Справа № 755/147/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" червня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в приміщенні
Дніпровського районного суду м. Києва,
цивільну справу за позовною заявою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укравтозапчастина»
до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої
працівником під час виконання трудових
обов'язків, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укравтозапчастина»,
звернулося до Дніпровського районного
суду м. Києва з позовом, в якому просить
суд: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на
користь позивача матеріальну шкоду у
сумі 175 808,88 гривень, завдану
позивачеві під час виконання
відповідачем своїх трудових обов'язків
та стягнути з відповідача на користь
позивача судовий збір у сумі 1758,09
гривень.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що з 25 серпня 2011 року
ОСОБА_1 працює завідувачем складу № 9
відділу складської логістики
департаменту логістики Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укравтозапчастина» відповідно до
Наказу № 777-К (Київ) від 25 серпня 2011 року.
Дана посада передбачає, що відповідно
до Постанови Державного комітету Ради
Міністрів СРСР з праці та соціальних
питань № 447/24 від 28 грудня 1977 року,
відповідач відноситься до категорії
працівників, з якими можуть укладатися
письмові договори про повну
матеріальну відповідальність. Так, 02
січня 2013 року з відповідачем був
укладений договір про повну
матеріальну відповідальність. 06
листопада 2013 року на складі № 9 була
проведена вибіркова ревізія, під час
якої було встановлено нестачу
підзвітних відповідачеві
товарно-матеріальних цінностей, а саме
- автошин у кількості 81 шт. вартістю
175808,88 гривень, що підтверджується
контрольною перевіркою інвентаризації
№ ИНВ038617. Відповідно до цього був
складний акт ревізії складу 9
департаменту складської логістики ТОВ
«Укравтозапчастина» від 06 листопада 2013
року. Причини нестачі відповідач
виклав у пояснювальній записці від 16
грудня 2013 року. Отже, внаслідок
невиконання своїх посадових обов'язків
відповідач спричинив збитки
позивачеві у розмірі 175808,88 гривень.
Відповідно до договору у випадку
виявлення нестачі переданих
відповідачеві під звіт
товарно-матеріальних цінностей або
коштів, знищення, пошкодження, зниження
якості або псування з його вини
товарно-матеріальних цінностей, він
зобов'язується відшкодувати нестачу
товарно-матеріальних цінностей та
заподіяну шкоду.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, з підстав викладених у
позовній заяві, просив позов
задовольнити. Пояснив суду, що на
відповідача, як на завідуючого
складським приміщенням, покладається
обов'язок контролю за схоронністю
об'єктів на складі. Підприємство ж в
свою чергу забезпечує схоронність,
охорона та огорожа встановлена з усіх
сторін підприємства. Зазначив, що
відповідач жодного разу не звертався
до керівництва підприємства щодо того,
що на складі не вистачає складських
приміщень для зберігання товару.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, пояснив суду, що про
зникнення автошин він дізнався після
проведення інвентаризації. Автошини
зберігалися не лише на складі, а й в
інших приміщеннях, в той же час
керівництво про це він не повідомляв.
Зазначив, що кількість товару в кінці
робочого дня він не перевіряє, так як це
фізично є неможливим, проте, щоразу
коли товар приходить або видається, він
перераховує його кількість. В серпні 2013
року він пішов у відпустку, а після її
повернення, йому повідомили, що не
вистачає двох позицій по шинам. В
листопаді 2013 року була проведена
часткова інвентаризація та виявлена
нестача 80 шт. автошин, разом з тим вже
при проведенні річної було пораховано
60 позицій. Крім того, також зазначив, що
камери спостереження наявні не по всій
території.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідка, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані у справі докази в їх
сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
наказом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укравтозапчастина»
від 25 серпня 2011 року № 777-К (Київ) ОСОБА_1,
комплектувальника 4-го розряду складу
№ 9 відділу складської логістики
департаменту логістики, переведено
завідувачем складу № 9 відділу
складської логістики департаменту
логістики з 25 серпня 2011 року, за його
згодою, з окладом 1 422,00 гривень згідно
штатного розкладу (а.с.3).

