Справа № 744/434/14
Провадження № 4-с/744/2/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Поповича В.В.

при секретарі Шаповал Ю.В.

за участю:

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Семенівського РУЮ ОСОБА_3 щодо складення розрахунку заборгованості по аліментах, заінтересована особа ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо складення розрахунку заборгованості по аліментах. В обґрунтування своїх вимог заявник навів у скарзі слідуючі мотиви.

На виконанні у відділі ДВС Семенівського РУЮ знаходиться виконавче провадження про стягнення з заявника ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, або доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.08.2012 року.

В грудні 2013 року старшим державним виконавцем Шумейко Л.А., було складено розрахунок заборгованості по аліментах у сумі 7852 гривні 52 копійок. Розрахунок заборгованості нібито йому відправлявся, але він не отримав. Дізнався про існування заборгованості 11.03.2014 року з документів, які йому були надіслані з суду.

Вважає, що розрахунок заборгованості є протиправним та підлягає скасуванню.

По - перше з жовтня 2012 року по листопад 2013 року він за домовленістю з стягувачем щомісяця перераховував грошові кошти, але старшим державним виконавцем було зараховано у рахунок сплати аліментів лише наступні платежі: -20.11.2012 в сумі 149,00 грн.;- 03.12.2012 в сумі 200,00 грн.;- 06.12.2012 в сумі 402,97 грн.; -12.12.2012 в сумі 200,99 грн.;- 07.02.2013 в сумі 402,97 грн.; - 09.05.2013 в сумі 497,51 грн.; -16.07.2013 в сумі 597,01 грн.; -14.08.2013 в сумі 591,53 грн.

Заявник вказав у скарзі, що сплатив набагато більше коштів а саме:

-06.10.2012 в сумі 99,00 грн.;-30.10.2012 в сумі 50,00 грн.;-15.11.2012 в сумі 500,00 грн.;- 06.12.2012 в сумі 100 грн.;-08.01.2013 в сумі 900,48 грн.; -

- 06.02.2013 в сумі 100,00 грн.;-20.02.2013 в сумі 1992,99 грн.;-23.02.2013 в сумі 200,99 грн.;-06.03.2013 в сумі 1154,20 грн.;-09.04.2013 в сумі 557,21 грн.; -30.05.2013 в сумі 49,00 грн.;-31.05.2013 в сумі 150,00 грн.;-01.06.2013 в сумі 49,00 грн.;-30.06.2013 в сумі 50,00 грн.;-07.08.2013 в сумі 500,00 грн.;

-24.09.2013 в сумі 100,00 грн.;-30.09.2013 в сумі 900,00 грн.; -26.10.2013 в сумі 895,52 грн.; -19.11.2013 в сумі 500 гривень всього на загальну суму 8848 гривень 39 копійок, яка є більшою сумою ніж заборгованість з розрахунку.

По-друге: розмір поточних аліментів в розрахунку заборгованості по аліментах визначений державним виконавцем з розрахунку 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до Закону України про державний бюджет України на відповідний рік, тобто в даному випадку по 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину (30% на одну дитину + 30% на другу дитину), що є невірним.

Відповідно до судового рішення та виконавчого листа розмір аліментів з розрахунку 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку може розраховуватися тільки в тому випадку, коли 1/3 частина усіх видів заробітку або іншого доходу боржника є меншою ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину.

З 21.08.2012 року по 08.11.2013 року він отримував зарплату у середньому 1300 гривень щомісячно та пенсію 1700 гривень. З 09.11.2013 року був звільнений з роботи і отримував лише пенсію. За період з 21.08.2012 року по 08.11.2013 року йому зобовязані були нарахувати аліменти у розмірі 1/3 частини, тобто з 3000 гривень, це близько 1000 гривень. Після 09.11.2013 року державною виконавчою службою повинні були нараховані аліменти у розмірі 30 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, так як 1/3 частина від пенсії 1700 гривень є меншою, ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину. Державний виконавець у порушення вимог ст.. 195 Сімейного кодексу України нарахував йому поточні аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину. Окрім того, державним виконавцем також нараховані аліменти з пенсії з 21.08.2012 року у розмірі 30% прожиткового мінімуму, тобто двічі за той самий період з пенсії та заробітної плати.

