Справа № 346/3986/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року
м. Коломия

Коломийський міськрайонний
суд

Івано-Франківської
області

в складі головуючого судді
Калинюка О.П.

з участю: секретаря
Томин О.А.

представника відповідачки
адвоката ОСОБА_1

позивачки
ОСОБА_2

представника позивачки
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі судових
засідань в місті Коломиї заяву ОСОБА_4
про перегляд заочного рішення
Коломийського міськрайонного суду
від 05.02.2014 року, ухваленого в
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про припинення права на частку
у майні, що є об'єктом права спільної
часткової власності, та визнання права
власності на спірне
будинковолодіння,-

В С
Т А Н О В И В :

05.02.2014 року Коломийським
міськрайонним судом
Івано-Франківської області за
наслідками розгляду даної справи,
ухвалене заочне рішення. Цим рішенням
позов ОСОБА_2 задоволено та
припинено право власності
відповідачки на частку в розмірі 3/16
з відповідною частиною господарських
будівель і споруд, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1. Також вказаним
рішенням вирішено виплатити
відповідачці грошову компенсацію
вартості вказаної частки спірного
будинковолодіння в розмірі 9 405 грн. та
визнано за позивачкою право
власності на зазначену частку.

Підставами для скасування
вказаного заочного рішення
відповідачка вважає те, що нею були
подані заперечення на позов та заява
про розгляд справи у її відсутності,
оскільки вона тимчасово знаходилася
за кордоном на заробітках і

не мала можливості взяти участь в
судових засіданнях. В поданій заяві
відповідачка просила у задоволенні
позову ОСОБА_2 до неї відмовити за
безпідставністю позовних вимог. Також
вона вказує, що їй не було відомо
про зміну предмету позову. Судом
неодноразово направлялися документи
на адресу: АДРЕСА_2. Однак, ці документи
поверталися до суду з відмітками, що
відповідачка за вказаною адресою не
зареєстрована і не проживає. Проте,
суду було достеменно відомо, що
місцем реєстрації та проживання
відповідачки є АДРЕСА_1, про що
свідчить відповідь Коломийського РВ
УДМС, наявна в матеріалах справи. При
цьому в описовій частині вказаного
заочного рішення суд безпідставно
зазначив, що відповідачка в судове
засідання повторно не з'явилася, про
час та місце розгляду справи була
неодноразово повідомлена належним
чином - за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
її проживання і за відомим місцем
її фактичного проживання.

В заяві про перегляд заочного
рішення також зазначено, що 31.01.2014
року судом на адресу
зареєстрованого місця проживання
відповідачки направлена заява про
зміну

предмету позову та судова повістка про
розгляд справи, призначений на 05.02.2014
року на 13:00 год. При цьому, на думку
відповідачки, судом були порушені
вимоги ч.4 ст.74 ЦПК України, які
передбачають, що судова повістка про
виклик повинна бути вручена з таким
розрахунком, щоб особи, які
викликаються, мали достатньо часу явки
в суд і підготовки до участі у судовому
розгляді справи, але не пізніше, ніж за
сім днів до судового засідання. Дане
поштове відправлення повернуто до
суду 05.02. 2014 року о 15:05 год., тобто після
закінчення розгляду справи, з
відміткою, що відповідачка тимчасово
не проживає за вищевказаною адресою.
Отже, не маючи документального
підтвердження вручення відповідачці
заяви про зміну предмету позову та
судової повістки, суд в порушення вимог
ст.224 ЦПК України, 05.02.2014 року ухвалив
заочне рішення.

Відповідачка також вказує, що не
застосував суд і вимоги ч.9 ст.74 ЦПК
України, які передбачають, що
відповідач, місце проживання
(перебування чи роботи ) або
місцезнаходження якого позивачеві
невідоме, викликається в суд через
оголошення у пресі. Не отримувала
відповідачка і оскаржуваного
заочного рішення, яке було направлено
їй 11.02.2014 року та повернуто до суду
16.02.2014 року, про що свідчить штамп на
поштовому відправленні.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Оскільки рішення суду отримано
адвокатом відповідачки лише 11.06.2014
року, відповідачка вважає, що строк
подання заяви про перегляд заочного
рішення не пропущений.

