Справа № 0917/761/2012
Провадження № 22-ц/779/1516/2014
Головуючий у 1 інстанції Гандзюк Д. М.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Девляшевського В.А.,

суддів:
Васильковського В.М., Меленко О.Є.,

секретаря:
Петріва Д.Б.,

з участю:
представника прокуратури - Хамець Л.М.,

представника ОСОБА_3 і ОСОБА_4-

ОСОБА_5, представника Карпатського

національного природного парку -
Івасюк Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою першого заступника прокурора
Івано-Франківської області на рішення
Яремчанського міського суду від 14
травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2012 року прокурор м. Яремче в
інтересах держави в особі Міністерства
екології та природних ресурсів
України, Карпатського національного
природного парку звернувся до
Татарівської сільської ради, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 з позовом, який в подальшому був
уточнений, про визнання недійсними
рішень Татарівської сільської ради,
державних актів на право власності на
земельні ділянки та повернення
земельних ділянок. Позовні вимоги
мотивові тим, що земельні ділянки
площею 0,25 га та 0,1512 га, передані у
власність ОСОБА_3, знаходяться у виділі
2 кварталі 13 Яблуницького
природоохоронного науково-дослідного
відділення Карпатського національного
природного парку у постійному
користуванні КНПП. Посилаючись на те,
що рішення та державні акти були видані
з порушенням земельного законодавства,
позивач просив визнати недійсними
рішення Татарівської сільської ради
від 25.10.2007 року №60-18/2007 в частині
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд площею 0,1512 га в АДРЕСА_1; рішення
Татарівської сільської ради від 27.08.2009
року №119/36/2009 в частині затвердження
матеріалів вибору місця розташування
земельної ділянки площею 0,2500 га для
ведення особистого селянського
господарства ОСОБА_3; рішення
Татарівської сільської ради від 26.11.2009
року №126/38/2009 в частині передачі у
власність ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 0,25 га; виданих ОСОБА_3 10.12.2007 року
державного акта серії ЯЕ №843433 на право
власності на земельну ділянку площею
0,1512 га та 26.01.2010 року державного акта
серії ЯИ №913627 на право власності на
земельну ділянку площею 0,2500 га, які
розташовані по АДРЕСА_1; а також просив
повернути земельну ділянку площею 0,2500
га, кадастровий номер :13:015:0101 та
земельну ділянку площею 0,1512 га,
кадастровий номер :13:014:0026 з чужого
незаконного володіння КНПП.

Рішенням Яремчанського міського суду
від 14 травня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням,
перший заступник прокурора
Івано-Франківської області подав
апеляційну скаргу, у якій посилається
на неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
а також на невідповідність висновків
суду обставинам справи. Судом, на думку
апелянта, не дано належної оцінки
картографічним матеріалам, які
підтверджують перебування спірних
земельних ділянок в постійному
користуванні КНПП, оскільки вони
складають єдиний масив, відносяться до
кварталу №13, виділу №2 Яблуницького
природоохоронного науково-дослідного
відділення КНПП та використовуються
Національним парком згідно державного
акту на право постійного користування
землею серії І-ІФ №002770 від 29.12.2001 року.
Не погоджується апелянт і з висновком
суду про те, що межі КНПП не
встановлені, а отже право постійного
користування у парку не виникло,
оскільки даний висновок
спростовується поданими доказами, а
саме: рішенням виконавчого комітету
народних депутатів №254 від 17.09.1985 року,
яким було встановлено межі КНПП та
рішення Яремчанської міської ради
№189-3/2001 від 27.11.2001р. про затвердження
інвентаризації земель КНПП,
правомірність якого було підтверджено
рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 10.11.2009
року. Крім того, зазначив прокурор,
судом не враховано результат розгляду
кримінальної справи стосовно ОСОБА_7,
який протягом 2006-2007 років готував
довідки про те, що спірні земельні
ділянки не відносяться до земель КНПП.
Посилаючись на вищенаведене, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

В засідання апеляційного суду
представник Татарівської сільської
ради не з'явився, хоч судове
повідомлення було вручено завчасно.
Однак, в надісланій заяві сільській
голова с.Татарів висловлює свою згоду з
рішенням суду першої інстанції, і
просить дану справу розглянути у
відсутності представника сільської
ради.

