Справа № 296/2121/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"17" квітня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира
в складі:

Головуючого судді Колупаєва В.В.

При секретарі Четвертуха О.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ
«Кей-Колект», за участю третіх осіб
Приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
Приватного нотаріуса Обухівського
районного нотаріального округу ОСОБА_3,
ПАТ «Укрсиббанк», ОСОБА_4 про захист
прав споживача,-

В С Т А Н
О В И В:

ОСОБА_1 12.03.2014 року звернулась до суду з
позовом ТОВ «Кей-Колект» про визнання
недійсним кредитного договору №0
укладеного 17.10.2007 року між ОСОБА_1 та
АКІБ «Укрсиббанк» і застосувати
наслідки недійсності договору, про
визнання недійсним договору іпотеки
від 17.10.2007 року, укладеного між ОСОБА_1
та АКІБ «Укрсиббанк», про відмову у
праві вимоги ТОВ «Кей-Колект» до
ОСОБА_1, про зобов'язання Державну
реєстраційну Службу України зняти
заборону відчуження об'єктів
нерухомого майна за договором іпотеки
№67245, яка накладена приватним
нотаріусом Київського нотаріального
округу ОСОБА_2 17.10.2007 року за реєстровим
номером № 7592 та вилучити
реєстраційний номер обтяження 5876055 за
витягом від 24.12.20013 року в зв'язку з
поступкою права вимоги за договорами
№№ 649-650 від 13.02.2012 року з змінами в
реєстрі правочинів та обтяжень,
виконаними реєстратором - приватним
нотаріусом Обухівського районного
нотаріального округу ОСОБА_3, про
зобов'язання Державну реєстраційну
Службу України внести до Єдиного
реєстру заборони відчуження
нерухомого майна відомості про зняття
заборон та арештів на об'єкти
нерухомого майна шляхом вилучення
запису № 7592, зареєстрованому в
Державному реєстрі правочинів 25.05.2007
року за № 7593 (із змінами внесеними
04.05.2012 року № 5876055) реєстраційний номер
обтяження об'єкту нерухомості -
двокімнатної квартири за
адресою:АДРЕСА_1), про зобов'язання
Державну реєстраційну Службу України
виключити запис з реєстру іпотеки №
7593 про обтяження нерухомого майна
іпотекою (об'єкт нерухомості -квартира
(із змінами внесеними 04.05.2012 року № 5876055
реєстраційний номер обтяження об'єкту
нерухомості - двокімнатної квартири за
адресою: АДРЕСА_1)), про визнання
недійсним договору поруки № 150209
укладеного 17.10.2007 року між ОСОБА_4 та
АКІБ «Укрсиббанк», оскільки при
укладенні кредитного договору
позивача було введено в оману, а
відповідачем діяв з використанням
нечесної підприємницької практики.

Представник позивача подав до суду
заяву про розгляд справи у його
відсутності в якій позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
суд їх задовольнити на підставі
наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час і місце слухання
справи судом повідомлявся, про причини
неявки суду не повідомив.

Треті особи також в судові засідання не
з'являлась, про час і місце слухання
справи судом повідомлялись, про
причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України,
суд приймає заочне рішення у
відсутності відповідача та третіх
осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що 17.10.2007 року між
АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником
якого є ПАТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_1
був укладений кредитний договір
№0, згідно якого позивачу надано
споживчий кредит в сумі 124 700 дол. США,
терміном до 17.10.2018 року, з процентною
ставкою 13,9 % річних. Також сторонами
17.10.2007 року була укладена додаткова
угода №2 із визначенням додаткових
штрафних санкцій.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань по договору кредиту, 17.10.2007
року між АКІБ «Укрсиббанк»
(правонаступником якого є ПАТ
«Укрсиббанк») та ОСОБА_1 був укладений
договір іпотеки, відповідно до якого
предметом іпотеки є нерухоме майно, а
саме: двокімнатна квартира загальною
площею 64,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Приватним нотаріусом Київського
нотаріального округу ОСОБА_2 17.10.2007
року за реєстровим номером № 7592 була
накладена заборона на відчуження
об'єкту нерухомого майна.

