Номер провадження: 22-ц/785/4699/14
Головуючий у першій інстанції Смаглій
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Троїцької Л.Л., Таварткіладзе
О.М.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 18 березня 2014 року, -

встановила:

24.12.2013р. ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів.

При цьому посилалася на те, що рішенням
суду було стягнуто аліменти на
утримання неповнолітньої дитини. Але
відповідачем не в повному обсязі
сплачуються аліменти, внаслідок чого
утворилась заборгованість за
аліментами, у зв'язку з чим позивачка
просила стягнути з відповідача
неустойку за прострочення сплати
аліментів у розмірі 1420,53 грн.

Позивачка у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, просила
задовольнити їх.

Відповідач у судовому засіданні
пояснив, що на теперішній час він не
працює, має мінливий дохід, у зв'язку з
чим має можливість тільки періодично
сплачувати аліменти, просив відмовити
в задоволені позову.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 18 березня 2014р. в задоволенні позову
ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 18 березня 2014р. скасувати, ухвалити
нове рішення, яким позов ОСОБА_2
задовольнити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права. При цьому
посилалася на те, що відповідач є
людиною зрілого віку та є працездатною
особою, не позбавлений фізичних та
психофізіологічних можливостей
виконувати певну роботу. Таким чином,
заборгованість по сплаті аліментів
виникла саме з вини відповідача.
Відсутність у ОСОБА_3 бажання
працевлаштуватися, не може бути
обґрунтованою підставою

Позивач та відповідач 11.06.2014р. до суду
не прибули, про час та місце розгляду
справи були сповіщені належним чином,
про що у справі є докази(а.с.101-104).
Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК
України, така неявка сторін не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Раніше в судовому засіданні, 21
травня 2014р., ОСОБА_2 підтримала
апеляційну скаргу та просила її
задовольнити, стягнути з відповідача
неустойку у розмірі 1420 грн.53 коп. за її
розрахунком, просила в подальшому
розглянути справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 надав до
апеляційного суду письмові
заперечення, в яких посилався на те, що
з січня 2013р. він не отримував доходів і
заробітку, оскільки не мав можливості
влаштуватися на роботу за
спеціальністю. З розрахунками
позивачки не погодився та вважав їх
неправильними.

Справа розглянута у відсутність
сторін відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК
України, без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, мотиви і
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні
позову, суд першої інстанції взяв до
уваги пояснення відповідача щодо його
безробіття, в яких ОСОБА_3 посилався на
те, що заборгованість по сплаті
аліментів утворилася внаслідок того,
що відповідач не працює, має мінливий
заробіток, тому сплачує аліменти
періодично. З січня 2013 року не отримує
жодних доходів та заробітку, в зв'язку
з чим заборгованість виникла не з його
вини.

Колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду з наступних
підстав.

За положенням ч. 2 ст. 51 Конституції
України закріплений конституційний
обов'язок батьків утримувати своїх
дітей.

За ст. 180 СК України, батьки зобов'язані
утримувати дітей до досягнення ними
повноліття.

Судом встановлено, що рішенням
Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
№ 2-4382 від 04.04.2012р. відповідач ОСОБА_3
зобов'язаний виплачувати аліменти на
користь позивачки ОСОБА_2 на утримання
дітей -доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3
частини всіх видів заробітку щомісяця,
але не менше, ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідачем ОСОБА_3 не в повному
обсязі сплачувались аліменти,
внаслідок чого утворилась
заборгованість з 01 січня 2013р. по 01
грудня 2013р. у розмірі 4726,66 грн.

Позивачка в суді першої інстанції
просила стягнути з відповідача на її
користь за період з 01 січня 2013р. по 01
грудня 2013р. суму неустойки, яку
відповідач зобов'язаний сплатити на
її користь у розмірі 1420 грн. 53 коп.

Заперечуючи проти позову,
відповідач ОСОБА_3 посилався на те, що
заборгованість за аліментами
створилась внаслідок того, що він не
працює, має мінливий заробіток, тому
сплачує аліменти періодично. З січня 2013
року не отримує жодних доходів та
заробітку. Отже заборгованість виникла
не з його вини. Від сплати аліментів
відповідач не ухиляється, однак, через
брак коштів сплачує аліменти
періодично. Враховуючи наведене,
просив суд відмовити в задоволенні
позову про стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів.

За положеннями ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

За роз'ясненнями, що містяться в п.
23 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року N 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" передбачена ст. 196
СК відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
вигляді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Відповідальність за несвоєчасне
виконання аліментного зобов'язання
спрямована на стимулювання боржника -
платника аліментів своєчасно
сплачувати аліменти та, певною мірою,
компенсувати одержувачеві аліментів
ті втрати, які він поніс у зв'язку із
затримкою їх сплати.

Суд може зменшити розмір неустойки
з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів, а
за передбачених ст. 197 СК умов - повністю
або частково звільнити його від сплати
заборгованості.

