Справа № 188/417/14-ц
Провадження № 2/188/273/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року Петропавлівський
районний суд Дніпропетровської
області

в складі: головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі Карпенко С.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Петропавлівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання договору і
повернення сплаченої за товар грошової
суми,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом
до відповідача про розірвання договору
і повернення сплаченої за товар
грошової суми.

В обґрунтування позову зазначає, що
07 серпня 2013 року він придбав у
відповідача бувший у використанні
мотоцикл марки К-750, державний номер
НОМЕР_1, 1966 року випуску з коляскою за 2400
грн.

Позивач передав відповідачу кошти у
сумі 2400 грн, а відповідач позивачу -
мотоцикл і свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу за НОМЕР_2, вони
обмінялись розписками, але при цьому
позивач не звернув увагу на те, що в
розписці не вказана сума, яку він
сплатив відповідачу за придбаний
мотоцикл та не прочитав свідоцтво про
реєстрацію цього транспортного засобу.

13 серпня 2013 року позивач вирішив
скористатися придбаним мотоциклом, але
мотоцикл не завівся, виявилося, що він
має дефекти паливної системи, порушена
робота двигуна, коробки передач.

В цей же день, 13 серпня 2013 року,
позивач повернув мотоцикл відповідачу,
який пообіцяв у строк 10 днів повернути
позивачу кошти у сумі 2400 грн. В цей же
день позивач дізнався, що мотоцикл,
який відповідач продав позивачу, йому
не належить, а належить його матері
ОСОБА_3 і зареєстрований 25.03.2004р.
Павлогорадським МРЕВ ДАІ Украіни у
Дніпропетровській області за адресою:
село Брагинівка, вул. Шевченко, 20
Петропавлівського району
Дніпропетровської області, що
підтверджується копією свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу. Після
з'ясування цих обставин, зазначає
позивач, відповідач категорично
відмовився повернути позивачу гроші,
навіть почав погрожувати позивачу.

04 листопада 2013 року позивач
звернувся з заявою до
Петропавлівського РВГУ УМВС Украіни у
Дніпропетровській області про
порушення кримінального провадження
проти відповідача за ст.190 КК Украіни,
але 13 січня 2014 кримінальне провадження
проти відповідача було закрите за
відсутністю складу кримінального
правопорушення у діях відповідача, що
підтверджується копією постанови, тому
він вимушений звертатися до суду з
даним позовом.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.3,4 ЦПК України, ст.638,651,678
ЦК України позивач просить суд:

розірвати договір від 07 серпня 2013
року купівлі-продажу мотоцикла з
коляскою, державний номер НОМЕР_1, 1966
року випуску, укладений між ним і
відповідачем ОСОБА_2;

стягнути з ОСОБА_2 на користь
позивача сплачені за мотоцикл грошові
кошти у сумі 2400грн.;

стягнути з відповідача на користь
позивача усі витрати по справі.

В судовому засіданні позивач
збільшив позовні вимоги, крім
розірвання договору купівлі-продажу і
повернення йому коштів , які він
сплатив відповідачу за мотоцикл в
розмірі 2400 гривень, позивач просив
стягнути вартість запчастин, які він
поставив на мотоцикл, ремонтуючи його,
в розмірі 500 гривень та відшкодування
витрат на придбання полісу № АС/4269688
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власника наземних транспортних
засобів, а саме мотоцикла, в розмірі 82,62
гривні.

Відповідач позов визнав частково,
пояснив, що з дозволу матері ОСОБА_3, яка
будучи допитана судом як свідок,
підтвердила це, вирішив продати
належний їй мотоцикл без зняття його з
реєстрації. Позивач купив його, угода
укладалася у дворі відповідача.
Позивач сплатив йому 2400 гривень і
забрав мотоцикл. Через кілька днів
позивач позвонив йому, висловлював
претензії, сказав, що мотоцикл
несправний. Відповідач приїхав до
позивача додому і вони разом
ремонтували мотоцикл, начебто зробили,
позивач заспокоївся. Ще через кілька
дні позивач прикотив йому мотоцикл
додому і сказав, що мотоцикл неможливо
відремонтувати, повернув його
відповідачу, і той спочатку погодився
повернути позивачу гроші за мотоцикл в
сумі 2400 гривень, але не відразу, а після
отримання заробітної плати. Потім під
впливом дружини ОСОБА_4 відповідач
передумав повертати кошти за мотоцикл.
Під час судового розгляду він
погодився повернути позивачу кошти
частково в розмірі 1400 гривень, кошти в
розмірі 1000 гривень він планує
витратити на ремонт мотоцикла.
Відповідач вважає, що позивач забирав у
нього мотоцикл у справному стані, але
експлуатував неправильно, що й
призвело до виходу мотоцикла з ладу.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу (далі - ЦПК)
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено на підставі
викладених в позові обставин, пояснень
сторін, показань свідків та інших
наданих сторонами доказів, що 07 серпня
2013 року сторони уклали договір
купівлі-продажу бувшого у використанні
мотоцикла марки К-750, державний номер
НОМЕР_1, 1966 року випуску з коляскою, на
виконання якого позивач передав
відповідачу кошти у розмірі погодженої
сторонами ціни в сумі 2400 грн., а
відповідач позивачу - мотоцикл і
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу за НОМЕР_2, на
підтвердження чого вони обмінялись
розписками (а.с.2), але при цьому позивач
не звернув увагу на те, що в розписці не
вказана сума, яку він сплатив
відповідачу за придбаний мотоцикл та
не прочитав свідоцтво про реєстрацію
цього транспортного засобу.