Також в якості забезпечення виконання
зобов'язань по договору кредиту, 17.10.2007
року між АКІБ «Укрсиббанк»
(правонаступником якого є ПАТ
«Укрсиббанк») та ОСОБА_4 укладено
договір поруки № 150209 від 17.10.2007 року.

В подальшому АКІБ «Укрсиббанк»
(правонаступником якого є ПАТ
«Укрсиббанк» ) передав право вимоги до
ОСОБА_1 за борговим зобов'язанням з
оформленням договору іпотеки
приватним нотаріусом Обухівського
районного нотаріального округу
ОСОБА_3 за реєстровим номером №5876055 від
04.05.2012 року (підстава обтяження: договір
відступлення права вимоги за
договорами іпотеки 649-650 від 13.02.2012 року)
до ТОВ «Кей-Колект» .

Згідно із висновком експертного
дослідження НВО ТОВ «Вест» від 12.11.2011
року, складеного на вимогу ОСОБА_1,
встановлено, що в кредитному договорі
№0 від 17.10.2007 року у та в його
додатках заявлена процентна ставка
при всіх «нульових» комісіях не
відповідає базовій процентній ставці
по кредиту з причини невідповідності
числових значень базової процентної
ставки та ефективної процентної ставки
(ефективна при відсутності всіх
комісій більше) полягає в кількості
нарахувань та моментів нарахувань.
Рівність числових даних по процентних
ставках можлива при 1-му річному
нарахуванні процентів та погашенні
кредиту. Також в наведеній банком
формулі нарахування відсотків
присутня «прихована» складова, яка
збільшує вартість кредиту загалом, як
по ануїтетній схемі так і по
диференційованій (класичній) схемі на
0,9 % та складає загальну процентну
ставку 14,82 % річних. Присутність
«прихованої» складової в формулі
розрахунку по процентній ставці, як
поняття відсутнє в тексті договору,
інформаційних листах та відноситься до
математичних величин та способу
обчислення відсотків за кредитом по
складній формулі нарахування
відсотків. Дана методика нарахування
відсотків включає до себе окрему
складову, яка не визначається окремо,
насамперед в тексті договору, як
складова нарахування відсотків, але
визначає математичну складову
«реального здороження кредиту».
Запропонована банком ОСОБА_1 (формула)
система розрахунків процентів за
споживчим кредитом може
використовуватись для розрахунку
чистої норми прибутковості
інноваційних програм, але не є
адекватною (коректною) при розрахунках
за споживчим кредитом, оскільки не
враховує точних витрат позичальника,
тобто ОСОБА_1

Предметом спору є визнання недійсними
вказаних договорів з тих підстав, що
при укладенні кредитного договору
позивачу не була надана інформація про
вартість кредиту, невірно зазначена
сума абсолютного подорожчання кредиту
та реальна процентна ставка. На думку
позивача, банк уклав договір з
використанням нечесної
підприємницької практики, що є
порушення законодавства про захист
прав споживачів, внаслідок чого
договори є недійсними.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів» (далі -
Закон) у договорі про надання
споживчого кредиту зазначаються: 1)
сума кредиту; 2) детальний розпис
загальної вартості кредиту для
споживача; 3) дата видачі кредиту або,
якщо кредит видаватиметься частинами,
дати і суми надання таких частин
кредиту та інші умови надання кредиту;
4) право дострокового повернення
кредиту; 5) річна відсоткова ставка за
кредитом; 6) інші умови, визначені
законодавством.

