22-ц/775/197/2014(м)
Головуючий у 1-ій інстанції
Суддя-доповідач
06 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
суддів Ткаченко
Т.Б., Мироненко І.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на рішення Іллічівського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 31 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства
«Азовзагальмаш» про поновлення на
роботі, виплату середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та стягнення
09 серпня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Азовзагальмаш» (далі ПАТ
«Азовзагальмаш») про поновлення на
роботі в ПАТ «Азовзагальмаш» цех № 109
покриття металів гальмівним засобом в
якості складальника виробів з пластмас
ІІ розряду, скасувавши наказ
генерального директора за № 724к від 15
квітня 2013 року про звільнення на
підставі п.1 ст. 40 КЗпП України,
зобов'язання виплати середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з 15
квітня 2013 року по день поновлення на
роботі та відшкодування моральної
шкоди в сумі 30 000 гривень.
Рішенням Іллічівського районного суду
м. Маріуполя від 31 жовтня 2013 року в
задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до
ПАТ «Азовзагальмаш» про поновлення на
роботі, виплату середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3
просить рішення суду скасувати,
задовольнити його позовні вимоги. При
цьому, апелянт посилається на
неповноту встановлення судом обставин,
які мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам, що призвело до
ухвалення неправильного і незаконного
рішення. Вважає, що судом невірно
зроблений висновок стосовно порушення
строків звернення до суду.

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК
України апеляційний суд розглянув
справу за відсутності позивача ОСОБА_3,
який будучи належним чином
повідомленим про час і місце розгляду
справи, до суду не з'явився, надав заяву
про розгляд справи за його відсутності
(а.с.78).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача ОСОБА_4, яка
підтримала доводи апеляційної скарги,
заперечення представника відповідача
Топузова В.І., дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню
частково.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог ОСОБА_3 про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку, відшкодуванні
моральної шкоди, суд першої інстанції
виходив з безпідставності заявлених
вимог при пропуску строку звернення до
суду.

Проте, повністю погодитися з таким
висновком суду першої інстанції не
можна.

Відповідно ч.1 ст. 233 КЗпП України
працівник може звернутися із заявою
про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
в місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

У разі пропуску передбачених ст. 233 КЗпП
строків звернення до суду за
вирішенням трудового спору суд
відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 1992 року № 9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів»
з'ясовує не лише причини пропуску
зазначеного строку, а й усі обставини
справи, права та обов'язки сторін. При
необґрунтованості вимог суд відмовляє
в позові з цих підстав без посилання на
строки звернення до суду, оскільки вони
стосуються захисту порушеного права.
При обґрунтованості вимог і поважності
причин пропуску строку звернення до
суду, суд поновлює пропущений строк на
звернення за вирішенням трудового
спору і вирішує його по суті. При
пропуску строку без поважних причин
суд наводить у рішенні мотиви, чому він
вважає неможливим його поновити, та
зазначає, що відмовляє в позові саме з
цих підстав, не аналізуючи в рішенні
обґрунтованості вимог по суті.

Судом першої інстанції встановлено і
це вбачається з матеріалів справи, що
позивач 05 січня 2011 року був прийнятий
за переведенням в цех № 109 ПАТ
«Азовзагальмаш» покриття металів
гальмівним засобом, складальником
виробів з пластмас ІІ розряду.

Згідно наказу № 724к від 15 квітня 2013 року
ПАТ «Азовзагальмаш» ОСОБА_3 з 15 квітня
2013 року звільнено по скороченню штату
на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, з
виплатою вихідної допомоги в розмірі
середньомісячної заробітної плати.

Про порушення своїх трудових прав, як
він вважав, позивач дізнався в день
звільнення, що підтверджується заявою
ОСОБА_3 від 15 квітня 2013 року щодо видачі
копії наказу про звільнення для
оскарження в суді та підписом про його
отримання (а.с. 37), однак до суду з
вимогою про поновлення на роботі
позивач звернувся 09 серпня 2013 року,
тобто з пропуском встановленого
законом місячного строку.

Колегія суддів вважає, що посилання
позивача на ту обставину, що після
звільнення він тяжко хворів на ГРВІ і
зв'язку з цим не міг своєчасно
звернутися до суду за захистом свого
порушеного права, не може бути визнано
поважною причиною пропуску строку,
оскільки не підтверджено жодним
доказом знаходження на лікуванні і, що
за призначенням лікарів, це лікування
перешкоджало йому звернутися до суду.

Як на підставу поновлення строку
звернення до суду позивач ОСОБА_3 також
посилався на несвоєчасне отримання
копії наказу про звільнення та
трудової книжки. Проте, ці доводи є
неспроможними.

З матеріалів справи вбачається, що в
день звільнення позивач отримав наказ
про звільнення, а не, як стверджував,
наказ про реорганізацію виробництва і
оптимізацію чисельності персоналу № 41
від 23 січня 2013 року, що підтверджується
розпискою, написаною власноруч ОСОБА_3,
де зазначено про отримання саме наказу
№ 724к від 15 квітня 2013 року (а.с. 37).

Той факт, що згідно реєстру 299/599 від 15
квітня 2013 року на ім'я позивача за
адресою, зазначеною в особовій картці
(а.с. 24, 38) було направлено повідомлення,
не свідчить про несвоєчасне отримання
трудової книжки. Адже, як вбачається з
витягу книги обліку видачі трудових
книжок, під п/н 442 міститься запис про
видачу ОСОБА_3 трудової книжки 16 квітня
2013 року підтверджений особистим
підписом отримувача (а.с. 39-40).

Неспроможними є і доводи позивача щодо
звернення з позовом про поновлення на
роботі до Іллічівського районного суду
м. Маріуполя ще у квітні 2013 року.

Згідно довідки Іллічівського
районного суду м. Маріуполя № 68/12/14 від
05 лютого 2014 року за відомостями
автоматизованої системи
документообігу до 09 серпня 2013 року
ОСОБА_3 до Іллічівського районного суду
м. Маріуполя не звертався.

З наданої позивачем касової квитанції
№ 785 від 26 квітня 2013 року (а.с. 77) не
вбачається ким саме і якого змісту був
направлений на адресу Іллічівського
районного суду м. Маріуполя
рекомендований лист, а згідно витягу з
системи відстеження пересилання
поштових відправлень, дані про
відправлення за № 785 в системі не
зареєстровані.

Виходячи з наведеного, суд першої
інстанції, встановивши відсутність
підстав для поновлення пропущеного без
поважних причин строку, дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволені позовних вимог ОСОБА_3 у
зв'язку з пропуском строку звернення до
суду, передбаченого ст. 233 КЗпП України.

Разом з тим, відмовивши в задоволені
позову з підстав пропуску строку
звернення до суду, суд першої інстанції
зробив висновок і щодо обґрунтованості
позовних вимог.

За таких обставин, рішення суду
підлягає зміні з виключенням з
мотивувальної частини рішення
висновку суду про не встановлення
порушення законних прав позивача та
безпідставність позовних вимог, а
апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню
частково.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 31
жовтня 2013 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини
рішення висновок суду про не
встановлення порушення законних прав
позивача та безпідставність позовних
вимог.

В решті рішення суду залишити без
зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
Л.І.
Песоцька

Судді:
Т.Б.
Ткаченко

І.П.
Мироненко