Згідно з ст. 638 Цивільного кодексу
(далі - ЦК) України договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом (ч.1).

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієі із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала від
договору (ч.2).

У разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим
(ч.3).

Згідно з нормами ст.655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

В період з 07 серпня до 13 серпня 2013
року позивач користувався придбаним
мотоциклом, при цьому виявилося, що він
має дефекти паливної системи, порушена
робота двигуна, коробки передач, що
унеможливлювало його нормальну
експлуатацію. Ці обставини підтвердили
суду свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Стаття 673 ЦК України передбачає
наступне:

1. Продавець повинен передати
покупцеві товар, якість якого
відповідає умовам договору
купівлі-продажу.

2. У разі відсутності в договорі
купівлі-продажу умов щодо якості
товару продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, придатний для мети, з
якою товар такого роду звичайно
використовується.

Якщо продавець при укладенні
договору купівлі-продажу був
повідомлений покупцем про конкретну
мету придбання товару, продавець
повинен передати покупцеві товар,
придатний для використання відповідно
до цієї мети.

Згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Отже, мотоцикл є джерелом
підвищеної небезпеки - транспортним
засобом, стосовно якого законодавством
встановлені певні вимоги щодо його
якості.

Стаття 33 Закону України «Про
дорожній рух» визначає, що технічний
стан транспортних засобів, що
перебувають в експлуатації, у частині,
що стосується безпеки дорожнього руху
та охорони навколишнього середовища,
має відповідати правилам, нормативам
і стандартам, затвердженим у
встановленому порядку.

Обов'язок щодо забезпечення
належного технічного стану
транспортних засобів покладається на
їх власників або інших осіб, які їх
експлуатують, згідно з чинним
законодавством.

Відповідно до ст. 674 ЦК України
відповідність товару вимогам
законодавства підтверджується
способом та в порядку, встановленими
законом та іншими нормативно-правовими
актами.

Частиною 2 ст. 678 ЦК України
передбачено, що у разі істотного
порушення вимог щодо якості товару
(виявлення недоліків, які не можна
усунути, недоліків, усунення яких
пов'язане з непропорційними витратами
або затратами часу, недоліків, які
виявилися неодноразово чи з'явилися
знову після їх усунення) покупець має
право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і
вимагати повернення сплаченої за товар
грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

13 серпня 2013 року позивач
повернув мотоцикл відповідачу, який
погодився прийняти назад цей мотоцикл
та пообіцяв у строк десять днів
повернути позивачу кошти у сумі 2400 грн.
Цю обставину, крім позивача,
підтвердили суду свідки ОСОБА_4, ОСОБА_6
та ОСОБА_7.

В цей же день позивач дізнався, що
мотоцикл, який відповідач продав
позивачу, йому не належить, а належить
його матері ОСОБА_3, на яку
зареєстрований 25.03.2004р.
Павлогорадським МРЕВ ДАІ Украіни у
Дніпропетровській області за адресою:
село Брагинівка, вул. Шевченко, 20
Петропавлівського району
Дніпропетровської області, що
підтверджується копією свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу (а.с.2).
та її показаннями в суді.

Відповідно до ст.658 ЦК України
право продажу товару, крім випадків
примусового продажу та інших випадків,
встановлених законом, належить
власникові товару. Якщо продавець
товару не є його власником, покупець
набуває право власності лише у випадку,
якщо власник не має права вимагати його
повернення.

Отже, з вини відповідача, який не є
власником мотоцикла, позивач не набув
право власності на мотоцикл.

Крім того, відповідно до ст.34
Закону України «Про дорожній рух»
державній реєстрації та обліку
підлягають призначені для
експлуатації на вулично-дорожній
мережі загального користування
транспортні засоби усіх типів:
автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх
типів, марок і моделей, самохідні
машини, причепи та напівпричепи до
них, мотоколяски, інші прирівняні до
них транспортні засоби та мопеди, що
використовуються на автомобільних
дорогах державного значення (ч.3).