В подальшому, 02 січня 2013 року між ТОВ
«Укравтозапчастина» та ОСОБА_1 було
укладено договір про повну матеріальну
відповідальність, відповідно до якого
ОСОБА_1 бере на себе повну
відповідальність за матеріальні
цінності як передані йому за
інвентаризаційним описом складу № 9 на
02 січня 2013 року, так і ті, що надходять
під звіт протягом усього терміну дії
договору (а.с. 4).

Відповідно до ст. 139 Кодексу законів про
працю України, працівники зобов'язані
працювати чесно і сумлінно, своєчасно і
точно виконувати розпорядження
власника або уповноваженого ним
органу, додержувати трудової і
технологічної дисципліни, вимог
нормативних актів про охорону праці,
дбайливо ставитися до майна власника, з
яким укладено трудовий договір.

Статтею 130 Кодексу законів про працю
України, передбачено, що працівники
несуть матеріальну відповідальність
за шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації внаслідок
порушення покладених на них трудових
обов'язків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 134 Кодексу
законів про працю України, відповідно
до законодавства працівники несуть
матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх
вини підприємству, установі,
організації, у випадках, коли: між
працівником і підприємством,
установою, організацією відповідно до
статті 135-1 цього Кодексу укладено
письмовий договір про взяття на себе
працівником повної матеріальної
відповідальності за незабезпечення
цілості майна та інших цінностей,
переданих йому для зберігання або для
інших цілей.

Так, 06 листопада 2013 року комісією у
складі: голови комісії - начальника
контрольно-ревізійного відділу
Пегасіна О.А. - старшого ревізора;
членів комісії - інженера 1 категорії
Серого В.М. - ревізора; інженера 3
категорії Наковалова К.С. - ревізора в
присутності завідуючого складом
департаменту складської логістики
ОСОБА_1 було проведено ревізію складу 09
департаменту складської логістики ТОВ
«Укравтозапчастина». Вказаною
ревізією було встановлено відсутність
товару на складі 09 департаменту
складської логістики, в асортименті,
кількості та вартості, зазначених в
Вибірковій ревізії на складі 09 від 06
листопада 2013 року № ИНВ 038617. Загальна
нестача товару, з урахуванням
пересортування, за результатами
проведеної ревізії складає 175808,88
гривень (а.с.5).

Згідно вибіркової ревізії на складі №
09 від 06 листопада 2013 року контрольної
перевірки інвентаризації № ИНВ038617, по
результатам перевірки було виявлено
нестачу автошин за загальну суму 175
808,88 гривень (а.с. 6-7).

Як вбачається з пояснювальної записки
ОСОБА_1 від 16 грудня 2013 року, по факту
нестачі останнім було пояснено, що
автошини зберігаються на вулиці і під
охорону вони не здаються. Під охорону
здаються тільки криті приміщення, які
зачиняються на замок і пломбуються. На
складі недостатньо персоналу, що дає
можливість певних помилок при
підрахунку приходів та відвантажень
(а.с.8).

При цьому, в судовому засіданні
відповідач пояснив суду, що нестача
була виявлена у зв'язку з тим, що
автошини зберігалися не лише в
складському приміщенні, крім того, при
проведенні річної інвентаризації на
складі підприємства, нестача була
покрита та становила близько 60 позицій.

В той же час, відповідно до п.п. 2.6.1., 2.6.5.
п. 2.6. Розділу 2 Робочої інструкції
завідувача складом Департаменту
складської логістики ТОВ
«Укравтозапчастина», завідуючий
складом зобов'язаний контролювати: щоб
при розкладці товару, в місця
зберігання, суворо дотримувалася
система адресного зберігання та
правила розкладки товару; щоб товар,
прийнятий на зберігання знаходився по
адресі вказаній в накладній, що
надійшла.

Крім того, згідно п. 2.8. Розділу 2 даної
Робочої інструкції, завідуючий
складом зобов'язаний забезпечувати
схоронність матеріальних цінностей.

