АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді
Росік Т.В.

суддів:
Прокопчук Н.О.‚ Мазурик О.Ф.

при секретарі
Обухівському О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_10, подану
представником на підставі довіреності
ОСОБА_2 на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 08 квітня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_10 до
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації, треті особи:
Служба у справах дітей Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Дитячий будинок
сімейного типу у Святошинському районі
м. Києва, Відділ державної реєстрації
актів цивільного стану Любарського
районного управління юстиції у
Житомирській області про визнання
батьківства та внесення змін до
актових записів‚

В С
Т А Н О В И Л А :

В травні 2013 року ОСОБА_10 через
свого представника звернувся до суду з
позовом до Святошинської районної в м.
Києві державної адміністрації, треті
особи: Служба у справах дітей
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації, Дитячий
будинок сімейного типу у
Святошинському районі м. Києва, Відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану Любарського районного
управління юстиції у Житомирській
області про визнання батьківства та
внесення змін до актових записів. Свої
вимоги обґрунтовував тим, що був
громадянином Конго, з 1996 року проживав
у м. Києві та у 1997 році познайомився з
ОСОБА_4 з якою почав проживати спільною
сім'єю без реєстрації шлюбу. На початку
1998 року ОСОБА_4 завагітніла та у лютому
місяці того ж року поїхала до своїх
родичів у Житомирську область,
повернулась до м. Києва лише перед
пологами. Після народження дитини -
сина ОСОБА_5, він приблизно десять
місяців проживав спільно з ОСОБА_4
після чого поїхав на заробітки до
Італії, де в подальшому набув
громадянство цієї країниУ 2009 році він
дізнався, що сина влаштували до
дитячого будинку сімейного типу до
родини ОСОБА_11 та ОСОБА_12. Оскільки він
був відсутній на території України, не
знав законів України, не мав фінансової
можливості, він не міг займатись
питанням щодо визнання за ним
батьківства по відношенню до сина
ОСОБА_5, просив суд встановити, що
громадянин Італійської Республіки
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.
Кіншаса є батьком ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця с. Юрівка, Любарського
районуЖитомирської області. Також
просив зобов'язати Відділ РАЦС
Любарського РУЮ виключити з актового
запису №4, зробленого в Книзі записів
актів громадянського стану про
народження 24.02.2000 року відомості про
ОСОБА_8 як батька ОСОБА_5, вказавши
відомості про ОСОБА_10 як батька ОСОБА_5,
вказавши по-батькові дитини ОСОБА_5 та
видати свідоцтво про народження дитини
з відповідними змінами.

Рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 08.04.2014 року
позов ОСОБА_10 задоволено частково.
Визнано, що громадянин Італійської
Республіки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Кіншаса є батьком
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3. В іншій частині
позову відмовлено.

ОСОБА_10 вважаючи, що викладені в
рішенні суду висновки не відповідають
обставинам справи, рішення суду
постановлене без врахування обставин,
що мають значення для справи, в поданій
представником апеляційній скарзі
просив рішення в частині відмови в
задоволенні позову про внесення змін
до актових записів ОСОБА_5 скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог в цій частині. Рішення
суду в іншій частині просив залишити
без змін.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те‚ що ухвалюючи
рішення, суд не звернув уваги на ту
обставину, що відповідач по справі
Святошинська районна в м. Києві
державна адміністрація та третя особа
Служба у справах дітей Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації не заперечували проти
задоволення позову про внесення змін
до актових записів ОСОБА_5. Зазначає, що
внесення змін до актових записів
ОСОБА_5 відповідає нормам сімейного
законодавства України. Оскільки
ОСОБА_10 було визнано батьком ОСОБА_5, то
і відповідно по-батькові дитини має
бути змінено відповідно до імені
позивача.

В судовому засіданні суду
апеляційної інстанції представник
ОСОБА_10 апеляційну скаргу підтримав,
просив її задовольнити.

Представники Дитячого будинку
сімейного типу у Святошинському районі
м. Києва батьки-вихователі ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 просили апеляційну скаргу
відхилити. Зазначили, що наміри
позивача щодо дитини незрозумілі, він
ним фактично не цікавиться,
матеріальної допомоги не надає, у них
виникають сумніви з-приводу подальшої
долі ОСОБА_5, якщо будуть внесені зміни
до актових записів про народження
дитини.

Представник Служби у справах дітей
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації не
заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги.