Відповідачка також зазначає, що
заочним рішенням припинено її право
власності на спірну частку, а не право
на частку у спільному майні, як того
вимагають положення ст.365 ЦК України. В
обґрунтування такого рішення суд
посилається на те, що в судовому
засіданні встановлено наявність
підстав для такого припинення її права
на частку, передбачених вказаною
статтею. Зокрема, ця частка є незначною
і не може бути виділена в натурі. Також
суд прийшов до висновку, що між
сторонами склалися неприязні
відносини через спір щодо користування
спірним будинковолодінням, що робить
неможливим спільне користування
вказаним майном (хоча спору про
користування між ними немає, оскільки
ОСОБА_2 фактично проживає у власному
будинку АДРЕСА_3).

Одночасно суд прийшов до
висновку, що припинення права
відповідачки на частку не завдасть їй
істотної шкоди, оскільки в судовому
засіданні встановлено, що
відповідачка в спірному будинку не
проживає, а є лише зареєстрованою, що
стверджується вищевказаними
відмітками на поштових конвертах про
те, що відповідачка відсутня за місцем
реєстрації, тобто в спірному будинку.
Однак, рішенням Коломийського
міськрайонного суду від 19.02.2013 року,
винесеним у справі № 0909/6733/2012 в
задоволенні позову ОСОБА_2 до
відповідачки ОСОБА_4 відмовлено,
оскільки припинення права на спірну
частку завдасть істотної шкоди
інтересам відповідачки як
співвласника, адже в судовому
засіданні жодним чином не спростовані
доводи відповідачки про те, що вона
не має іншого житла, в той час як
ОСОБА_2 проживає в окремому будинку по
АДРЕСА_3

Таким чином, суд, ухвалюючи заочне
рішення від 05.02.2014 року, на думку
відповідачки, стосовно вказаних
обставин відійшов від положень ст. 61
ЦПК України.

Вказує відповідачка і на те,
що суду було відомо і раніше, і на
момент прийняття заочного рішення, що
вона тимчасово знаходиться на
заробітках в Італії, в зв'язку з чим
тимчасово не проживає в спірному
будинку.

Відповідачка також стверджує,
що суд не надав жодної оцінки і
тому факту, що рішенням та ухвалою
Коломийського міськрайонного суду
відповідно від 23 та 31 травня 2013 року
за відповідачкою визнано право
власності на 1/8 частину земельних
ділянок по АДРЕСА_1 площею 0, 2113 га,
призначеної для будівництва та
обслуговування житлового будинку, та
площею 0, 0801 га, призначеної для
ведення особистого підсобного
господарства. Дані судові рішення
набрали чинності. Тому відповідачка
просить заочне рішення від 05.02.2014 року
скасувати та призначити справу до
розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні
представник відповідачки адвокат
ОСОБА_1 заяву про перегляд заочного
рішення підтримала з вищезазначених
підстав та просить цю заяву
задовольнити.

Позивачка ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_3 проти задоволення
заяви заперечили, вказавши, що суд
прийняв ухвалу про заочний розгляд
справи, оскільки відповідачка
протягом останніх років перебуває за
кордоном, а тому вона не могла особисто
отримати судові виклики та взяти
участь в судових засіданнях. Однак,
вона не проживає в спірному будинку.
Тому в задоволенні вказаної заяви
слід відмовити.

Суд, заслухавши пояснення осіб,
які беруть участь у справі, дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступних висновків.

Судом встановлено, що 05.02.2014 року
Коломийським міськрайонним судом
ухвалено вищевказане заочне рішення
(а.с.124-127).