Відповідно до п.п. 4.11., 4.12. Розділу 4
Робочої інструкції, завідуючий складом
несе відповідальність: за недостачі,
пересортицю та погіршення якості
товарно-матеріальних цінностей, що
зберігаються на складі, в рамках
договору про колективну матеріальну
відповідальність; за недостачі і
пересортицю, допущених при
комплектації, видачі або прийому
товарно-матеріальних цінностей.

Також, будучи допитаним в судовому
засіданні свідок Пегасін О.А. пояснив
суду, що являється начальником
контрольно-ревізійного відділу ТОВ
«Укравтозапчастина». 06 листопада 2013
року проведеною ревізією було
встановлено фактичний залишок товару з
розрахунку даних по накладній. Після
цього залишок обнулився та під час
проведення річної інвентаризації вже
не були враховані залишки станом на 06
листопада 2013 року. Зазначив, що від
ОСОБА_1 надходила інформація, що шин не
вистачає. Після цього, підприємство
надало можливість ОСОБА_1 навести лад
на складі та розкласти всі товари.
Після ж проведення, через два місяці
після даного випадку, вибіркової
ревізії, було виявлено недостачу.

З огляду на викладене вбачається, що
відповідачем були порушені умови
договору про повну матеріальну
відповідальність, не дотримані вимоги
робочої інструкції внаслідок чого було
виявлено, під час проведення
вибіркової ревізії, нестачу товару на
складі № 9 ТОВ «Укравтозапчастини».

Відповідно до п. п. 3, 4 договору про
повну матеріальну відповідальність
від 02 січня 2013 року, у випадку виявлення
нестачі переданих працівнику під звіт
товарно-матеріальних цінностей або
коштів, знищення, пошкодження, зниження
якості або псування з його вини
товарно-матеріальних цінностей, він
зобов'язується відшкодувати нестачу
товарно-матеріальних цінностей та
заподіяну шкоду. Розмір заподіяної
шкоди визначається за фактичними
втратами, на підставі даних
бухгалтерського обліку. У разі
розкрадання, недостачі, знищення або
псування товарно-матеріальних
цінностей розмір шкоди визначається за
цінами, що діють на підприємстві на
день відшкодування шкоди.

Як роз`яснено в п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям їх
працівниками», за шкоду, заподіяну
внаслідок порушення трудових
обов'язків, працівник несе
відповідальність перед підприємством
(установою, організацією), з яким
перебуває в трудових відносинах.

Пунктом 11 цієї ж Постанови роз`яснено,
що суди повинні мати на увазі,
що відповідно до п. 5 ст. 134 КЗпПУ
працівник несе матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної недостачею, умисним
знищенням або умисним зіпсуттям
матеріалів, напівфабрикатів, виробів
(продукції), в тому числі при їх
виготовленні, а також
інструментів, вимірювальних приладів,
спеціального одягу та інших предметів,
виданих підприємством, установою,
організацією працівникові в
користування.

У відповідності до ст. 212 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

В той же час, відповідачем не надано
суду доказів щодо спростувань вимог
позивача, в тому числі доказів, що
скасування/визнання недійсним
договору про повну матеріальну
відповідальність укладеного між
сторонами 02 січня 2013 року, оскарження
результатів інвентаризації складу № 9
ТОВ «Укравтозапчастини».

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ТОВ «Укравтозапчастини» є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

В порядку ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України з
відповідача підлягають стягненню на
користь позивача судові витрати по
сплаті судового збору в сумі 1 758
гривень 09 копійок.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 130,
134, 139 Кодексу законів про працю України
суд, Постановою Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування шкоди,
заподіяної підприємствам, установам,
організаціям їх працівниками», ст.ст. 10,
11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного
процесуального кодексу України,-

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укравтозапчастина»
до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої
працівником під час виконання трудових
обов'язків - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укравтозапчастина»
матеріальну шкоду в сумі 175 808 гривень 88
копійок та судовий збір в сумі 1 758
гривень 09 копійок, а всього 177 566 (сто
сімдесят сім тисяч п`ятсот шістдесят
шість) гривень 97 (дев`яносто сім)
копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: