АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8955/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Брага А. В. Доповідач - Єлізаренко
І.А. Категорія 25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Калиновського А.Б.,
Свистунової О.В.,

за участі секретаря - Сінченко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засід анні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 на рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
02 вересня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Дніпроінмед» про відшкодування
матеріальних збитків внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася
з позовом до ПрАТ «СК «Дніпроінмед»
про відшкодування матеріальних
збитків внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилалася на те, що 27 серпня 2012
року між ПрАТ «СК «Дніпроінмед» та нею
було укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту
№ТР-Д/29.08.2012/000658, відповідно до умов
якого було застраховано транспортний
засіб Nissan Qashqai, реєстраційний № НОМЕР_1,
який належить їй на праві власності. 01
квітня 2013 року із застрахованим
автомобілем відбувся страховий
випадок - ДТП, що було встановлено
матеріалами справи про
адміністративне правопорушення та
постановою Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська №
199/4233/13-п від 24 квітня 2013 року, якою також
встановлено винність водія ОСОБА_2 та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу. 02 квітня 2013 року на
виконання вимог, передбачених
розділами 22, 23 договору страхування №
ТР-Д/29.08.2012/000658 від 27 серпня 2012 року, вона
надала відповідачу усі необхідні
документи за даним страховим випадком.
Проте, незважаючи на вищезазначене,
відповідач надав їй лист - відповідь №
1297 від 11 червня 2013 року, яким відмовив у
виплаті страхового відшкодування.
Відповідно до п. 2, ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про страхування» підставою
для відмови страховика у здійсненні
страхових виплат або страхового
відшкодування є, зокрема вчинення
страхувальником - фізичною особою або
іншою особою, на користь якої укладено
договір страхування, умисного злочину,
що призвів до страхового випадку. Її
дії не є злочином, а є адміністративним
правопорушенням, на вчинення яких вона
умислу не мала. Вважає відмову
відповідача у виплаті їй страхового
відшкодування незаконною та
необґрунтованою. Крім того відповідно
до Звіту автотоварознавчого
дослідження № 50/2013 від 01 липня 2012 року,
проведеного СОД ЧП ОСОБА_4, свідоцтво
про державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_3, розмір
матеріального збитку, спричиненого
застрахованому автомобілю становить
50128 грн. 48 коп. Вартість проведення
автотоварознавчого дослідження
складає 600 грн., що підтверджується
квитанцією за проведення оцінки
матеріального збитку КТЗ Nissan Qashqai,
реєстраційний № НОМЕР_1 № 13 від 27
червня 2013 року. Вважає, що відповідач
повинен відшкодувати їй матеріальні
збитки з урахуванням встановленого
індексу інфляції, три відсотки річних
від простроченої суми та пеню за
прострочення виплати страхового
відшкодування, тому просила суд
стягнути з ПрАТ «СК «Дніпроінмед» на
її користь у відшкодування
матеріальних збитків відповідно до
договору добровільного страхування
наземного транспорту № ТР-Д/29.08.2012/000658
від 27 серпня 2012 року 60 199 грн. 46 коп., а
саме 50 128 грн. 48 коп. - сума страхового
відшкодування, 600 грн. - витрати на
проведення автотоварознавчого
дослідження, 5965 грн. 29 коп. - сума, на яку
збільшилась заборгованість внаслідок
інфляційних процесів, 1681 грн. 02 коп. -
сума відсотків річних за прострочення
виплати страхового відшкодування, 1824
грн. 67 коп. - сума нарахованої пені за
прострочення виплати страхового
відшкодування.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 02 вересня
2014 року в задоволені позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач ОСОБА_2 є власником автомобіля
Nissan Qashqai, реєстраційний № НОМЕР_1 (а.с.8).

27 серпня 2012 року між ОСОБА_2 та
ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед»
було укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту
«Стандарт» № ТР-Д/29.08.2012/000658, відповідно
до умов якого ОСОБА_2 (страхувальник)
застрахувала транспортний засіб Nissan
Qashqai, реєстраційний № НОМЕР_1. Страхова
сума за даним договором складає - 189 000
грн. (а.с. 14 - 17).

01 квітня 2013 року близько 13-25 год. в
м.Дніпропетровську ОСОБА_2, керуючи
автомобілем Nissan Qashqai, реєстраційний №
НОМЕР_1, рухаючись по другорядній
дорозі вул. Балашовській узвіз не
надала дороги та скоїла зіткнення з
автомобілем Тойота, реєстраційний
номер НОМЕР_2, під керуванням водія
ОСОБА_5, який рухався по головній дорозі
вул. Сімферопольській. Під час ДТП
автомобілі отримали механічні
ушкодження, заподіяна матеріальна
шкода, постраждалих людей немає.
Постановою Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
24 квітня 2013 року по справі № 199/4233/13-п,
ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено
на неї адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 400 грн. (а.с. 11).