В засіданні апеляційного суду
представник прокуратури та
Карпатського національного природного
парку апеляційну скаргу підтримали з
мотивів, наведених у ній.

Представник ОСОБА_3 і ОСОБА_4
доводи апеляційної скарги заперечила,
зазначивши, що оспорювані прокуратурою
рішення Татарівською сільською радою
були прийняті на законних підставах,
оскільки спірні земельні ділянки
перебувають у фонді сільської ради, і
до території Карпатського
національного природного парку не
відносяться. На думку представника
відповідачів, висновки суду першої
інстанції про необґрунтованість
позову прокурора відповідають
документальним доказам, які містяться
в матеріалах справи. Тому просить
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову
прокурора м. Яремче, суд першої
інстанції виходив із того, що
Яремчанська міська рада, видавши 29.12.2001
року КНПП державний акт на право
постійного користування 5430,44 га земель
природно-заповідного використання,
вийшовши за межі своїх повноважень,
розпорядилася землями на території
Татарівської сільської ради, а тому суд
вважав, що даний акт, процедура
державної реєстрації якого не
проведена до цього часу, суперечить
вимогам земельного законодавства і не
може стверджувати право користування
КНПП вказаною ділянкою. Крім того, суд
першої інстанції дійшов до висновку
про те, що межі КНПП у встановленому
законом порядку на місцевості не було
встановлено, а тому вважав, що рішення
Татарівської сільської ради щодо
спірних ділянок були прийняті в межах
її повноважень та без порушень
законних інтересів КНПП. Однак, на
думку колегії суддів, з такими
висновками не можна погодитись
виходячи з наступного.

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обгрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1)чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, 3) які правовідносини
випливають із встановлених обставин, 4)
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення в
даній справі не відповідає.

Відповідно до ст.116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельною ділянкою із земель державної
або комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень. Право власності на
земельну ділянку та право постійного
користування, згідно ст. 126 ЗК України,
посвідчується державними актами.

З матеріалів справи вбачається, що
рішеннями Татарівської сільської ради
№60-18/2007 від 25.10.2007 року та №126/38/2009 від
26.11.2009 року затверджено проекти
землеустрою щодо відведення ОСОБА_3
земельних ділянок для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, площею 0,1512 га та
площею 0,25 га - для ведення особистого
сільського господарства в АДРЕСА_1. На
підставі зазначених рішень 10.12.2007 року
та 26.01.2010 року ОСОБА_3 видано державні
акти серії ЯЕ №843433 та ЯИ №913627 на право
власності на згадані земельні ділянки
в АДРЕСА_1.

Однак, посилання суду першої інстанції
на те, що до передачі у приватну
власність ОСОБА_3 спірні земельні
ділянки перебували у фонді
Татарівської сільської ради, яка
вправі була ними розпорядитись,
спростовуються документами, які
містяться в справі, зокрема,
матеріалами лісовпорядкування
Карпатського НПП. З цих документів та з
державного акту на право постійного
користування землею від 29.12.2001 року
вбачається, що земельні ділянки,
передані у власність ОСОБА_3, складають
єдиний масив та відносяться до
кварталу №13, виділу №2 Яблуницького
ПНДВ Карпатського НПП.

Цей факт також підтверджено наданою
прокуратурою схемою, виконаною в липні
2014 року ДП «Карпатигеодезкартографія»
в результаті накладання відомостей
геодезичного журналу матеріалів
лісовпорядкування, а саме окружної
межі Карпатського НПП і спірних
земельних ділянок. Таким чином, на
думку колегії суддів, належність
згаданих вище земельних ділянок до
земель природно-заповідного
призначення є доведеним належними та
об'єктивними доказами.

Висновок суду першої інстанції про те,
що межі Карпатського НПП не були
визначені на місцевості, є
безпідставним. З матеріалів справи
вбачається, що Карпатський НПП було
створено на підставі постанови Ради
Міністрів УРСР №376 від 03.06.1980 року,
пунктом 2 якої було затверджено межі
парку згідно додатку до постанови.
Приймально-передавальними актами від
19.10.1981 року землі від колишніх
землекористувачів були передані
Карпатському НПП. Рішенням виконкому
Івано-Франківської обласної ради
народних депутатів №254 від 19.10.1981 року
межі Карпатського НПП було
впорядковано з врахуванням матеріалів
лісовпорядкування 1981 року.

