Справа № 521/2675/14-ц
Провадження № 2/521/3867/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 червня 2014 року

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

Головуючого судді - Гуревського В.К.

За секретаря - Гресько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі цивільну справа за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права особистої приватної власності, -

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м.
Одеси з позовом звернулась ОСОБА_1 із
вимогою про визнання за нею право
особистої приватної власності на
квартиру АДРЕСА_1 та на автомобіль Renault
Duster, державний номер НОМЕР_1, номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_5, рік випуску 2012,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 14
серпня 2009 року сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі. 15.03.2005 року мати
позивачки ОСОБА_3 уклала з ВАТ
«Одеський домобудівельний комбінат»
договір № 120/1 про співпрацю по
інвестуванню будівництва житлових
будинків, за вказаним договором
інвестувалася 3-кімнатна квартира
АДРЕСА_1 на загальну суму 131290,00 грн.
Оскільки в подальшому мати позивачки
планувала подарувати квартиру, вона
прийняла рішення про укладення
додаткової угоди до договору 120/1 про
співпрацю по інвестуванню будівництва
житлових будинків від 15.03.2005 року, яка
була укладена 28.08.2009 року, згідно п. 8
якої всі внесені нею грошові кошти в
розмірі 129990,00 грн. зараховувались як
внесені позивачкою - ОСОБА_1 у якості
інвестиції у квартиру АДРЕСА_1 10.04.2009
року на підставі зазначеної додаткової
угоди до договору № 120/1 ОСОБА_1 отримала
акт прийому-передачі у власність
квартири АДРЕСА_1. Тобто, позивачу
квартиру подарувала їй мати до
укладення шлюбу з ОСОБА_2, незважаючи на
те, що свідоцтво на право власності на
квартиру АДРЕСА_1 позивачка отримала
21.06.2010 року вже перебуваючи у шлюбі,
тобто квартира належить їй на праві
особистої приватної власності. Що
стосується автомобіля Renault Duster, то він
також належить їй на праві особистої
приватної власності оскільки він був
куплений за власні кошти, але
розрахуватися за автомобіль в повній
мірі позивачка не могла, тому вимушена
була скласти з ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ
БАНК» кредитний договір №1/1253616 від
23.10.2012 року, так як власного бюджету з
чоловіком не вели, за допомогою по
погашенню кредиту по автомобілю
звернулася до сестри ОСОБА_6.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав у
повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що рішення у справі можливо
постановити із задоволенням позову.
Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Судом встановлені такі фактичні
обставини на підставі пояснень сторін,
представлених ними письмових доказів.

15 жовтня 1978 року народилась ОСОБА_1,
позивач по справі, відповідно до
свідоцтва про народження серії НОМЕР_4
від 16 січня 1979 року, запис № 98, де
батьками зазначені: батько - ОСОБА_8,
мати - ОСОБА_3.

14 липня 2001 року ОСОБА_1 уклала шлюб з
ОСОБА_1 та змінила прізвище на «ОСОБА_1»,
про що свідчить свідоцтво про
укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 14
липня 2001 року, запис 3319, який 22 грудня 2004
року був розірваний, згідно із
свідоцтвом про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_3 від 02 лютого 2005 року, запис №123.

15 березня 2005 року ОСОБА_3, мати
позивачки, уклала договір № 120/1 про
співпрацю по інвестуванню будівництва
житлових будинків з ВАТ «Одеський
домобудівельний комбінат», за яким
ОСОБА_3 зобов'язалась інвестувати
будівництво 3-х кімнатної квартири
АДРЕСА_1 на загальну суму 131290,00 грн.

У строк до середини серпня 2007 року
ОСОБА_3 внесла майже всю вартість
квартири вказаній у договорі №120/1 від
15.03.2005 року у розмірі 129990,00 грн.

28 серпня 2009 року ОСОБА_3 уклала угоду до
договору № 120/1 про співпрацю по
інвестуванню будівництва житлових
будинків від 15 березня 2005 року, згідно
п. 8 якої всі внесені кошти ОСОБА_3 в
розмірі 129990,00 грн. зараховувались як
внесені ОСОБА_1 у якості інвестиції у
квартиру АДРЕСА_1.

10 квітня 2009 року на підставі додаткової
угоди від 28 серпня 2009 року до договору
№ 120/1 про співпрацю по інвестуванню
будівництва житлових будинків від
15.03.2005 року, ОСОБА_1 отримала акт
прийому-передачі у власність квартири
АДРЕСА_1.

14 серпня 2009 року ОСОБА_1 уклала шлюб з
ОСОБА_2 та змінила прізвище на «ОСОБА_1»,
про що свідчить свідоцтво про шлюб
серії НОМЕР_2 від 14 серпня 2009 року, запис
№382.

Відповідно до свідоцтва про право
власності серії САС №441434 від 21 червня
2010 року, ОСОБА_1 на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1. Право
власності за ОСОБА_1 було зареєстровано
в КП «ОМБТИ та РОН» за №2562 в книзі:
756пр-87 від 22 грудня 2010 року, про що
свідчить витяг про державну реєстрацію
прав КП «ОМБТІ та РОН» за №28465633 від 22
грудня 2010 року.

Що стосується автомобіля Renault Duster,
державний номер НОМЕР_1, номер
шасі(кузова, рами) НОМЕР_5, рік випуску
2012, то він був куплений за власні кошти
позивача, оскільки сумісного
господарства з чоловіком ОСОБА_2 не
вели.

23 жовтня 2012 року між ПАТ «КРЕДІ
АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №1/1253616 від 23 жовтня
2012 року, відповідно до якого банк надав
ОСОБА_1 у тимчасове користування на
умовах забезпеченості, повернення,
строковості та платності грошові кошти
у сумі 49535,32 грн. строком до 22 жовтня 2014
року включно, на придбання
транспортного засобу Renault Duster,
державний номер НОМЕР_1, номер
шасі(кузова, рами) НОМЕР_5, рік випуску
2012.

Купівля транспортного засобу
здійснюється відповідно договору
купівлі-продажу №R2012/55 транспортного
засобу укладеного між ОСОБА_1 та
Іноземним підприємством «АІС АВТО-ЮГ».

Відповідно до довідки ПАТ «КРЕДІ
АГРІКОЛЬ БАНК» за №71300/183 від 17 лютого
2014 року, вбачається, що між ПАТ «КРЕДІ
АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №1/1253616 від 23 жовтня
2012 року та станом на 17 лютого 2014 року
залишок заборгованості за договором
складає 0,00 грн.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_7 від
20 жовтня 2012 року на правів власності
ОСОБА_1 належить автомобіль Renault Duster,
державний номер НОМЕР_1, номер
шасі(кузова, рами) НОМЕР_5, рік випуску
2012.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України,
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але за кошти, які належали їй,
йому особисто.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

За викладених обставин, враховуючи
визнання позову відповідачем, суд
вважає, що зібрані по справі докази та
встановлені фактичні обставини справи,
дозволяють задовольнити позовні
вимоги позивача у повному обсязі.

Згідно ст. 55 Конституції України права
і свободи людини і громадянина
захищаються судом. Відповідно до ст. 16
ЦК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути, зокрема визнання права.
Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава
забезпечує рівний захист прав всіх
суб'єктів права власності. При цьому
згідно зі ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.
ст. 16, 319, 328, 334, 386, 392 Цивільного кодексу
України, п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, ст. ст.
10, 11, 61, ч. 4 ст. 174, ст. ст. 213, 215, 217
Цивільного процесуального кодексу
України, СУД -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої
приватної власності на квартиру
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої
приватної власності на автомобіль Renault
Duster, державний номер НОМЕР_1, номер
шасі(кузова, рами) НОМЕР_5, рік випуску
2012.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
В.К.Гуревський