Постановою Правління Національного
банку України від 10.05.2007 року N 168
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 25.05.2007 року за N 541/13808 «Про
затвердження Правил надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту» (далі - Правила) встановлено,
що банки зобов'язані в кредитному

договорі зазначати сукупну вартість
кредиту з урахуванням процентної
ставки за ним, вартості всіх супутніх
послуг та інших фінансових зобов'язань
споживача, які пов'язані з отриманням,
обслуговуванням і погашенням кредиту,
а також зазначити її в процентному
значенні та в грошовому виразі у валюті
платежу за кредитним договором, у
вигляді: а) реальної процентної ставки
(у процентах річних), яка точно
дисконтує всі майбутні грошові платежі
споживача за кредитом до чистої суми
виданого кредиту; б) абсолютного
значення подорожчання кредиту (у
грошовому виразі), розрахунок якого
здійснюється шляхом підсумовування
всіх платежів (проценти за
користування кредитом, усі платежі за
супутні послуги, пов'язані з наданням
кредиту, його обслуговуванням і
погашенням), здійснених споживачем як
на користь банку, так і на користь
третіх осіб під час отримання,
обслуговування та погашення кредиту (п.
3.3 Правил).

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 11 Закону та п.
3.3 Правил АКІБ «Укрсиббанк» було
зобов'язане зазначити в кредитному
договорі загальну (сукупну) вартість
кредиту, шляхом зазначення реальної
відсоткової ставки (у відсотках річних)
та абсолютного значення подорожчання
кредиту (у грошовому виразі).

Суд враховує те, що в кредитних
правовідносинах кредит є товаром, а
абсолютне значення подорожчання
кредиту - це його ціна у грошовому
виразі. При укладенні кредитного
договору АКІБ «Укрсиббанк» не
зазначило абсолютного значення
подорожчання кредиту (тобто ціну
кредиту), що свідчить про порушення в
казаних положень законодавства та
відсутність у договорі істотної умови -
детального розпису загальної вартості
кредиту для споживача.

Пункт 3.2 Правил встановлює, що
кредитний договір має містити графік
платежів (згідно зі строковістю,
зазначеною у договорі, - щомісяця,
щокварталу тощо) у розрізі сум
погашення основного боргу, сплати
процентів за користування кредитом,
вартості всіх супутніх послуг, а також
інших фінансових зобов'язань споживача
за кожним платіжним періодом з
урахуванням даних, передбачених у
додатку до цих Правил. У графіку
платежів має бути докладно розписана
сукупна вартість кредиту за кожним
платіжним періодом.

Пункт 3.8 Правил закріплює положення,
відповідно до якого у разі надання
кредиту в іноземній валюті банки
зобов'язані під час укладення
кредитного договору попередити
споживача, що валютні ризики під час
виконання зобов'язань за кредитним
договором несе споживач; надати
інформацію щодо методики, яка
використовується банком для
визначення валютного курсу, строків і
комісій, пов'язаних з конвертацією
валюти платежу у валюту зобов'язання
під час погашення заборгованості за
кредитом та процентами за користування
ним. Дана вимога Правил була порушена
АКІБ «Укрсиббанк», жодних заперечень
та доказів спростувань даної обставини
відповідач не надав.

Вказані умови встановлені Правилами і
є обов'язковими для застосування
банками при укладанні кредитних
договорів з споживачами, а тому такі
умови є необхідними та обов'язковими
для договорів даного виду.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» роз'яснено, що відповідно
до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені ст. 203 ЦК України , саме на
момент вчинення правочину. Не може бути
визнаний недійсним правочин, який не
вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно
правильно визначати момент вчинення
правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК України
тощо). Зокрема, не є укладеними
правочини (договори), у яких відсутні
встановлені законодавством умови,
необхідні для їх укладення (відсутня
згода за всіма істотними умовами
договору; не отримано акцепт стороною,
що направила оферту; не передано майно,
якщо відповідно до законодавства для
вчинення правочину потрібна його
передача тощо). Встановивши ці
обставини, суд відмовляє в задоволенні
позову про визнання недійсним
вказаного кредитного договору.
Наслідки недійсності правочину не
застосовуються до правочину, який не
вчинено.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в

постанові від 30.03.2012 року N 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснив у п. 14, що суди повинні
розмежовувати кредитний договір, який
є недійсним у силу закону (нікчемний)
або може бути визнаний таким у судовому
порядку (оспорюваний) з підстав,
встановлених частиною першою ст. 215 ЦК
України, та кредитний договір, який є
неукладеним (не відбувся), що не може
бути визнаний недійсним, зокрема, у
випадку, коли сторони в належній формі
не досягли згоди щодо хоча б з однієї
його істотної умови або зміст яких
неможливо встановити виходячи з норм
чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1
ЦК України).