Таким чином, під час розгляду
справи суд повинен установити
обставини, з якими закон пов'язує
звільнення від відповідальності
платника аліментів за їх прострочення
або зменшення розміру неустойки.

За змістом ст. 196 Сімейного кодексу
України, пеня нараховується не на всю
суму заборгованості, а її нарахування
обмежується лише сумою несплачених
аліментів за той місяць, в якому не
проводилось стягнення аліментів.

Як вбачається з довідок державної
виконавчої служби, відповідач ОСОБА_3
на 31 травня 2013р. мав заборгованість по
аліментам 2480,51 грн., на 31 серпня 2013р. у
розмірі 3831, 51 грн., на 21 жовтня 2013р. у
розмірі 4333, 83 грн., станом на 31 січня
2014р. заборгованість склала 5143
грн.(а.с.4-6, 32). За цей період ОСОБА_3
сплатив аліменти у січня 2013р - 400 грн., у
квітні 2013р. - 200 грн., у травні 2013р - 2300
грн., у липні 2013р. - 300 грн., у жовтні 2013р. -
900 грн., у листопаді 2013р. - 500 грн., у
грудні 2013р. - 1000 грн.(а.с.9,26-32).

За вказаний період ОСОБА_3 не
оскаржував дії державної виконавчої
служби щодо неправильного розрахунку
заборгованості за аліментами.

Під час розгляду справи в суді
першої та апеляційної інстанції
відповідач ОСОБА_3 не спростував
розрахунок розміру пені, який був
наданий позивачем у розмірі 1420 грн.53
коп.

До суду ОСОБА_3 також не надано
доказів наявності обставин, за яких суд
мав би можливість дійти висновку, що
заборгованість утворилась з
незалежних від ОСОБА_3 причин, підстав
для зменшення суми пені або звільнення
від сплати заборгованості не
встановлено.

Тобто, ОСОБА_3 не надав суду
переконливих доказів у підтвердження
того, що вказана заборгованість
виникла не з його вини та є наслідком
відсутності у нього роботи, доходів чи
іншої незалежної від нього обставини, а
тому висновки суду про відсутність
вини відповідача у заборгованості по
аліментам не відповідає матеріалам
справи.

Доводи відповідача про те, що
відсутня його вина у виникненні
заборгованості по аліментам через те,
що він не має постійної роботи і
перебивається тимчасовими
заробітками, - не заслуговують на
увагу.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що з вини
відповідача виникла заборгованість
за аліментами з 01 січня 2013р. до 01
грудня 2013р. у розмірі 4726 грн.66 коп.,
тому розмір неустойки за вказаний
період складає 1420 грн.53 коп., який
відповідачем ОСОБА_3 під час розгляду
справи не був спростований.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Колегія суддів, критично ставиться до
доводів відповідача щодо його
скрутного матеріального становища, що
він не працює, оскільки ці обставини не
звільняють його від обов'язку
утримувати своїх дітей, забезпечувати
їм необхідні умови для їх розвитку та
проживання, тому що відповідач є
фізично здоровою людиною, здатною
забезпечити дітям належні умови.
Доказів про стан здоров'я та
матеріальний стан відповідачем до
суду не надано. Відсутність постійної
роботи не є підставою для звільнення
відповідача від сплати неустойки.
Відповідач сплачує мінімальну суму
аліментів і повинен був знати про
періодичне збільшення цієї суми з
урахуванням даних Управління
статистики щодо середньомісячної
заробітної плати.

Підстав для зменшення
зазначеного розміру неустойки не
вбачається, оскільки відповідачем
доказів з цього приводу до суду не
надано.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Враховуючи те, що позивачка при
подачі позову в суді першої інстанції
та при подачі апеляційної скарги була
звільнена від сплати судового збору,
згідно Закону України « Про судовий
збір», тому з ОСОБА_3 на користь
держави необхідно стягнути судовий
збір у розмірі 243 грн. 60 коп. за подачу
позову в суді першої інстанції та за
подачу апеляційної скарги - судовий
збір у розмірі 121грн.80 коп.

Враховуючи вищевикладене, рішення
суду першої інстанції не відповідає в
повній мірі вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності і обґрунтованості, що в
силу ст. 309 ЦПК України є підставою для
його скасування та постановлення
нового рішення про задоволення
позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 209, 307 ч.1п.2,309,
314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,
-

В И
Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 18 березня 2014 року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
неустойку за прострочення сплати
аліментів у розмірі - 1420(одну тисячу
чотириста двадцять) грн. 53 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у розмірі 243(двісті сорок
три) грн. 60 коп. за подачу позову в суді
першої інстанції та за подачу
апеляційної скарги - судовий збір у
розмірі 121(сто двадцять одну)грн.80 коп.

Рішення набирає законної сили
негайно з моменту проголошення, але
може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

Л.Л. Троїцька

О.М. Таварткіладзе