З наведеного випливає, що передачу
земель та встановлення меж
Карпатського НПП було проведено з
дотриманням діючого на той час
Земельного Кодексу УРСР, затвердженого
законом УРСР від 08 липня 1970 року.

В подальшому у 2001 році було проведено
інвентаризацію земель Карпатського
НПП, в ході проведення якої межі
Карпатського НПП було погоджено із
сільськими радами усіх населених
пунктів Яремчанської міської ради, що
підтверджується відповідним актом від
22.10.2001 року, який серед інших посадових
осіб підписано й колишнім Татарівським
сільським головою ОСОБА_8

Судом встановлено, що рішенням
Яремчанської міської ради №189-3/2001 від
27.12.2001 року «Про затвердження
матеріалів інвентаризації
Карпатського НПП» затверджено межі
території Карпатського НПП. На
підставі даного рішення Карпатському
НПП було видано державний акт серії
І-ІФ №002771 на право постійного
користування земельною ділянкою
площею 5430,44 га в межах згідно з планом
на території Татарівської сільської
ради для природно-заповідного
використання ( том №2, а.с.153-158). Цей акт
було зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за №000003.

Колегія суддів констатує, що
правомірність названого рішення
Яремчанської міської ради від 27.11.2001
року була предметом розгляду
господарського суду
Івано-Франківської області у справі
№П-9/102, рішенням якого від 10.11.2009 року
підтверджено правомірність його
прийняття.

Крім того, апеляційним судом
встановлено, що спірні земельні
ділянки розташовані на значній віддалі
від масиву забудови села Татарів, на
галявині лісу. Твердження відповідачів
про те, що ці ділянки розташовані в
межах села Татарів, не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки межі села
Татарів в натурі не встановлені і
проект землеустрою щодо встановлення
меж с.Татарів сільською радою не
розроблявся, державний акт із
встановленими межами населеного
пункту с.Татарів не отримувався. Ця
обставина підтверджена довідкою
Татарівської сільської ради від 25.03.2013
року (том №2, а.с.162).

Відповідно ж до частини 2 статті 173
Земельного Кодексу України межі
району, села, селища, міста, району у
місті встановлюються і змінюються за
проектами землеустрою, які
розробляються відповідно до
техніко-економічного обґрунтування їх
розвитку, генеральних планів населених
пунктів. Статтею 46 Закону України "Про
землеустрій" передбачено, що для
встановлення і зміни меж
адміністративно-територіальних
утворень розробляються проекти
землеустрою щодо встановлення і зміни
відповідних
адміністративно-територіальних
утворень. Згідно із статтею 176
Земельного Кодексу України межі
адміністративно-територіальних
утворень посвідчуються державним
актом України.

Оскільки проект землеустрою щодо
встановлення меж села Татарів не
розроблявся і державний акт із
встановленими межами населеного
пункту села Татарів не отримувався, то
відсутні правові підстави вважати, що
спірні земельні ділянки розташовані в
межах цього населеного пункту.
Наявність рішення Татарівської
сільської ради від 03.07.2003 року №15, яким
затверджено генеральний план забудови
села Татарів, такого висновку не
спростовує.

Згідно ст.ст.43; 44 Земельного Кодексу
України землі національних природних
парків відносяться до земель
природного заповідного фонду України.

Відповідно до ст.150 ЗК України землі
природно-заповідного фонду належать до
особливо-цінних земель. Відповідно до
ч.2 ст.150 ЗК України земельні ділянки
особливо цінних земель, що перебувають
у державній або комунальній власності,
можуть вилучатися (викуплятися) для
будівництва об'єктів
загальнодержавного значення, доріг,
ліній електропередачі та зв'язку,
трубопроводів, осушувальних і
зрошувальних каналів, геодезичних
пунктів, житла, об'єктів
соціально-культурного призначення.
Нафтових і газових свердловин та
виробничих споруд, пов'язаних з їх
експлуатацією, за постановою Кабінету
Міністрів України або за рішенням
відповідної місцевої ради, якщо
питання про вилучення (викуп) земельної
ділянки погоджується Верховною Радою
України.

