У Х В А Л А

Іменем України

16 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі: Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Свалявського районного суду
від 23 травня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Відділу освіти,
молоді та спорту Свалявської районної
державної адміністрації про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 оскаржив в апеляційному
порядку рішення Свалявського
районного суду від 23 травня 2014 року,
яким у задоволенні його позову про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди -
відмовлено.

В апеляційній скарзі просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
Зокрема зазначає, що судом не
враховано, що заява про звільнення за
власним бажанням ним написана під
тиском з боку керівництва; суд не дав
належної оцінки лікарняному листку в
якому наявні виправлення з 19.08.13р. на
15.08.13р.; суд не врахував, що строк для
звернення до суду ним пропущено з
поважних причин, оскільки з наказом
про звільнення з посади директора його
не ознайомлено.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, приходить до висновку, що в її
задоволенні слід відмовити з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені заявленого
позову суд першої інстанції виходив з
того, що позивач звільнений з посади
директора школи на законних підставах.

З таким висновком суду погоджується і
колегія суддів, оскільки він
відповідає фактичним обставним справи
та вимогам закону.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач ОСОБА_3 21.08.1974 року призначений
на посаду директора Кирецьківської ЗОШ
І-ІІІ ступенів(а.с.6).

19.08.2013р. позивачем ОСОБА_2 на ім'я
начальника відділу освіти, молоді та
спорту Свалявської
райдержадміністрації подано заяву в
якій він просив перевести його з
посади директора Кирецьківської ЗОШ
І-ІІІ ступенів на посаду вчителя
математики цієї ж школи з 01вересня 2013
року (а.с.23).

На підставі даної заяви наказом
відділу освіти, молоді та спорту
Свалявської райдержадміністрації від
20.08.2013р. №95-к позивача ОСОБА_2 звільнено
з посади деректора Керецьківської ЗОШ
І-ІІІ ступенів за власним бажанням (ст.
38 КЗпП України) з 31.08.2013року. А наказом
від 20.08.2013р. №96-к позивача ОСОБА_2
призначено на посаду вчителя
математики Керецьківської ЗОШ І-ІІІ
ступенів з 01.09.2013року (а.с.8)

Згідно ч.1 ст. 38 КЗпП України працівник
має право розірвати трудовий договір,
укладений на невизначений строк,
попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні. У разі, коли заява працівника
про звільнення з роботи за власним
бажанняя зумовлена неможливістю
продовжувати роботу (переїзд на нове
місце проживання; переведення чоловіка
або дружини на роботу в іншу
місцевість; вступ до навчального
закладу; неможливість проживання у
даній місцевості, підтверджена
медичним висновком; вагітність; догляд
за дитиною до досягнення нею
чотирнадцятирічного віку або дитиною -
інвалідом; догляд за хворим членом
сім»ї відповідно до медичного висновку
або інвалідом І групи; вихід на пенсію;
прийняття на роботу за конкурсом, а
також з інших поважних причин), власник
або уповноважений ним орган повинен
розірвати трудовий договір у строк, про
який просить працівник.

За змістом даної статті обов'язком
власника або уповноваженого ним органу
є звільнення працівника в строки, про
які працівник просить, при наявності
поважних причин, які свідчать про
неможливість продовження працівником
роботи. За відсутності причин, які
свідчать про неможливість продовження
працівником роботи, сторони трудового
договору вправі домовитися про будь -
який строк звільнення після подання
працівником заяви про це в межах
двотижневого строку. Власник не вправі
звільнити працівника до закінчення
двотижневого строку після подачі
працівником заяви про звільнення, якщо
працівник про це не просить.

З поданої позивачем заяви вбачається,
що в ній не наведено поважних причин,
які свідчать про неможливість
продовження працівником роботи на
посаді директора та зазначено
конкретну дату - 01 вересня 2013 року
переведення його на посаду вчителя
математики.

Тобто, відповідач звільнив з роботи
позивача з посади директора школи та
призначив його на посаду вчителя
математики в строки про які домовилися
сторони трудового договору і про які
просив сам позивач.

Твердження позивача, що дану заяву він
написав під тиском не підтверджено
жодними належними і допустимими
доказами.

Крім того, як стверджено матеріалами
справи, вказана заява позивачем
написана власноручно. З 01 вересня 2013
року, тобто з дати погодженої сторонами
трудового договору і яка визначена в
наказі відповідача, позивач почав
працювати і продовжує працювати в
даний час на посаді вчителя
математики, не подавав жодних
заперечень, скарг щодо звільнення його
з посади директора, не звертався в
правоохоронні органи на предмет
перевірки обставин написання ним даної
заяви, що свідчить про добровільне
волевиявлення позивача на звільнення
його з посади директора школи і
обіймання посади вчителя математики та
спростовує його твердження про
примусове написання заяви.

За вказаних обставин суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
звільнення позивача з посади директора
школи здійснено з дотриманням
встановленого законом порядку і
відсутності правових підстав для його
поновлення на даній посаді, та
обґрунтовано відмовив у заявленому
позові.

Посилання апелянта, що суд не дав
належної оцінки лікарняному листку в
якому наявні виправлення з 19.08.13р. на
15.08.13р. не заслуговує на увагу, оскільки
дані обставини не мають юридичного
значення для вирішення даного спору.

Не заслуговують на увагу також доводи
апелянта про те, що суд не врахував, що
строк для звернення до суду ним
пропущено з поважних причин.

За змістом ч.1 ст 261 ЦК України позовна
давність застосовується лише при
наявності порушення права особи. У разі
коли право чи інтерес не порушені, суд
відмовляє в позові з підстав його
необгрунтованості.

Суд першої інстанції в заявленому
позові відмовив у зв'язку з
безпідставністю та необґрунтованістю
позову, а не у зв'язку з пропуском
позивачем строку для звернення до суду.

Таким чином доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, що відповідно до
приписів ст. 308 ЦПК України є підставою
для відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 309, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Свалявського районного суду
від 23 травня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
постановлення і може бути оскаржена в
касаційному порядку на протязі
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді