Ухвала

Іменем України

02 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ткачука О.С. Колодійчука В.М.
Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
Воловецького району Закарпатської
області в інтересах держави в особі
Закарпатської обласної державної
адміністрації та державної інспекції
сільського господарства Закарпатській
області до Воловецької районної
державної адміністрації Закарпатської
області і ОСОБА_4, третя особа - відділ
Держземагентства у Воловецькому
районі Закарпатської області, про
скасування розпоряджень, визнання
недійсним державного акта на право
власності на земельну ділянку та
скасування його державної реєстрації
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 18 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року прокурор Воловецького
району Закарпатської області
звернувся до суду в інтересах держави в
особі Закарпатської обласної
державної адміністрації та державної
інспекції сільського господарства
Закарпатській області з указаним
позовом, посилаючись на те, що на
підставі розпоряджень голови
Воловецької районної державної
адміністрації Закарпатської області
(далі - Воловецька РДА) від 01 квітня 2010
року «Про надання дозволу на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку» та від 09 серпня 2010
року «Про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку»
ОСОБА_4 передано у власність земельну
ділянку, площею 0,2000 га, на території
Розтоцької сільської ради для
будівництва та обслуговування
житлового будинку й видано державний
акт про право власності на зазначену
земельну ділянку. Посилаючись на те, що
наведені розпорядження були прийняті з
порушенням вимог земельного
законодавства, прокурор просив їх
скасувати та визнати недійсним
державний акт про право власності на
земельну ділянку та зобов'язати відділ
Держкомзему у Воловецькому районі
скасувати державну реєстрацію цього
акта.

Рішенням Воловецького районного суду
Закарпатської області від 20 червня 2013
року у задоволенні позову прокурора
Воловецького району Закарпатської
області відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 18 березня 2014
року рішення районного суду скасовано.
Позов прокурора Воловецького району
Закарпатської області задоволено
частково. Розпорядження голови
Воловецької РДА від 01 квітня 2010 року
«Про надання дозволу на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку» та від 09 серпня 2010
року «Про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку»
скасовано. Державний акт на право
власності на земельну ділянку, площею
0,20 га, призначену для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
розташовану на території Розтоцької
сільської ради Воловецького району за
межами населеного пункту, виданий 29
вересня 2010 року ОСОБА_4, визнано
недійсним. В іншій частині позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
й залишити рішення суду першої
інстанції в силі.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та частково задовольняючи
позов прокурора, апеляційний суд,
правильно застосувавши п. 12 Перехідних
положень ЗК України, ст. 122 ЗК України,
на підставі поданих сторонами доказів,
які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшов до правильного
висновку про те, що передача у
власність земельної ділянки, яка
розташована за межами населеного
пункту, для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
належить не до компетенції районної
державної адміністрації, а до
компетенції обласної державної
адміністрації.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 18 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ткачук О.С. Колодійчук В.М.
Фаловська
І.М.