21.07.2014 Провадження по справі №
Справа
№ 380/977/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року Тетіївський районний
суд Київської області в складі :

головуючого судді :
Косович Т.П.

при секретарі :
Козуб І.С.

за участю
адвоката: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тетієві цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення коштів згідно позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 13.06.2014 року звернулася до суду
із названим позовом, в якому просить
стягнути з відповідача кошти в розмірі
2907,50 гривень згідно позики та судові
витрати, посилаючись на те, що в грудні
2013 року вона позичила відповідачу 250
доларів США, які він, згідно усної
домовленості, повинен був повернути до
31.01.2014 року, проте ні у вказаний строк ні
пізніше, відповідач борг не повернув.

В судовому засіданні позивач зменшила
розмір позовних вимог, надавши суду
відповідну письмову заяву, в якій
вказала, що підтримує позовні вимоги в
розмірі 1407,50 гривень, а також просить
стягнути судові витрати, посилаючись
на те, що відповідач добровільно
повернув їй 1500 гривень. Уточнені
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, посилаючись на обставини,
зазначені у позові.

Відповідач та його представник
позовних вимог не визнали. Відповідач
пояснив суду, що з позивачкою вони є
сусідами і певний час підтримували
дружні стосунки. Він дійсно в грудні 2013
року позичив у неї 1500 гривень, які, на
даний час, повернув. 250 доларів США він у
позивачки не позичав, розписки їй не
писав, тому просив відмовити їй у
задоволенні позовних вимог.

Суд, розглянувши матеріали
справи, заслухавши пояснення сторін,
свідків та дослідивши письмові докази,
вважає, що позовні вимоги
необґрунтовані і задоволенню не
підлягають.

Так, в судовому засіданні із пояснень
позивачки встановлено, що в грудні 2013
року відповідач позичив у неї 250
доларів США, які обіцяв повернути до
31.01.2014 року. Кошти вона передавала йому
в присутності ОСОБА_4 В обумовлений
строк, згідно усної домовленості,
відповідач коштів їй не повернув. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов відповідач
розписки не писав.

Із пояснень відповідача встановлено,
що він позичав у позивачки не 250 доларів
США, а 1500 гривень, які, на даний час,
повернув.

Із показань свідка ОСОБА_4 встановлено,
що вона не була присутньою при передачі
грошей в розмірі 250 доларів США
позивачем ОСОБА_2 відповідачу, і про цей
факт їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
також вказав, що не був присутнім при
передачі грошей, він лише чув телефонну
розмову ОСОБА_2 із чоловіком, голос
якого був схожий на голос відповідача
ОСОБА_3, який обіцяв їй повернути борг.

Встановлені обставини підтверджуються
: поясненнями сторін, показаннями
свідків.

Таким чином, аналізуючи зібрані по
справі і досліджені в суді докази, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню , виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд
відповідно до ст.11 п.1 ЦПК України
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає другій стороні
(позичальникові ) грошові кошти, а
позичальник зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів у строк та в порядку,
встановленому договором.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України
передбачено, що договір позики
укладається в письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, на підтвердження укладення
договору позики може бути представлена
розписка позичальника про передання
йому позикодавцем визначеної грошової
суми.

Відповідно до роз»ясень, викладених у
Правовому висновку Верховного Суду
України про стягнення боргу за
договором позики від 18 вересня 2013 року,
за своєю суттю розписка про отримання в
борг грошових коштів є документом, який
видається боржником кредитору за
договором позики, підтверджуючи як
його укладення, так і умови договору, а
також засвідчуючи отримання боржником
від кредитора певної грошової суми або
речей.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
факту укладення між сторонами
договору позики, його умов або передачі
у позику позикодавцем грошової суми в
розмірі 250 доларів США гривень, тому,
суд приходить до висновку, що
обставини, на які посилається позивач,
як на підставу своїх позовних вимог не
доведені, позовні вимоги є
необґрунтованими, а тому в їх
задоволенні позивачу слід відмовити.

Керуючись ст.10,60,88,208,209,212-215,294 ЦПК
України, ст.ст. 1046,1047 Цивільного
Кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш
И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення коштів згідно
позики - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: Т. П. Косович