Апеляційним судом встановлено, що
спірні земельні ділянки у
встановленому законом порядку (стаття
149 ЗК України) у Карпатського НПП не
вилучались. Однією із підстав
припинення права користування
земельною ділянкою або її частиною
згідно ст.141 ЗК України є вилучення
земельної ділянки у випадках,
передбачених цим Кодексом.

Приймаючи до уваги вище наведене,
колегія суддів вважає, що названі норми
земельного законодавства України при
прийнятті Татарівською сільською
радою рішень щодо питань передачі у
приватну власність ОСОБА_3 земельних
ділянок площею 0,25 га та 0,1512 га були
порушені. Тому є правові підстави для
визнання недійсними цих рішень та
виданих державних актів про право
приватної власності на спірні земельні
ділянки.

Згідно п.3 ч.1 статті 388 ЦК України якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передавав майно у володіння,
не з їхньої волі іншим шляхом.

Колегія суддів вважає, що на підставі
названої правової норми спірні
земельні ділянки, які Татарівською
сільською радою були передані у
приватну власність ОСОБА_3, і які вибули
з постійного користування
Карпатського НПП не з його волі у
протиправний спосіб і в послідуючому
були відчужені ОСОБА_4 шляхом
укладення договору купівлі-продажу від
10.03.2010 року, підлягають витребуванню
від набувача.

Твердження сільського голови с.Татарів
та ОСОБА_3 про пропуск прокурором
строку позовної давності є
безпідставним, оскільки з матеріалів
справи вбачається, що про порушення
прав Карпатського НПП, якому сприяли
протиправні дії службової особи цієї
юридичної особи ОСОБА_7, стало відомо
тільки внаслідок розслідування
кримінальної справи (копія
обвинувального висновку по
кримінальній справі та копія постанови
Яремчанського міського суду від 16.10.2012
року - том №2, а.с.168-183).

У зв'язку із вище викладеним, на думку
колегії суддів, оскаржене прокурором
рішення суду першої інстанції в даній
справі не являється законним і
обгрунтованим. Тому це рішення не може
бути залишене в силі. В даному випадку є
правові підстави для ухвалення нового
рішення.

Керуючись ст. ст. 218; 307; 309; 313; 319; 324; 325 ЦПК
України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Івано-Франківської області
задовольнити. Рішення Яремчанського
міського суду від 14 травня 2014 року в
даній справі скасувати.

Ухвалити нове рішення. Позов прокурора
м. Яремче в інтересах держави в особі
Міністерства екології та природних
ресурсів України, Карпатського
національного природного парку до
Татарівської сільської ради, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати недійсними: рішення 18 сесії
Татарівської сільської ради від 25.10.2007
року №60-18/2007 року щодо затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 0,1512 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд; рішення 36 сесії Татарівської
сільської ради від 27.08.2009 року №119/36/2009
року щодо затвердження матеріалів
вибору місця розташування земельної
ділянки площею 0,25 га для ведення
особистого селянського господарства
громадянину ОСОБА_3; рішення 38 сесії
Татарівської сільської ради від 26.11.2009
року №126/38/2009 року щодо затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки та передачі у
власність громадянину ОСОБА_3
земельної ділянки площею 0,25га.

Визнати недійсними видані ОСОБА_3
державні акти серії ЯЕ №843433 від 10.12.2007
року та ЯИ №913627 від 26.01.2010 року на право
власності на земельні ділянки площею
0,1512 га та 0,25 га, розташовані по АДРЕСА_1.

Витребувати у ОСОБА_4 та повернути
Карпатському національному природному
парку земельні ділянки загальною
площею 0,4012 га, загальною вартістю 156507
грн 41 коп., розташовані по АДРЕСА_1,
кадастрові номера яких №:13:015:0101
та №:13:014:0026.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
В.А. Девляшевський

Судді:
В.М. Васильковський

О.Є. Меленко