Відповідно до звіту
автотоварознавчого дослідження № 50/2013
від 01 липня 2012 року, проведеного СОД ЧП
ОСОБА_4, розмір матеріального збитку,
спричиненого автомобілю Nissan Qashqai,
реєстраційний № НОМЕР_1 становить -
50128,48 грн. Вартість проведення
автотоварознавчого дослідження
складає 600 грн. (а.с. 18 - 32).

ПрАТ «СК «Дніпроінмед» листом від
11 червня 2013 року повідомило ОСОБА_2 про
те, що вказана ДТП не є страховим
випадком за договором та у страховика
відсутні законні підстави для
здійснення виплати страхового
відшкодування, оскільки дія договору
страхування розповсюджується лише на
випадки, під час настання яких
транспортним засобом керували особи із
стажем керування за категорією, що дає
право керування застрахованим
транспортним засобом від 2 до 10 років, а
стаж керування позивача на дату ДТП
склав менше двох років. Крім того,
позивачем порушено п. 20.1.3 договору
страхування, тобто вчинення
протиправних дій, за які передбачена
відповідальність згідно діючого
законодавства України (а.с. 34).

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону
України «Про страхування», здійснення
страхових виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Згідно ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно ст.982 ЦК України істотними
умовами договору страхування є предмет
договору страхування, страховий
випадок, розміри грошової суми, в межах
якої страховик зобов'язаний провести
виплату у разі настання страхового
випадку (страхова сума), розмір
страхового платежу і строки його
сплати, строк договору та інші умови,
визначені актами цивільного
законодавства.

Відповідно до п.3 ст.988 ЦК України,
ст.20 Закону України «Про страхування»
страховик зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Згідно ст. 26 Закону України «Про
страхування» підставою для відмови
страховика у здійсненні страхових
виплат або страхового відшкодування є:
1) навмисні дії страхувальника або
особи, на користь якої укладено договір
страхування, спрямовані на настання
страхового випадку. Зазначена норма не
поширюється на дії, пов'язані з
виконанням ними громадянського чи
службового обов'язку, в стані
необхідної оборони (без перевищення її
меж) або захисту майна, життя, здоров'я,
честі, гідності та ділової репутації.
Кваліфікація дій страхувальника або
особи, на користь якої укладено договір
страхування, встановлюється
відповідно до чинного законодавства
України; 2) вчинення
страхувальником-громадянином або
іншою особою, на користь якої укладено
договір страхування, умисного злочину,
що призвів до страхового випадку; 3)
подання страхувальником свідомо
неправдивих відомостей про об'єкт
страхування або про факт настання
страхового випадку; 4) отримання
страхувальником повного відшкодування
збитків за майновим страхуванням від
особи, винної у їх заподіянні; 5)
несвоєчасне повідомлення
страхувальником про настання
страхового випадку без поважних на це
причин або створення страховикові
перешкод у визначенні обставин,
характеру та розміру збитків; 6) інші
випадки, передбачені законодавством
України. Умовами договору страхування
можуть бути передбачені інші підстави
для відмови у здійсненні страхових
виплат, якщо це не суперечить
законодавству України. Таким чином,
приписами даної правової норми
визначено, що сторони за договором
страхування можуть встановити і інші
підстави для відмови у здійсненні
страхових виплат, якщо це не суперечить
чинному законодавству.

Згідно п.20.1.3 договору страхування
страховими випадками не є події, які
вказані в п.7 цього договору, що настали
внаслідок вчинення страхувальником,
вигодонабувачем або їх представниками
з використанням транспортного засобу
протиправних дій, за які передбачена
відповідальність згідно діючого
законодавства України.

Відповідно до п. 13.1 договору його дія
розповсюджується лише на випадки, під
час настання яких транспортним засобом
керували особи зі стажем керування за
категорією, що дає право керування
застрахованим транспортним засобом
від 2 до 10 років.

Як вбачається з матеріалів
справи винною в скоєнні ДТП, в
результаті якої автомобіль позивача
отримав ушкодження, є сама позивач, а
також стаж керування за категорією «В»
позивача ОСОБА_2, яка перебувала за
кермом застрахованого автомобіля на
час ДПТ 01 квітня 2013 року, склав менше
двох років (а.с. 9, 11).

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене суд правильно відмовив
ОСОБА_2 у задоволені її позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо
незаконності рішення суду є
безпідставними, оскільки як вбачається
з матеріалів справи позивач підписала
вищевказаний договір страхування, що
свідчить про те що вона погодилася з
умовами договору.

Приведені в апеляційній скарзі
доводи зводяться до незгоди з рішенням
суду, переоцінки висновків рішення
суду та не спростовують правильність
рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що
спростовують правильність рішення
суду апелянтом не наведено, тому
рішення суду підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 02 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді