Справа № 444/587/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/3775/14
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Струс Л.Б.,
Шандри М.М.,

секретаря
Бадівської О.О.,

з участю
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Жовківського районного суду
Львівської області від 21 березня 2014
року за заявою ОСОБА_6 в інтересах
недієздатного ОСОБА_4 про забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
ОСОБА_6 в інтересах недієздатного
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -

в с т
а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_6 в інтересах
недієздатного ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

В забезпечення позовних вимог позивач
просить суд забезпечити позов шляхом
накладення арешту на належний
відповідачу - ОСОБА_2 магазин, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Оскаржуваною ухвалою з метою
забезпечення позову ОСОБА_6 в інтересах
недієздатного ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, - на час розгляду
справи в суді та до вступу рішення в
законну силу накладено арешт на
належний відповідачу - ОСОБА_2 магазин,
що розташований за адресою: АДРЕСА_1,
оскільки невжиття цих заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Також постановлено, що заходи
забезпечення позову діють до вирішення
спору судом.

Копію ухвали направлено у Відділ
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Жовківського районного управління
юстиції у Львівській області, ВДВС
Жовківського РУЮ у Львівській області,
Жовківську державну нотаріальну
контору - для відома та виконання, а
також сторонам - для відома.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2, який
вважає її необґрунтованою та такою, що
постановлена при неповному з'ясуванні
всіх обставин, що мають значення для
вирішення питання про забезпечення
позову та з грубими порушеннями норм
процесуального права. Зазначає, що суд
при постановленні оскаржуваної ухвали
обмежився тільки посиланням на
пред'явлені позовні вимоги без
вказівки на мотиви, з яких суд дійшов до
висновку про те, що існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову без вжиття заходів
забезпечення позову. Жодних загроз
невиконання рішення суду в заяві про
забезпечення позову ОСОБА_6 не
наведено, що не було взято до уваги
судом першої інстанції. Суд також не
врахував, що розмір матеріальної шкоди
в сумі 419 000 грн. та моральної в сумі 100 000
грн., яку просить стягнути ОСОБА_6, не
підтверджений жодними доказами, а є
виключно наслідком суб'єктивного
припущення позивача, тобто надуманими
та необґрунтованими. Просить ухвалу
суду скасувати та постановити нову,
якою у задоволенні заяви про
забезпечення позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,
перевіривши матеріали справи, межі та
доводи скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити з
наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
забезпечення позову - це сукупність
процесуальних дій, які гарантують
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог.

По суті забезпечення позову є
встановленням судом обмежень
суб'єктивних прав, свобод та інтересів
відповідача або пов'язаних з ним інших
осіб в інтересах забезпечення
реалізації в майбутньому актів
правосуддя і задоволення претензій
позивача (заявника).

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_6 у даному спорі є позивачем, в
тому числі суб'єктом права вимагати
забезпечення позову.

У відповідності до ч. 1 п.п. 1 - 7, ч. 2 ст. 152
ЦПК України позов забезпечується
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; забороною вчиняти
певні дії; встановленням обов'язку
вчинити певні дії; забороною іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту;
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

У разі необхідності судом можуть бути
застосовані інші види забезпечення
позову. Суд може застосувати кілька
видів забезпечення позову.

У пунктах 4, 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
зазначено, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Заходи забезпечення позову мають
тимчасовий характер і діють до
виконання рішення суду, яким
закінчується розгляд справи по суті.

Встановлено, що ОСОБА_6 в порядку
забезпечення даного позову просила суд
першої інстанції вжити заходи
забезпечення позову, шляхом накладення
арешту на належний ОСОБА_2 магазин, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
послався на те, що з матеріалів позову
та заяви про його забезпечення
вбачається, що позивач ОСОБА_4 згідно
договору купівлі-продажу від 30 липня 1998
року придбав у ОСОБА_7 житловий будинок
з господарськими будівлями та
спорудами в АДРЕСА_2. ОСОБА_2 придбав
згідно договору купвлі-продажу від 07
листопада 2000 року цей же житловий
будинок. Однак, згідно рішення
Жовківського районного суду
Львівської області від 19 липня 2004 року
ОСОБА_2 зобов'язано повернути ОСОБА_4
будинок в АДРЕСА_2, усунути перешкоди у
користуванні будинком шляхом
виселення ОСОБА_2 та скасовано його
реєстрацію за даною адресою. Ухвалою
Жовківського районного суду
Львівської області від 17 лютого 2000 року
було накладено арешт на спірний
будинок та заборонено ОСОБА_2 проводити
будь-які дії відносно даного
будинковолодіння. Однак, незважаючи на
ухвалу суду, відповідач здійснив
добудову та переобладнання будинку,
чим пошкодив майно позивача, завдавши
при цьому йому матеріальної та
моральної шкоди. У зв'язку із
вищенаведеним у позивача є всі
підстави вважати, що не накладення
арешту на майно відповідача ускладнить
або зробить неможливим виконання
рішення суду.

Задовольняючи клопотання про
забезпечення позову районний суд вірно
послався на те, що невжиття заходів
забезпечення позову може у подальшому
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

При цьому, суд першої інстанції
врахував предмет позову і характер
спору, пересвідчився в тому, що між
сторонами виник майновий спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_3 в суди першої та апеляційної
інстанцій не подали спростувань про те,
що вартість арештованого його магазину
більша від розміру заявлених позовних
вимог, тому посилання апелянта на те, що
суд першої інстанції не врахував, що
розмір матеріальної шкоди в сумі 419 000
грн. та моральної в сумі 100 000 грн., яку
просить стягнути ОСОБА_6, не
підтверджений жодними доказами, не
заслуговує на увагу.

Заходи забезпечення позову районним
судом вжито щодо майна в межах
заявлених вимог та відсутнє
співпадіння обраного виду
забезпечення позову із заявленими
позовними вимогами. Види забезпечення
позову співмірні із заявленими
позивачем вимогами та вжиті виходячи
із принципів розумності і
справедливості, обрані способи
забезпечення позову відсутні в
переліку їх обмежень, передбачених
частинами 4, 5 ст. 152 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, ухвалу прийнято з
дотриманням норм матеріального і
процесуального закону, тому колегія
суддів не вбачає підстав для її
скасування.

Відповідно до положень ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 2 п. 1, 312
ч. 1 п. 1, 313, 314 ч. 1 п. 4, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Жовківського районного суду
Львівської області від 21 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженю в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Струс Л.Б.

Шандра М.М.