Справа № 489/2844/14-ц
Номер провадження 2/489/1455/14
РІШЕННЯ

Іменем України

10 липня 2014 року
місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,
представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у
справах дітей адміністрації
Ленінського району Миколаївської
міської ради про надання дозволу на
тимчасові та неодноразові виїзди з
неповнолітньою донькою за межі України
без згоди батька,

встановив

В квітні 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
(далі - відповідач) мотивуючи свої
вимоги тим, що перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі з
11.09.2009. Мають спільну дитину - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею.
Маючи достатнє матеріальне
забезпечення, з метою найкращого
виховання дитини, у тому числі і у
європейському стилі, з метою її
оздоровлення, підвищення її морального
та духовного розвитку, бажає
здійснювати неодноразові, тимчасові
виїзди із донькою до інших країн світу
на відпочинок. Зокрема до Королівства
Іспанія, де з 2013 року постійно проживає
її рідна тітка.

Посилаючись на викладене, позивач
просила суд надати їй дозвіл на
тимчасові та неодноразові виїзди разом
із нею за межі України неповнолітньої
доньки без згоди її батька до
досягнення нею 18-літнього віку.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримала, просила
позов задовольнити.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні позов не визнали,
надали письмові заперечення проти
позову.

Представник третьої особи вказала, що
враховуючи те, що відповідач не
відмовляється надати дозвіл і до
заперечень надано відповідну заяву,
вважала позов таким, що не підлягає
задоволенню.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

Позивач і відповідач зареєстрували
шлюб, що підтверджується свідоцтвом
про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 5).

Згідно зі свідоцтвом про народження
серії НОМЕР_2 позивач і відповідач
мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с.
4).

Сторони проживають окремо. Малолітня
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з
матір'ю - позивачем ОСОБА_1, цей факт
відповідачем не оспорюється.

Відповідно до ст. 313 ЦК фізична особа,
яка не досягла шістнадцяти років, має
право на виїзд за межі України лише за
згодою батьків (усиновлювачів),
опікунів і в їхньому супроводі чи у
супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» від 21 січня
1994 року №3857-ХП та постановою Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Правил перетинання державного кордону
громадянами України» від 27 січня 1995
року №57, виїзд за межі України
громадянина, який не досяг 16-річного
віку, без згоди та супроводу другого з
батьків може бути дозволено на
підставі рішення суду.

Правилами оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених Постановою КМУ від 31.03.1995
№ 231 (із змінами) визначено, зокрема, що
виїзд неповнолітніх громадян за межі
території України здійснюється за
одним із таких документів: паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, виданий дітям громадянам
України згідно з цими правилами;
проїзний документ дитини, виданий
відповідно до Правил; паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон одного з батьків, у який,
відповідно до Правил, записано дитину,
яка прямує у його супроводі через
державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що
оформлення паспорта/ проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян, які не
досягли 16 річного віку, у супроводі
одного з батьків або в супроводі осіб,
які уповноважені одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою
здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою
другого з батьків із зазначенням
держави прямування та відповідного
часового проміжку перебування у цій
державі, якщо другий з батьків не
перебуває у пункті пропуску через
державний кордон;

2) без нотаріально посвідченої згоди
другого з батьків: коли другий з
батьків є іноземцем або особою без
громадянства, що підтверджує запис про
батька у свідоцтві про народження
дитини, і він відсутній у пункті
пропуску; коли у паспорті громадянина
України для виїзду за кордон, з яким
прямує громадянин, який не досяг 16
річного віку, або проїзному документі є
відповідний запис про вибуття на
постійне місце проживання за межі
України чи відмітка про взяття на
консульський облік в дипломатичному
представництві України за кордоном;

3) у разі пред'явлення оригіналів
документів або їх нотаріально
посвідчених копій:

- свідоцтва про смерть другого з
батьків;

- рішення суду про позбавлення
батьківських прав другого з батьків;

- рішення суду про визнання другого з
батьків безвісно відсутнім;

- рішення суду про визнання другого з
батьків недієздатним;

- рішення суду про надання дозволу на
виїзд за межі України громадянина, який
не досяг 16 річного віку, без згоди та
супроводу другого з батьків;

- довідки про народження дитини,
виданої ВДВС із зазначенням підстав
внесення відомостей про батька
відповідно до частини першої ст. 135 СК
України (під час виїзду за кордон у
супроводі одинокої матері).

Таким чином, діючим законодавством не
встановлено обмеження щодо виїзду
неповнолітньої дитини за кордон, а лише
встановлено певний порядок її виїзду
за кордон за згодою батьків або дозволу
суду при відсутності згоди одного з
батьків.

Статтею 141 Сімейного Кодексу України
визначена рівність прав і обов'язків
батьків відносно дитини, у тому числі і
після розірвання шлюбу та проживання
одного із батьків окремо від дитини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана доказати ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач зазначає, що відповідач
безпідставно та без пояснення
будь-яких причин ухиляється від
надання свого дозволу на виїзд дитини з
нею за кордон, а будь-які намагання
довести йому значення цієї подорожі
закінчуються безрезультатно.

Однак, як зазначає відповідач, він не
відмовляється давати дозвіл на
тимчасовий виїзд з 10.07.2014 по 10.08.2014
доньки за межі України до Королівства
Іспанія, в супроводі її матері, і на
підтвердження цього, в матеріалах
справи наявна його заява, посвідчена
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрована в реєстрі за № 747 (а. с. 27).

Позивач вказує, що відповідач виявляв
намір поїхати працювати за кордон і в
такому разі отримати дозвіл буде дуже
важко та й розшукувати відповідача для
отримання дозволу їй дуже не зручно та
це вимагає додаткового часу.

Виходячи з рівності прав і обов"язків
батьків суд вважає, що рішення матері
про вивезення дитини повинно
узгоджуватись з батьком дитини. При
цьому узгодженню підлягають питання
країни в яку виїздить дитина, терміни
коли виїздить і коли повертається,
строк перебування та інші питання які
потребують спільного вирішення в
інтересах дитини.

Винесення судом рішення про надання
дозволу на виїзд в будь-який момент та
неодноразові виїзди без згоди батька
порушило б рівність та права батька на
спілкування та участь у вихованні
дитини.

У випадку необгрунтованої відмови
батька від надання дозволу, яка
суперечить інтересам дитини, спір може
бути вирішено судом, однак із чітким
зазначенням країни до якої необхідно
дозвіл на виїзд, мету виїзду, терміни
тощо.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Служба у справах
дітей адміністрації Ленінського
району Миколаївської міської ради про
надання дозволу на тимчасові та
неодноразові виїзди з неповнолітньою
донькою за межі України без згоди
батька до досягнення дитиною 18-річного
віку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особою, яка не була
присутня під час проголошення рішення -
з моменту отримання копії рішення.

Суддя
В. В.
Кокорєв