АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 594/1399/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Денисова Т.С. Провадження №
22-ц/789/765/14 Доповідач - Фащевська
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Ходоровський І. В., Гурзель І.
В.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю - представника ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3
на рішення Борщівського районного
суду від 27 травня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_6,
треті особи без самостійних вимог
Мельниця - Подільська селищна рада,
інспекція Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області, відділ
Держземагенства у Борщівському районі,
Борщівський районний відділ УДСНС
України в Тернопільській області,
Борщівське міжрайонне управління
Головного управління
держсанепідемслужби в Тернопільській
області про усунення перешкод в
користуванні нерухомим майном,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6,
треті особи без самостійних вимог
Мельниця - Подільська селищна рада,
інспекція Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області, відділ
Держземагенства у Борщівському районі,
Борщівський районний відділ УДСНС
України в Тернопільській області,
Борщівське міжрайонне управління
Головного управління держсанепідем
служби в Тернопільській області, про
усунення перешкод у користуванні
нерухомим майном - звільнити
самовільно захоплену частину
земельної ділянки площею 0,0020 га
належної на праві власності ОСОБА_2
шляхом приведення даної земельної
ділянки у придатний стан та знесенням
будівель та споруд; зобов'язати
відповідача не чинити перешкоди у
користуванні позивачам квартирами за
АДРЕСА_2 шляхом демонтажу частини
незавершеної будівництвом будівлі
магазину на відстань 8 метрів від
кожної із квартир.

Рішенням Борщівського районного
суду від 27 травня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_6, треті особи без самостійних
вимог Мельниця - Подільська селищна
рада, інспекція Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області, відділ
Держземагенства у Борщівському районі,
Борщівський районний відділ УДСНС
України в Тернопільській області,
Борщівське міжрайонне управління
Головного управління
держсанепідемслужби в Тернопільській
області про усунення перешкод в
користуванні нерухомим майном
відмовлено.

Представник апелянтів ОСОБА_3
звернувся з апеляційною скаргою на
вищезазначене рішення суду,
посилаючись на те, що рішення ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права та не відповідає
нормам ст. 213 ЦПК України.

Посилаючись на наведене просив
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в частині зобов'язання відповідача не
чинити перешкод у користуванні
належними їм квартирами за №№ 1 та 4
шляхом демонтажу частини будівлі
магазину на відстань не менше ніж 8
метрів від кожної із квартир.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи,
зазначені в апеляційній скарзі, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
виходив із того, що позивачі не довели,
що є належними власниками або особами,
які володіють земельною ділянкою
площею 0.0462 га на площі Галицькій,8 у
смт. Мельниця-Подільська та що
відповідач чинить їм перешкоди у
користуванні належним їм майном.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду, оскільки він
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_6
придбав будівлю площею 98,6 кв. м, яка
знаходилась в АДРЕСА_1 23.11.1995 року.
Договір купівлі-продажу було
зареєстровано 26.12.95 року за №913.

Рішенням Мельниця-Подільської
селищної ради від 22.01.1996 року за №148 за
ОСОБА_6 було закріплено земельну
ділянку площею 515 кв.м. на АДРЕСА_1
Борщівського району Тернопільської
області в зв'язку з тим, що він
приватизував будинок.

У рішенні Борщівського районного
суду від 21.07.2011 року зазначено, що
земельна ділянка ОСОБА_6 знаходиться по
сусідству з земельною ділянкою ОСОБА_2,
а ОСОБА_6 фактично користується на
даний час земельною ділянкою площею 350
кв.м.

До 1998 року власницею квартири за
АДРЕСА_1 була ОСОБА_7, якій згідно
рішення Мельнице-Подільської селищної
ради від 10 березня 1998 р. №223 було
передано у приватну власність земельну
ділянку площею 0,01 га.

У 1998 році ОСОБА_7 продала квартиру
МП "Олімп".

ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
11 липня 2001 року.

Згідно рішення Мельниця-Подільської
селищної ради від 18.04.2001 року за №211
ОСОБА_2 надано у постійне користування
земельну ділянку площею 0,03 га для
обслуговування житлового будинку на
АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення
Мельниця-Подільської селищної ради
від 26.04.2001 року за № 217 -земельну ділянку
площею 0,03 га для обслуговування
житлового будинку передано у приватну
власність ОСОБА_2

Рішенням Мельниця-Подільської
селищної ради від 01.08.2006 року внесено
зміни до вищезазначених рішень щодо
розміру земельної ділянки, переданої
ОСОБА_2 і встановлено, що останньому
передано у приватну власність земельну
ділянку площею 0,0462 га на АДРЕСА_1

01.12.2006 року за серії ЯЕ №465082 на ім'я
ОСОБА_2 видано Державний акт про право
власності на земельну ділянку площею
0,0462 га. на підставі рішення від 01.08.2006 р.
за № 59.

Згідно рішення виконавчого
комітету Мельнице-Подільської
селищної ради від 30.11.2000 року за №45
надано дозвіл ОСОБА_2 провести
реконструкцію частини квартири на
АДРЕСА_1 смт.Мельниця-Подільська з
добудовою кімнат та гаража. Цим же
рішенням надано дозвіл підприємцю
ОСОБА_1 провести реконструкцію частини
квартири на АДРЕСА_1 з добудовою
кімнати та гаражу.

