Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №281/1073/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Нечуй
Доповідач Товянська О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів:
Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.

при
секретарі: Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк», третя особа: ОСОБА_2
про захист прав споживачів фінансових
послуг шляхом стягнення безпідставно
отриманих коштів, відшкодування
майнової та моральної шкоди за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Лугинського районного суду
Житомирської області від 30 травня 2014
року, -

в с т а н о в и л а:

В грудні 2013р. ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом, уточнивши, просила стягнути
із Банку 8718,80грн. - безпідставно списані
з її карткового рахунку кошти; 3% річних
від суми боргу за 1рік 9 місяців і 10 днів
- 444,29грн.; 204,60грн. - витрати на ліки;
моральну шкоду, завдану неправомірними
діями та ушкодженням здоров'я - 10000грн.;
700,00грн. витрат на правову допомогу.
Зазначала, що 30.03.2007р. між нею та
відповідачем було укладено договір
поруки № МЛ-03-07 для забезпечення
виконання зобов'язань боржника ОСОБА_2
за кредитним договором №МЛ-03-07 від
30.03.2007р. на суму 75000,00 грн., які вона
повинна була сплатити до 22.03.2010р.
06.04.2012р. дізналась про те, що з її
карткового рахунку відповідач в
рахунок погашення боргу ОСОБА_2
відрахував грошові кошти в сумі
8718,80грн. Вважає, що Банк порушив умови
п.6 договору поруки від 30.03.2007 р.,
безпідставно здійснивши списання
коштів, які належали їй, після спливу
настання строку виконання основного
зобов'язання, оскільки в даному випадку
термін виконання основного
зобов'язання чітко встановлений самим
кредитним договором (до 22.03.2010 р.). З
врахуванням вимог ст.ст.610,625, ч.1 ст.1050 ЦК
України, позивач вважає, що Банк
повинен сплатити 3% річних від суми
боргу (414,86 грн.). Крім того, зазначеними
діями їй було спричинено моральну
шкоду, яку вона оцінює в 10000,00грн.

Рішенням Лугинського райсуду
Житомирської області від 30 травня 2014 р.
позов задоволено частково, стягнуто з
Банку на користь ОСОБА_1 грошові кошти у
сумі 8715,69грн.,1000грн. моральної шкоди,
700грн. витрат на правову допомогу та
402,23грн. судового збору на користь
держави. В решті позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог. Зазначає, що, оскільки
договір поруки є укладеним і повністю
відповідає законодавству, то
протиправність в діях відповідача
відсутня. Крім того, позивачка не
довела наявність завданої їй моральної
шкоди в результаті протиправних дій
відповідача.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, 30.03.2007р.
між позивачем ОСОБА_1 і ПАТ КБ
«Приватбанк» було укладено договір
поруки в забезпечення виконання
зобов'язань боржника - третьої особи
ОСОБА_2 за кредитним договором № МЛ-03-07
від 30.03.2007р. на суму 75000грн., укладеним
останньою із кредитором - ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Судом встановлено, що дійсно ОСОБА_2
належним чином не виконувала умови
кредитного договору, у неї існувала
перед Банком заборгованість.

Матеріалами справи доведено, що Банк в
період із 01.04.2011р. по 30.04.2012р. в рахунок
погашення за кредитним договором
ОСОБА_2, керуючись п.6 Договору поруки,
відрахував з карткового рахунку
позивачки - поручителя -8715,69 грн.

Суд першої інстанції обгрунтовано
визнав, що таке відрахування
суперечить вимогам цивільного
законодавства та умовам Договору
поруки №МЛ-03-07 від 30.03.2007р., виходячи із
наступного.

Договором поруки передбачено інший
порядок відповідальності поручителя
перед Банком. Зокрема, п. 4 Договору
передбачає, що у випадку невиконання
боржником обов'язків за кредитним
договором боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники. П.5 передбачено, що
у випадку невиконання боржником
якого-небудь обов'язку, передбаченого
п.1 цього Договору кредитор направляє
на адресу поручителя письмову вимогу
із зазначенням невиконаного (их)
обов'язку (ів). Згідно з п.6 поручитель
зобов'язаний виконати обов'язок (ки),
зазначений в письмовій вимозі
кредитора, впродовж п'яти календарних
днів з моменту отримання вимоги,
визначеної в п.5 договору. В п. 7
зазначено, що до поручителя
виконавшому обов'язки боржника за
Кредитною угодою, переходять всі права
кредитора за Кредитною угодою і
договором застави, укладеним в цілях
забезпечення виконання зобов'язань
боржника перед кредитором за
Кредитною угодою.

Проте, в Договорі поруки №МЛ-03-07 від 30
березня 2007р. не передбачено, що
поручитель доручав кредитору
списувати грошові кошти зі своїх
поточних рахунків чи знімати
готівкові грошові кошти з цих рахунків
при наявності на них необхідної суми
грошових коштів в межах сум, що
підлягають сплаті кредитору за цим
Договором, при настанні строків
платежів відповідно до п. 6 цього
Договору.

Сторони по справі, будучи учасниками
цивільно - правових відносин, згідно зі
ст.526 ЦК України повинні виконувати
зобов'язання належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до вимог ст. 1212 (глава 83) ЦК
України особа, яка набула майно... за
рахунок іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави,
зобов'язана пове рнути потерпілому це
майно. Положення... застосовуються
також до вимог про :

1. повернення виконаного за
недійсним правочином;

2. витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3. повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні;

4. відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

На порушення вимог ст.60 ЦПК України
Банк не надав будь - яких доказів на
спростування вимог позивача.

При визначенні розміру моральної
шкоди, суд першої інстанції врахував
конкретні обставини справи, виходячи
із засад розумності, виваженості та
справедливості. Безумовно внаслідок
таких дій у позивача був порушений її
звичайний спосіб життя, для
відновлення якого необхідні додаткові
матеріальні і душевні зусилля, це
викликало у неї негативні емоції і
призвело до певних змін у житті.
Згладження втрат та усунення
негативних наслідків можливе шляхом
компенсації.

В частині відмови у задоволенні
позовних вимог, Банк мотивів та доводів
на скасування судового рішення в
апеляційній скарзі не навів.

Позивач рішення в частині відмови їй у
позові не оскаржує.

Підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування судового рішення
немає.

Керуючись ст. ст.
209,218,303,304,307,308,313-315,319,324,325 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Лугинського районного суду
Житомирської області від 30 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: