в цьому пункті документів,
що підтверджують правомірність їх
придбання, подається свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу та
копія реєстраційної картки … з
відміткою підрозділу
Державтоінспекції про зняття
транспортного засобу з обліку.

Таким чином, видача довіреності
на право користуватися та
розпоряджатися транспортним засобом
та укладення договору купівлі-продажу
автомобіля мають різні правові
наслідки.

Згідно ст. 218 УК України, на яку
посилається позивач, як на підставу
своїх позовних вимог, недодержання
сторонами письмової форми правочину,
яка встановлена законом, не має
наслідком його недійсність, крім
випадків, встановлених законом.

Заперечення однією із сторін
факту вчинення правочину або
оспорювання окремих його частин може
доводитися письмовими доказами,
засобами аудіо-, відеозапису та іншими
доказами. Рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Якщо правочин, для якого законом
встановлена його недійсність у разі
недодержання вимоги щодо письмової
форми, укладений усно і одна із сторін
вчинила дію, а друга підтвердила її
вчинення, зокрема шляхом прийняття
виконання, такий правочин у разі спору
може бути визнаний судом дійсним.

Як вбачається із змісту позовної
заяви та пояснень представника
позивача і свідка, позивач ОСОБА_2 та
відповідач ОСОБА_3, домовляючись між
собою щодо порядку та умов набуття
відповідачем права володіння,
користування та розпорядження
автомобілем саме шляхом отримання від
власника автомобіля генеральної
довіреності, цілком усвідомлювали
правові наслідки цих дій та об'єм їхніх
цивільних прав та повноважень за
довіреністю і бажали настання цих
наслідків.

Оскільки, як зазначено вище,
правочин щодо переходу права власності
на автомобіль підлягає державній
реєстрації, він має бути укладений в
письмовій формі.

Жодних письмових та інших
доказів, зазначених в частині першій
статті 218 ЦК України, на підтвердження
факту укладення між позивачем та
відповідачем договору купівлі-продажу
автомобіля, позивачем не надано. Додана
до позовної заяви розписка ОСОБА_3 не
підтверджує цього факту, а свідчить
лише про факт позики ним грошових
коштів, при цьому не містить відомостей
ні про позикодавця, ні про те, в якій
національній валюті позичені кошти.

Не надано суду також і доказів
наявності обставин, зазначених в ч. 2 ст.
218 ЦК України, в тому числі - прийняття
відповідачем виконання умов договору
купівлі-продажу автомобіля, оскільки
його дії по прийняттю автомобіля в своє
користування та розпоряджання лежать в
межах прав, наданих йому зазначеною
вище довіреністю.

Судом також встановлено, що
спірний автомобіль не був знятий з
обліку в органах ДАІ та залишається
зареєстрованим за ОСОБА_2, тобто
сторони не вжили заходів щодо
переоформлення автомобіля в порядку,
визначеному діючим законодавством.

За таких обставин суд приходить
до висновку, що договір купівлі-продажу
спірного автомобіля між позивачем та
відповідачем є не укладеним.

Зазначене свідчить про
відсутність підстав для задоволення
позову.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 181-182, 210, 216, 235, 317, 328, 334, ч.2
ст. 1281, ч.1 с. 1282 ЦК України, Законом
України «Про дорожній рух», Порядком
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів, усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженим
постановою КМУ від 07.09.1998 року № 1388 суд
,-

Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 -
відмовити.

Заява відповідача про перегляд
заочного рішення може бути подана до
Решетилівського районного суду
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення до Апеляційного
суду Полтавської області через
Решетилівський районний суд.

Головуючий :