Згідно з положеннями ч.1 ст.232 ЦПК
України заочне рішення підлягає
скасуванню, якщо судом буде
встановлено, що відповідач не з'явився
в судове засідання та не повідомив
про причини неявки з поважних причин і
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Суд прийшов до висновку про
можливість ухвалення вказаного
рішення, враховуючи згоду позивачки на
таке вирішення справи та наявність
відомостей про належне повідомлення
відповідачки про час і місце розгляду
справи як за зареєстрованим у
встановленому законом порядку, так і
за фактичним місцем її проживанням,
вказаним позивачкою.

Покликання відповідачки на те,
що суд порушив вимоги ч.4 ст.74 ЦПК
України суд вважає голослівними,
оскільки згідно з положеннями цієї
статті судова повістка про виклик
повинна бути вручена з таким
розрахунком, щоб особи, які
викликаються, мали достатньо часу для
явки в суд і підготовки до участі в
судовому розгляді справи, але не
пізніше ніж за три дні до судового
засідання, а судова
повістка-повідомлення - завчасно.

Вказаний строк було судом
дотримано при призначенні всіх
судових засідань та повідомленні про
них відповідачку.

Не заслуговує на увагу також
твердження відповідачки про
недотримання судом ч.9 ст.74 ЦПК України
щодо повідомлення відповідачки,
оскільки згідно з цією нормою
відповідач, зареєстроване місце
проживання (перебування),
місцезнаходження чи місце роботи
якого невідоме, викликається в суд
через оголошення у пресі. Однак,
вказані умови в даній справі
відсутні, так як зареєстроване місце
проживання відповідачки відоме (а.с.22).

Покликання відповідачки та її
представника на те, що поштове
повідомлення про отримання
відповідачкою судового виклику в
судове засідання 05.02.2014 року
повернулося до суду цього дня о 15:05
год., тобто після вказаного судового
засідання, суд не вважає таким, що
свідчить про неналежне повідомлення
відповідачки, адже суттєвими є час
та факт отримання відповідачкою
вказаного виклику, а не час повернення
повідомлення про це до суду.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що відповідачкою не
наведено жодних обставин щодо її
неналежного повідомлення про розгляд
справи.

Із заяви про перегляд заочного
рішення суд також не вбачає
наявність у відповідачки доказів, які
мають істотне значення для правильного
вирішення справи, які б вона подала,
будучи присутньою в судових
засіданнях. Зокрема, покликання на
відсутність у неї іншого житла не є
таким доказом, оскільки ця обставина
була відома суду та оцінена (як і інші,
вказані в заяві про перегляд заочного
рішення) при ухваленні оскаржуваного
заочного рішення.

Тому суд приходить до висновку
про відсутність передбачених ч.1 ст.232
ЦПК України підстав для скасування
заочного рішення.

Однак, при постановленні ухвали
про заочний розгляд справи судом не
враховано наявність в матеріалах
справи письмової заяви відповідачки
від 16.07.2013 року про розгляд справи в
її відсутності (а.с.28).

В зв'язку з цим судом не
дотримано умови, необхідні для
заочного розгляду справи, передбачені
ч.1 ст.224 ЦПК України.

Тому заочне рішення підлягає
скасуванню саме з цих підстав.

Керуючись ст. ст. 224, 231, 232 ЦПК
України, суд,-

У Х В
А Л И В :

заяву задовольнити.

Заочне рішення, ухвалене
Коломийським міськрайонним судом
Івано-Франківської

області в даній справі 05.02.2014 року, яким
задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
припинення права на частку в розмірі
3/16 в будинковолодінні, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, та визнання права
власності на вказану частку,
скасувати.

Справу призначити до розгляду
в загальному порядку на 24.09.2014 року о
09:30 хв., про що повідомити осіб, які
беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не піддягає.

Суддя
Калинюк О. П.