У скарзі заявник просить суд розрахунок заборгованості по аліментах визнати протиправним, скасувати його та зобовязати старшого державного виконавця скласти перерахунок з урахуванням, всього заробітку (доходу), тобто заробітної плати, пенсії, перерахованих коштів стягувачу на суму 8848 гривень 39 копійок у рахунок сплати аліментів.

У судовому засіданні заявник (боржник) ОСОБА_1, вимоги скарги підтримав повністю, з підстав у ній наведеній та показав, що розрахунок заборгованості складений державним виконавцем з порушенням вимог законодавства. Він допускає, що лист повідомлення від 27 грудня 2013 року міг отримати, але не звернув уваги. Між ним та стягувачем ніколи не було домовленості чи розмови про виплату додаткових витрат на дітей, що викликані особливими обставинами - розвитком здібностей дітей, їх хворобами тощо. Виплачені ним кошти , які не враховані державним виконавцем, є сплатою аліментів відповідно до рішення суду. Звертається до суду з письмовою заявою про поновлення пропущеного строку звернення до суду, з підстав які наведені у заяві.

Представник заявника ОСОБА_2 підтримав вимоги скарги та показав, що заявник сплачує аліменти у повному обсязі відповідно до рішення суду. Державний виконавець не вірно провів розрахунок аліментів на дітей. У заборгованість по аліментам входить нарахування державним виконавцем із заробітної плати за місцем роботи, у Семенівському районі та нарахування аліментів ще із пенсії. Заявник предоставив суду оригінали чеків «ПриватБанку» згідно яких підтверджена сплата аліментів на дітей на користь стягувача, але державний виконавець Шумейко Л.А., не зарахувала ці сплачені суми у аліменти, тому утворилась заборгованість .

Вважає, що неправомірними діями державного виконавця порушені права заявника.

Домовленості між заявником та заінтересованою особою не було про сплату додаткових виплат на які вказує остання. Сплата боржником виплат по чекам «ПриватБанку» це сплата аліментів по рішенню суду.

Стягувач безпідставно вказує , що це додаткові витрати, тому що до суду про стягнення додаткових витрат не зверталась з позовом.

Він звертається до суду з письмовою заявою про поновлення пропущеного строку звернення до суду з поважних причин , які просить суд врахувати та поновити строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги скарги визнала частково. Визнає у частині складення розрахунку заборгованості аліментів при цьому вважає, що необхідно скласти перерахунок та не визнає у частині зарахування платежів по чекам «ПриватБанку» , які стягувач вважає додатковими витратами. Вона вважає, що діяла правомірно по відношенню до того, що не врахувала у сплату аліментів суми виплат, так як стягувач повідомила її письмово, що виплати відносяться до додаткових витрат. При цьому стягувач ОСОБА_4, не предоставила підтверджуючі документи, які б вказували, що виплати є додатковими.

Заінтересована особа ОСОБА_4, звернулась до суду з письмовими поясненнями, які виклала у заяві відповідно до змісту якої, вона просить відмовити у задоволенні скарги з наступних підстав: скарга подана з порушенням установлених строків, додані до скарги квитанції не визнає, як доказ сплати аліментів, скаржником не надано доказів про розмір пенсії.

На думку заінтересованої особи, питання щодо заборгованості по аліментам вирішується у позовному провадженні між платником аліментів та отримувачем аліментів.

Суд, заслухавши заявника, представника заявника, старшого державного виконавця та дослідивши письмові докази по справі вважає за необхідне скаргу задовольнити повністю враховуючи слідуючі підстави.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

В ході розгляду скарги доведено доказами , що дії старшого державного виконавця щодо складення розрахунку заборгованості по аліментам є неправомірними. Розрахунок заборгованості складений без додержання вимог статті 74 Закону України « Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року за № 606-ХІV, статті 195 Сімейного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за № 146 з наступними змінами « Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Державним виконавцем не враховані вимоги на які посилається заявник про сплату саме аліментів, а не додаткових витрат, як вказує заінтересована особа (стягувач).

У судовому засіданні не підтверджено доказами, що платежі, які сплатив заявник та предоставив суду оригінали чеків «ПриватБанку» є додатковими витратами.

Суд дійшов висновку, що між стягувачем та боржником діють вимоги виконавчого провадження (виконавчого листа) про сплату аліментів, а не додаткових витрат на дітей, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дітей, їх хворобами тощо). Стягнення додаткових витрат передбачені вимогами статті 185 Сімейного кодексу України і такі спірні відносини не були предметом розгляду позовного провадження у суді між стягувачем та боржником.

Що стосується вирішення поновлення пропущеного строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, поважні причини якого викладені у письмовій заяві, то суд дійшов висновку про визнання причин пропуску поважними та поновлення строку звернення до суду з огляду на таке.

По-перше: старший державний виконавець не заперечує проти поновлення строку звернення зі скаргою до суду та просить суд враховувати вимоги заяви.

По-друге: суд враховує особу заявника, який є інвалідом третьої групи, пенсіонером, малозабезпеченим, не міг тривалий час скласти мотивовану скаргу самостійно, будучи юридично не обізнаним, не мав можливості звернутись до фахівця в галузі права у звязку з матеріальним становищем, тобто відноситься до категорії малозахищених громадян.

При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з скаргою, то суд керується тим, що вичерпного переліку таких підстав ЦПК України не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому суд також враховує прецендентну практику Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

З приводу письмового пояснення заінтересованої особи ОСОБА_4, то суд вважає, що її думка не заслуговує на увагу про відмову у задоволенні скарги.

Суд враховує у даному випадку слідуючі мотиви. Строк звернення до суду має бути поновлений з поважних причин про що судом зазначено вище. Додані заявником квитанції про сплату є доказом сплати аліментів. Розмір пенсії заявника відомий і повинен бути врахований при нарахуванні аліментів відповідно до закону.

Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи (стягувача, боржника).

Залежно від предмета по суті вимог така заява може розглядатись у порядку , передбаченому розділом VII ЦПК України або у позовному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.385 ст.ст. 386, 387 ЦПК України, ст..74 Закону України «Про виконавче провадження», ст..195 Сімейного кодексу України, вимогами пунктів 16, 17, 18, 26 Постанови №6 від 07 лютого 2014 року Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вимогами пунктів 1,4,6,7,9 Листа від 28.01.2013 року за № 24-152/о/4 -13 « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі,- суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати поважними причини пропуску заявником ОСОБА_1 звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця та поновити строк звернення з поважних причин.

Скаргу заявника ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу ДВС Семенівського РУЮ ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_4 - задовольнити повністю.

Визнати дії старшого державного виконавця відділу ДВС Семенівського РУЮ ОСОБА_3 щодо складення розрахунку заборгованості по аліментах протиправними.

Розрахунок заборгованості по аліментах у сумі 7852 гривні 52 копійки визнати незаконними, який скасувати.

Зобовязати старшого державного виконавця відділу ДВС Семенівського РУЮ ОСОБА_3 або іншу посаду особу відділу ДВС Семенівського РУЮ задовольнити вимогу заявника ОСОБА_1 та усунути допущені порушення, поновити права шляхом складення розрахунку по аліментам на користь ОСОБА_4 з урахуванням заробітної плати, пенсії на період визначення заборгованості та з урахуванням сплачених аліментів на суму 8848 гривень 39 копійок.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Семенівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі в пятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. При постановленні ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В.Попович