Номер провадження: 22-ц/785/5731/14
Головуючий у першій інстанції Курочка
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого-Гірняк Л.А.

Суддів- Процик М.В., Доценко Л.І.

При секретарі - Волчанський О.Ю.

За участю представника
позивача-ОСОБА_7.

Представника відповідача-ОСОБА_8

Представник 3-ї особи-ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому
засіданні м. Одесі апеляційну скаргу
ОСОБА_5 на рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від
29.04.2014 року по справі за позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_5

-про стягнення майнової шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з позовом, в якому зазначила, що
вона є фізичною особою - підприємцем. У
період з 07.06.2010 р. до 18.03.2013 р. на підставі
трудового договору у неї працювала
бухгалтером ОСОБА_5, з якою був
укладений договір про повну
матеріальну відповідальність за
завдану під час виконання трудових
обов'язків шкоду. У вересні 2013 року
працівниками податкової інспекції у
Овідіопольському районі була
проведена документальна планова
перевірка дотримання вимог
податкового валютного та іншого
законодавства за 2012 рік. яка виявила
численні порушення ведення
бухгалтерської звітності та
податкового законодавства. За
результатами цієї перевірки на неї
податковою інспекцією були накладені
фінансові санкції на загальну суму 67917
грн. 80 коп. які вона повністю сплатила
на користь держави.

Посилаючись на неналежне виконання
відповідачкою трудових обов'язків, що
спричинили майнову шкоду, позивач
просила стягнути з ОСОБА_5 67 917 грн. 80
коп.

Рішенням Овідіопольського
районного суду Одеської області від 29
квітня 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено
частково.Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
фізичної особи підприємця ОСОБА_6 на
відшкодування майнової шкоди 1000 грн.,
витрати зі сплати судового збору 10 грн.,
а усього 1010 грн.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового, про відмову в
заявлених вимогах, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема
посилається на те, що вона не
заповнювала та не підписувала звіти ,
та на те, що невірно встановлено розмір
штрафу.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді доповідача, вислухавши
пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвали
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи вимоги позивача в
частині стягнення місячного заробітку,
районний суд виходив з вимог ст.134 КЗпП
України та вважав, що ОСОБА_5 за час
знаходження в трудових стосунках з
позивачем не виконала належним чином
покладені на неї обов'язки щодо ведення
бухгалтерського обліку, внаслідок чого
позивачці була завдана пряма дійсна
шкода у вигляді покладення не неї
штрафних санкцій.

Судова колегія погоджується з
таким судженням суду першої інстанції
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», питання
організації бухгалтерського обліку на
підприємстві належать до компетенції
його власника (власників) або
уповноваженого органу (посадової
особи) відповідно до законодавства та
установчих документів.
Відповідальність за організацію
бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах,
збереження оброблених документів,
регістрів і звітності протягом
встановленого терміну, але не менше
трьох років, несе власник (власники) або
уповноважений орган (посадова особа),
який здійснює керівництво
підприємством відповідно до
законодавства та установчих
документів.

Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» головний
бухгалтер або особа, на яку покладено
ведення бухгалтерського обліку
підприємства: забезпечує дотримання на
підприємстві встановлених єдиних
методологічних засад бухгалтерського
обліку, складання і подання у
встановлені строки фінансової
звітності; організує контроль за
відображенням на рахунках
бухгалтерського обліку всіх
господарських операцій; бере участь в
оформленні матеріалів, пов'язаних з
нестачею та відшкодуванням втрат від
нестачі, крадіжки і псування активів
підприємства; забезпечує перевірку
стану бухгалтерського обліку у філіях,
представництвах, відділеннях та інших
відокремлених підрозділах
підприємства.

Виходячи з вищезазначеного, бухгалтер
відповідає за ведення обліку згідно з
вимогами законодавства.

Відповідно п. 8 ст. 9 Закону «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» відповідальність
за несвоєчасне складання первинних
документів і регістрів
бухгалтерського обліку та
недостовірність відображених у них
даних несуть особи, які склали та
підписали ці документи.

Відповідно до ст. 130 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених і на
них трудових обов'язків. При покладенні
матеріальної відповідальності права і
законні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації
винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника. Ця
відповідальність, як правило,
обмежується певною частиною заробітку
працівника і не повинна перевищувати
повного розміру заподіяної шкоди, за
винятком випадків, передбачених
законодавством.

Статтею 132 КЗпП України встановлено, що
за шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків, працівники, з вини
яких заподіяно шкоду, несуть
матеріальну відповідальність у
розмірі прямої дійсної шкоди, але не
більше [свого середнього заробітку.
Матеріальна відповідальність понад
середній місячний заробіток
докускається лише у випадках,
зазначених у законодавстві.

Статтею 138 КЗпП України передбачено, що
для покладення на працівника
матеріальної відповідальності за
шкоду власник або уповноважений ним
орган повинен вести наявність умов,
передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що з
07.06.2010 р. до 18.03.2013 р. ОСОБА_5 на підставі
трудового договору працювала у
позивачки бухгалтером та зобов'язалась
якісно виконувати цю роботу, (а.с. 7)

Проведеною з 27.09.2013 р. по 10.10.2013 р.
працівниками державної податкової
інспекції в Овідіопольському районі
документальною перевіркою дотримання
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6
вимог податкового та іншого
законодавства за період 31.01.2012 р. по
31.12.2012 р. були виявлені численні
порушення ведення бухгалтерського
обліку та податкового законодавства. а
саме: заниження податковуваного доходу
на 3299 грн.; завищення витрат, пов'язаних
з отриманням доходів, на 171523 грн.;
заниження суми оподатковуваного
(чистого) доходу на суму 193147 грн.;
заниження податку на додану вартість
на суму 16710 грн.; завищення податкового
кредиту на 12280 грн.; заниження податку
на додану вартість у сумі 22056 (а.с. 8-30)

За таких обставин, районний суд
прийшов до правильного висновку, що
ОСОБА_5 за час роботи у позивачки у 2012
році не виконувала належним чином
покладені на неї обов'язки щодо ведення
бухгалтерського обліку, внаслідок чого
позивачці була завдана пряма дійсна
шкода у вигляді покладення на неї
штрафу, а тому з підстав ст. 132 КЗпП
України районний суд правомірно
стягнув шкоду у розмірі її місячного
заробітку.

Доводи апеляційної скарги про те, що
штрафні санкції становлять 19 586 грн.,
так як 48 331 грн. 20 коп. відносяться до
обов'язкових платежів не спростовує
висновок районного суду, що в зв'язку з
неналежним веденням бухгалтерської
звітності ОСОБА_5 позивачка зазнала
прямих збитків у вигляді покладення на
неї штрафних санкцій, що значно
перевищують її середньомісячний
заробіток.

Посилання на те, що вона не
заповнювала та не підписувала звіти
спростовуються матеріалами справи з
яких вбачається, що звіти по коштах
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням
підписані як позивачем так і головним
бухгалтером -ОСОБА_5

Посилання на те, що податкова звітність
нею не підписувалась не є підставою для
відмови в позовних вимогах в повному
обсязі, так як вона здійснена на
підставі оперативної інформації
надана бухгалтером, який забезпечує
контроль і відображення на рахунках
бухгалтерського обліку, що передбачено
п. 23 Положення про організацію
бухгалтерського обліку і звітності в
Україні.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги суттєвими не являються та не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України
судова колегія,

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від
29.04.2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена на протязі 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя -
Л.А.Гірняк

Судді- Л.І.Доценко

М.В.Процик