Власники транспортних засобів та
особи, які використовують їх на
законних підставах, зобов'язані
зареєструвати (перереєструвати)
належні їм транспортні засоби протягом
десяти діб після придбання, митного
оформлення, одержання транспортних
засобів або виникнення обставин, що
потребують внесення змін до
реєстраційних документів (ч.9).

Згідно з Порядком державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин,сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 р. № 1388, власник
мотоцикла ОСОБА_3 або на підставі її
нотаріально посвідченої довіреності
відповідач зобов'язаний був зняти з
обліку мотоцикл для його продажу, щоб
позивач мав змогу його зареєструвати
для експлуатації як транспортний
засіб.

Однак відповідач здійснив продаж
мотоцикла без зняття його з
реєстраційного обліку, чим унеможливив
його перереєстрацію на нового власника
- позивача.

Слід також зазначити, що при
знятті з реєстрації працівниками
органів РЕВ ДАІ МВС України відповідно
до вищевказаного Порядку
перевіряється технічний стан
транспортного засобу у частині, що
стосується безпеки дорожнього руху та
охорони навколишнього середовища, та
відповідність правилам, нормативам і
стандартам, затвердженим у
встановленому порядку, тобто
виконуються вимоги ст.674 ЦК України та
ст.33 Закону України «Про дорожній рух»,
чого відповідачем не було зроблено.

Вже після даної відповідачем
обіцянки повернути позивачу отримані
за мотоцикл грошові кошти, відповідач
під впливом своєї дружини ОСОБА_4
передумав і заявив, що не поверне гроші,
при цьому мотоцикл залишив собі.

У зв'язку із зміною позиції
відповідача позивач, не дочекавшись
повернення йому коштів за мотоцикл,
04.11.2013 року звернувся із заявою до
міліції про порушення кримінальної
справи відносно відповідача за
ознаками злочину, передбаченого ст.190
Кримінального кодексу України -
шахрайство (а.с.3-6).

Постановою від 13.01.2014 року
слідчого СВ Петропавлівського РВ ГУМВС
України в Дніпропетровській області,
яку позивач не оскаржував, кримінальне
провадження за фактом заяви позивача
закрите у зв'язку з відсутністю складу
злочину (а.с.7).

Суд вважає, що допущені
відповідачем при укладенні договору
купівлі-продажу мотоцикла порушення
норм законодавства щодо особливого
порядку продажу транспортних засобів,
а саме без зняття мотоцикла з
державного реєстраційного обліку,
перевірки його технічного стану,
особою, яка не є власником товару і не
має від нього довіреності, є достатньою
підставою для розірвання договору
купівлі - продажу мотоцикла, що
розумів і відповідач, погодившись
забрати назад мотоцикл, який мав
приховані технічні недоліки, і
погодившись повернути гроші позивачу,
що підтвердили свідки ОСОБА_4, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7.

Підтвердженням правильності
такого висновку суду були неодноразові
пропозиції відповідача та його дружини
ОСОБА_4, висловлені ними в судовому
засіданні про згоду відповідача
повернути частину грошей позивачу, а
саме 1400 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.678 ЦК України
позивач мав право на односторонню
відмову від договору купівлі-продажу
мотоцикла і скористався цим правом, що
згідно з ч.3 ст.651 ЦК України є підставою
для його розірвання в односторонньому
порядку.

Щодо збільшення позивачем
позовних вимог на 582,62 гривень з метою
відшкодування витрат позивача на
ремонт мотоцикла та витрат на
придбання полісу № АС/4269688
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власника наземних транспортних
засобів, а саме мотоцикла, то позивач не
оформив це збільшення шляхом подання
письмової заяви, не обгрунтував його
належними та допустимими доказами,
тому в цій частині позовних вимог слід
відмовити.

На підставі викладеного, ст. ст. 638,
651, 655, 658,673, 674, 678, 1187 ЦК України, статей
33, 34 Закону України «Про дорожній рух»,
Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин,сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 р. № 1388, керуючись ст.ст.
10, 59, 60, ч.1 та ч.3 ст.79, ст.ст. 88, 209, 212, 213, 215,
218, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання договору і повернення
сплаченої за товар грошової суми
задовольнити частково.

Розірвати договір купівлі-продажу
мотоцикла з коляскою, державний номер
НОМЕР_1, 1966 року випуску, укладений 07
серпня 2013 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 сплачені за мотоцикл грошові
кошти у сумі 2400 (дві тисячі чотириста)
гривень.

В інших позовних вимогах
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Петропавлівський районний суд
Дніпропетровської області, який
ухвалив оскаржуване рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя П. О. Бурда