Згідно будівельного паспорту за №
14251, виданого ОСОБА_2 вбачається, що ним
проведено добудову площею 135,4 кв.м. і
запропоновано узгодити добудову із
суміжними землекористувачами.

Відповідно до розписки, даної
ОСОБА_2 ОСОБА_6 10.09.2001 року останній
погодився на добудову по межі
земельних ділянок.

01.04.2010 року виконавчим комітетом
Мельниця-Подільської селищної ради 29
жовтня 2010 року ОСОБА_2 видано
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1
Тернопільської області на підставі
рішення від 16.02.2010 року за №24.

29 жовтня 2010 року виконавчим
комітетом Мельниця-Подільської
селищної ради 29 жовтня 2010 року ОСОБА_1
видано свідоцтва про право власності
на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3
Тернопільської області на підставі
рішення від 07.06.2010 року за № 64.

Постановою Борщівського районного
суду від 21 липня 2011 року, залишеною без
зміни ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 квітня 2013 року, скасовано рішення
Мельнице-Подільської селищної ради від
18 квітня 2001 року за №211, рішення від 26
квітня 2001 року за №217, рішення від 01.08.2006
року як такі, що прийняті з грубим
порушенням чинного на той час
законодавства.

Рішенням Борщівського районного
суду від 6 лютого 2014 року, яке набрало
законної сили 23 квітня 2014 року
Державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0462 га в
АДРЕСА_1 визнано нечинним.

Згідно постанови Тернопільського
окружного адміністративного суду від
19 липня 2013 року визнано недійсним
сертифікат відповідності державним
будівельним нормам, стандартам та
правилам № ТП00139, виданий інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю в Тернопільській області на
ім'я ОСОБА_2 від 09.02.2010 року стосовно
закінченого будівництвом об'єкта
житлового будинку на АДРЕСА_1 в смт.
Мельниця-Подільська, як такий що
виданий з порушенням норм чинного
законодавства.

Даною постановою встановлено, що
проведене ОСОБА_2 будівництво порушує
п.3.25* Державних будівельних норм від
17.04.1992 року, згідно якого для догляду за
будівлями і здійснення їх поточного
ремонту відстань від межі сусідньої
ділянки від найбільш виступної
конструкції стіни повинно бути не
менше 1,0 м. При цьому повинно бути
забезпечене влаштування необхідних
інженерно-технічних заходів, що
запобігають стіканню атмосферних
опадів з покрівель та карнизів
будівель на територію суміжних
ділянок.

Згідно ст.15 ЦК України особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання, та на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

В п.33 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав"
зазначено, що відповідно до положень
ст.ст. 391,396 ЦК України позов про
усунення порушень права, не пов'язаних
із позбавленням володіння, підлягає
задоволенню у разі, якщо позивач
доведе, що він є власником або особою,
яка володіє майном (має речове право) з
підстави, передбаченої законом або
договором, і що діями відповідача, не
пов'язаними з позбавленням володіння,
порушується його право власності чи
законного володіння.

Враховуючи наведене, суд
підставно прийшов до висновку, що
позивачі не довели, що вони є належними
землекористувачами спірної земельної
ділянки.

Відповідає вимогам і висновок суд
щодо недоведеності вимог з приводу
чинення відповідачем перешкод у
користуванні квартирами. Судом
встановлено, що самі позивачі
проводили добудову з порушенням
будівельних та санітарних норм, що
стверджується постановою
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 19 липня 2013
року, будівельним паспортом, виданим на
ім'я позивача.

В п.22 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 30.03.2014 року "Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України ( про
правовий режим самочинного
будівництва) зазначено, що знесення
самочинного будівництва є крайньою
мірою і можливе лише тоді, коли
використано усі передбачені
законодавством України заходи щодо
реагування та притягнення винної особи
до відповідальності.

Суд підставно не прийняв до уваги
експертного висновку від 05.02.2013 року,
згідно якого будинок відповідач
збудував з порушенням будівельних,
пожежних та санітарних норм, оскільки
даний висновок є неналежним доказом,
так як проведений на замовлення ОСОБА_1,
заходи запропоновані у ньому - шляхом
демонтажу вже збудованого будинку є
крайніми. Факт наявності замокання
стіни будинку за №8 від танення снігу,
який накопичувався в результаті
утворення снігової ями від дахів
будинку, сам по собі не може бути
підставою для знесення будинку, що є
крайнім заходом.

Крім того, проводячи добудову до
свого будинку позивачі тим самим могли
передбачити відповідні наслідки.

Згідно ст.10,11,60 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Кожна із сторін повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
не вчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених кодексом.

Колегія суддів не приймає до
уваги твердження представника
апелянта про те, що оскільки спірна
будівля є самочинним будівництвом, то
вона підлягає демонтажу, оскільки
даний факт сам по собі не може бути
підставою для її демонтажу за позовом
фізичної особи.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Таким чином, колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду є
законним та обґрунтованим, ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстав
для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі, не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Борщівського районного
суду від 27 травня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Н.Є. Фащевська