Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Кафідової О.В.,
Колодійчука В.М.,

Нагорняка В.А.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» про стягнення
заборгованості по вкладу, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на рішення апеляційного
суду Херсонської області від 24 лютого
2014 року,

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль») про стягнення заборгованості
по вкладу, відсотків та пені за
договором. В обґрунтування позовних
вимог посилалася на те, що на виконання
умов договору банківського вкладу нею
було внесено на рахунок 18000 грн. під 16 %
річних, а з 02 квітня 2008 року - 18 % річних
на суму вкладу. Протягом 2006 - 2007 років
нею були отримані відсотки по вкладу в
сумі 2880 грн. та 3240 грн. Згодом позивач
зняла 2000 грн. із суми вкладу на оплату
навчання дочки, а тому станом на 02
квітня 2007 року на депозитному рахунку
залишалося 16000 грн. Наприкінці 2007 року
їй стало відомо про привласнення
коштів працівниками банку ОСОБА_5 та
ОСОБА_7, які засуджені за вчинені ними
злочини. Станом на 04 жовтня
2013 року відповідач зобов'язаний був
повернути позивачу суму депозиту у
розмірі 16000 грн., відсотки за період з 02
квітня 2007 року по 04 жовтня 2013
року у розмірі 31039,04 грн., сплатити пеню
за затримку повернення коштів в
розмірі 8584,62 грн. З урахуванням
збільшених позовних вимог ОСОБА_3
просила стягнути з ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» 56363,77 грн. заборгованості по
договору банківського вкладу та 10000
грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Новотроїцького районного
суду Херсонської області від 09
грудня 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» на користь ОСОБА_3 2880 грн.
відсотків за договором вкладу та 525,60
грн. пені, а всього 3405,60 грн. Вирішено
питання розподілу судових витрат. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 24 лютого
2014 року рішення суду першої інстанції
в частині задоволення позову про
стягнення 2880 грн. відсотків за
договором вкладу, 525,60 грн. пені та
судових витрат скасовано, ухвалено
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог в цій частині.

У касаційній скарзі заявник,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду та змінити рішення
суду першої інстанції, задовольнивши
позов у частині стягнення на користь
позивача 31695,37 грн. відсотків по вкладу,
8668 грн. пені та 10000 грн. відшкодування
моральної шкоди.

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову в задоволенні позову,
апеляційний суд виходив із того, що
відповідно до ст. ч. 1 ст. 1058 ЦК України
договір банківського вкладу є
реальним, тобто таким, що вважається
укладеним з моменту передачі грошових
коштів. Таким чином, враховуючи, що
вироком суду встановлено, що
працівники банку привласнили грошові
кошти, які ОСОБА_3 мала намір внести на
депозитний рахунок, підстави вважати,
що такий договір укладено між
позивачем та відповідачем відсутні.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна.

Установлено, що 02 квітня 2005 року між
сторонами укладено договір строкового
банківського вкладу «Аваль-депозит» на
суму 18 000 грн. зі сплатою 16 % річних
строком на 12 місяців. 02 квітня 2006 року
позивачем отримано відсотки за вкладом
та продовжено договір до 02 квітня 2007
року з відсотковою ставкою 18 % річних. 02
квітня 2007 року ОСОБА_3 отримала
відсотки за вкладом та частину вкладу в
сумі 2000 гривень та продовжила договір
до 02 квітня 2008 року ставкою 18 % річних.
Вказані обставини підтверджуються
договором № 67, ощадною книжкою, в якій
зазначено номер рахунку, дата вчинення
банківських операцій, печатка банку та
підпис касира про прийняття грошей в
сумі 18000 грн.

З листа ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від
01 серпня 2008 року вбачається, що грошові
кошти в сумі 18000 грн. на рахунок внесені
не були, а вказаний позивачем номер
рахунку в банку відсутній.

Вироком Чаплинського районного суду
Херсонської області від 12
березня 2012 року, що набрав законної
сили, відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_7
встановлено, що засуджені є винними
особами в завданні ОСОБА_3 шкоди,
оскільки отримали від неї кошти і до
каси банку їх не внесли, а шляхом
підробки документів і використання
печатки банку видали примірник
депозитного договору з виплатою
неіснуючих річних відсотків,
привласнили кошти і використали їх.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

З огляду на закріплене в ЦК України та
інших нормативно-правових актах
визначення договору банківського
вкладу, - банківський вклад (депозит) -
це кошти в готівковій або
безготівковій формі, у валюті України
або в іноземній валюті, які розміщені
клієнтами на їх іменних рахунках у
банку на договірних засадах на
визначений строк зберігання або без
зазначення такого строку, які
підлягають виплаті вкладнику
відповідно до законів України та умов
договору (ст. 2 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є
реальним, оплатним договором і
вважається укладеним з моменту
прийняття банком від вкладника або
третьої особи на користь вкладника
грошової суми (вкладу).

Положення ст. 1059 ЦК України врегульовує
питання форми банківського вкладу та
наслідки недодержання письмової форми
договору.

Письмова форма договору банківського
вкладу вважається додержаною, якщо
внесення грошової суми підтверджено
договором банківського вкладу з
видачею ощадної книжки або сертифіката
чи іншого документа, що відповідає
вимогам, встановленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності (банківськими
правилами) та звичаями ділового
обороту.

Таким чином, враховуючи положення
вказаних вище норм права, суд першої
інстанції вірно встановив, що договір
банківського вкладу між сторонами є
укладеним, оскільки письмова форма
договору підтверджена договором
банківського вкладу та ощадною
книжкою, вказаний договір підписаний
посадовою особою, засвідчений печаткою
юридичної особи, не розірваний, не
визнаний судом недійсним, тому його
чинність презюмується.

Отже, задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що між позивачем та
банком виникли договірні
правовідносини, а отже вимоги про
стягнення пені та відсотків на
підставі умов договору банківського
вкладу підлягають задоволенню. Крім
того, суд обґрунтовано відмовив в
задоволенні позовних вимог про
стягнення 16000 грн. суми
банківського вкладу (депозиту),
оскільки вказану суму стягнуто на
користь ОСОБА_3 за вироком Чаплинського
районного суду Херсонської області від
12 березня 2012 року з ОСОБА_5 та
ОСОБА_7 в рахунок відшкодування
завданої шкоди.

Таким чином, апеляційний суд невірно
з'ясував обставини справи та помилково
вважав, що місцевий суд неправильно
застосував норми матеріального та
процесуального права.

Згідно зі ст. 339 ЦПК України суд
касаційної інстанції, установивши, що
апеляційним судом скасовано судове
рішення, ухвалене згідно з законом,
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і матеріалам
справи, тому підстави для його зміни
або скасування відсутні.

Керуючись статтями 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Херсонської
області від 24 лютого 2014 року
скасувати, рішення Новотроїцького
районного суду
Херсонської області від 09 грудня 2013
року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
О.В.
Кафідова

В.М. Колодійчук

В.А. Нагорняк

І.М. Фаловська