ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Олійник А.С., суддів:
Амеліна В.І., Парінової І.К., Карпенко
С.О., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом
Кам'янець-Подільської районної
державної адміністрації Хмельницької
області в інтересах малолітніх ОСОБА_6
та ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про позбавлення
батьківських прав, за касаційною
скаргою Кам'янець-Подільської районної
державної адміністрації Хмельницької
області в особі органу опіки та
піклування в інтересах малолітніх
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення
апеляційного суду Хмельницької
області від 21 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року Кам'янець-Подільська
районна державна адміністрація
Хмельницької області в інтересах
малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулась
до суду з указаним позовом, у якому
просила позбавити ОСОБА_8 батьківських
прав. Свої вимоги обґрунтовувала тим,
що відповідач ухиляється від виховання
та утримання своїх малолітніх дітей,
залишає дітей на прабабу, яка зловживає
спиртними напоями та на дядька, який
також зловживає спиртними напоями та
хворіє на туберкульоз. Крім того, через
відсутність батьківської опіки та
недоглянутість діти хворіють на
хронічний бронхіт, знаходяться у вкрай
занедбаному стані.

Рішенням Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 1 квітня 2013 року позовні
вимоги Кам'янець-Подільської
районної державної адміністрації в
інтересах малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7
задоволено частково.

Позбавлено ОСОБА_8 батьківських прав
відносно малолітнього сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої доньки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 аліменти на їх утримання
в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку на кожну
дитину щомісячно, починаючи з 11 лютого
2013 року і до досягнення дітьми
повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 21 листопада
2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_8
задоволено, рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення апеляційного та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням апеляційним судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги
Кам'янець-Подільської районної
державної адміністрації Хмельницької
області, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач протягом більше
шести місяців без поважних причин
умисно ухиляється від виховання та
утримання малолітніх дітей, що
відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 СК України
є підставою для позбавлення її
батьківських прав відносно цих дітей.

Скасовуючи рішення місцевого суду та
відмовляючи у задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
тих обставин, на які він посилається як
на підставу своїх вимог щодо
позбавлення відповідача батьківських
прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у
п. п. 15, 16, 18 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 30
березня 2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав", позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують, та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Судами установлено, що ОСОБА_8
являється матір'ю двох малолітніх
дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач проживала з
дітьми до їх відібрання в житловому
будинку АДРЕСА_1, житлово-побутові
умови в якому належним чином не
обстежувались і відповідні докази суду
надані не були.

Складений секретарем сільської ради з
участю двох сусідів відповідача акт
обстеження умов проживання стосується
приміщення, в якому проживають бабуся
відповідачки зі своїм сином (а.с. 17).

За місцем проживання відповідач
характеризується задовільно,
спиртними напоями не зловживає (а.с. 16).

Рішенням виконавчого комітету
Ходоровецької сільської ради
Кам'янець-Подільського району
Хмельницької області від 1 лютого
2013 року вилучено малолітніх дітей -
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки умови їх
проживання у сім'ї загрожують їхньому
життю та здоров'ю. З акту вилучення
дітей від 1 лютого 2013 року вбачається,
що діти проживали в антисанітарних
умовах. Мати дітей з 20 січня 2013 року по 1
лютого 2013 року була відсутня вдома.
Прабабуся та дядько дітей в момент
вилучення дітей перебували у стані
алкогольного сп'яніння.

В актовому записі від 26 липня 2007 року
про народження ОСОБА_6 та у
актовому записі від 5 червня 2012 року про
народження ОСОБА_7 відомості про батька
записані у порядку
ст. 135 СК України.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на зазначені вимоги закону,
встановивши фактичні обставини справи,
дослідивши надані сторонами докази в
їх сукупності, правильно визначивши,
які правовідносини випливають із
встановлених обставин справи, суд
апеляційної інстанції обґрунтовано
відмовив у задоволенні позову,
виходячи з того, що судами не
встановлено виключних обставин, які б
давали підстави дійти висновку про
можливість розлучення дитини з матір'ю.

Доводи касаційної скарги про порушення
судом норм матеріального та
процесуального права є безпідставними,
не спростовують висновків суду та не
дають підстав для скасування
оскаржуваного судового рішення.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи касаційної скарги про
неправильне застосування норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Кам'янець-Подільської
районної державної адміністрації
Хмельницької області в особі органу
опіки та піклування в інтересах
малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відхилити.

Рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 21 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А.С.Олійник Головуючий
Судді:В.І. Амелін С.О. Карпенко І.К.
Парінова О.В. Попович Судді:В.І. Амелін