В силу Закону та Правил обов'язковими
(істотними) умовами кредитного
договору є: детальний розпис загальної
вартості кредиту для споживача із
зазначенням реальної процентної
ставки (у процентах річних) та
абсолютного значення подорожчання
кредиту (у грошовому виразі); графік
платежів на весь строк кредитування;
попередження про валютні ризики.

Судом встановлено, що в даній справі
відсутня згода за всіма істотними
умовами договору, а саме, відсутня
згода сторін щодо детального розпису
загальної вартості кредиту для
споживача, яка є обов'язковою в силу ч. 4
ст. 11 Закону та п. 3.3 Правил, відсутня
згода сторін щодо графіку платежів за
кожним платіжним періодом (тобто, на
весь період кредитування), що є
обов'язковим в силу п. 3.2 Правил, не
виконана вимога про попередження
споживача щодо валютних ризиків, що є
обов'язковим в силу п. 3.8 Правил. За
таких обставин кредитний договір не
може бути визнаний недійсним, оскільки
правочин не є укладеним, через
відсутність встановлених
законодавством умов, необхідних для
його укладення.

Встановивши вказані обставини, суд
дійшов висновку про необхідність
відмовити в задоволенні позову про
визнання правочинів недійсними.

ОСОБА_1 обґрунтовує правові підстави
для визнання недійсним іпотечного
договору 17.10.2007 року саме недійсністю
кредитного договору, проте, суд
відмовляє у визнанні кредитного
договору недійсним, у зв'язку із чим не
підлягають задоволенню інші вимоги
позивача, однак суд застосовує
наслідки неукладеності договору
кредитування з метою захисту прав
споживача.

Керуючись ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», п. п. 3.2, 3.3, 3.8
Правил надання банками України
інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту, ст. ст. 638 ЦК України ст. ст. 208-209,
212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І
Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Застосувати наслідки неукладеності
договору кредитування з метою захисту
прав споживача ОСОБА_1 :

Визнати договір іпотеки укладеного
17.10.2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ
«Укрсиббанк» недійсним.

Державна Реєстраційна служба України
(Державна реєстраційна служба
Головного Управління юстиції у м.Києві
) має зняти заборону відчуження
об'єктів нерухомого майна, за
договором іпотеки №67246, яка була
накладена приватним нотаріусом
Київського нотаріального округу
ОСОБА_2 17.10.2007 року за реєстровим
номером № 7592 вилучивши реєстраційний
номер обтяження (із змінами внесеними
04.05.2012 року за реєстрованим номером №
5876055 приватним нотаріусом Обухівського
районного нотаріального округу
ОСОБА_3).

Державна Реєстраційна служба України
(Державна реєстраційна служба
Головного Управління юстиції у м.Києві
) має внести до Єдиного реєстру заборон
відчуження нерухомого майна відомості
про зняття заборон та арештів на
об'єкти нерухомого майна шляхом
вилучення запису № 7593,
зареєстрованого в Державному реєстрі
правочинів 25.05.2007 року за № 7592 (із
змінами внесеними 04.05.2012 року за
реєстрованим номером № 5876055 приватним
нотаріусом Обухівського районного
нотаріального округу ОСОБА_3)
реєстраційний номер обтяження об'єкту
нерухомості - двокімнатної квартири за
адресою:АДРЕСА_1 та виключити запис з
реєстру іпотеки № 7593 (із змінами
внесеними 04.05.2012 року за реєстрованим
номером № 5876055 приватним нотаріусом
Обухівського районного нотаріального
округу ОСОБА_3) з контрольною сумою про
обтяження нерухомого майна іпотекою.

Визнати недійсним договір поруки №
150209 від 17.10.2007 року укладеного між
ОСОБА_4 та АКІБ «Укрсиббанк».

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги та може
бути оскаржене до апеляційного суду
Житомирської області через
Корольовський районний суд м.Житомира,
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В. В. Колупаєв