Представник Святошинської
районної в м. Києві державної
адміністрації та представник Відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану Любарського районного
управління юстиції, будучи належними
чином повідомленими про час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явилися, подали до суду клопотання
про слухання справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді,
вислухавши пояснення осіб, які
приймають участь у справі, перевіривши
законність і обгрунтованість
оскаржуваного рішення в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги в частині визнання
батьківства ОСОБА_10 щодо
неповнолітнього ОСОБА_5, виходив з того,
що біологічне батьківство позивача
відповідно до висновку експерта
складає величину не менше 99,99 %, а тому
доведено, що є підставою відповідно до
ст. 128 СК України для визнання
батьківства. Відмовляючи ж в
задоволенні вимог про зобов′?язання
Відділу державної реєстрації актів
цивільного стану Любарського
районного управління юстиції у
Житомирській області внесення змін до
актових записів, пов′?язаних з
визнанням батьківства ОСОБА_10, суд
послався не те, що ОСОБА_8 по досягненні
16-річного віку наділений правом
звернення до територіального
підрозділу Державної міграційної
служби України за отриманням паспорта,
де, за необхідності і за власним
бажанням, може змінити відомості щодо
даних своєї особи по-батькові.

Проте, з такими висновками суду як в
частині задоволених позовних вимог,
так і в задоволенні яких відмовлено,
колегія суддів погодитися не може.

Відповідно до ст. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі.

Сімейний кодекс України набрав
чинності з 01.01.2004 року.

У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про
практику застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
роз′?яснено, що оскільки підстави для
визнання батьківства за рішенням суду,
зазначені у ст. 128 СК України істотно
відрізняються від підстав його
встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС,
суди, вирішуючи питання про те, якою
нормою слід керуватися при розгляді
справ цієї категорії, повинні виходити
з дати народження дитини. Так, при
розгляді справ про встановлення
батьківства щодо дитини, яка
народилася до 1 січня 2004 р., необхідно
застосовувати відповідні норми КпШС,
беручи до уваги підстави визнання
батьківства, зокрема: докази, що
достовірно підтверджують визнання
відповідачем батьківства, спільне
проживання й ведення спільного
господарства відповідачем та матір'ю
дитини, спільне виховання та утримання
ними дитини.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець
Кіншаса (Конго) є громадянином
Італійської Республіки (а.с. 5, 6).

Згідно свідоцтва про народження,
виданого 24.02.2000 року Відділом
реєстрації актів громадянського стану
Любарського району Житомирської
області, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3
в с. Юрівка Любарського району
Житомирської області, про що в книзі
записів актів громадянського стану про
народження роблено запис № 4. Батьком
ОСОБА_5 зазначено - ОСОБА_8, а матір -
ОСОБА_4 (а.с. 8).

Відповідно до довідки № 1275/59 від 22.06.2000
року у книзі запису актів про
народження Любарського райвідділу
реєстрації актів громадянського стану
24.02.2000 року зроблено запис про
народження ОСОБА_5, батьками зазначено
ОСОБА_4 та ОСОБА_8, відомості про батька
дитини записані за вказівкою матері
відповідно до ст. 55 КпШС України (а.с. 99).

Заочним рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 01.03.2006 року,
яке набрало законної сили, позов Органу
опіки та піклування Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації до ОСОБА_4, третя особа
Управління освіти Святошинського
району м. Києва про позбавлення
батьківських прав задоволено.
Позбавлено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5
батьківських прав відносно її
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.100).

Відповідно до витягу з
розпорядження Святошинської районної
в м. Києві державної адміністрації № 725
від 27.09.2011 року, виховання та спільне
проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
здійснюється в дитячому будинку
сімейному типу, який створено згідно
Розпорядження Святошинської районної
в м. Києві державної адміністрації від
07.07.2005 року № 1052 «Про створення у
Святошинському районі м. Києва
дитячого будинку сімейного типу» (а.с.
10-11).

Згідно висновку експерта
Київського міського клінічного бюро
судово-медичної експертизи № 532 від
28.02.2014 року, складеного на виконання
ухвали Святошинського районного суду
м. Києва від 03.12.2013 року, вірогідність
підтвердження біологічного
батьківства ОСОБА_10 відносно ОСОБА_5
складає величину не менш ніж 99,99 %, таким
чином, біологічне батьківство ОСОБА_10
відносно ОСОБА_5 практично доведено
(а.с. 42-45).

Вирішуючи спір в частині визнання
батьківства щодо ОСОБА_5, суд першої
інстанції не врахував, що норми
Сімейного кодексу України
застосовуються до сімейних
правовідносин, які виникли після
набрання ним чинності, тобто не раніше 1
січня 2004 р.

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3, до
набрання чинності СК України.

Тому в частині вирішення позовних
вимог про визнання батьківства суду
слід було керуватися нормами Кодексу
про Шлюб та сім′?ю України від 20.06.1969
року.

Згідно ч.1 ст. 56 КпШС України особа,
записана як батько або як мати дитини в
книзі записів народжень, або особа, яка
фактично є батьком дитини, в разі
смерті матері чи позбавлення її
батьківських прав має право оспорити
проведений запис протягом року з того
часу, коли їй стало або повинно було
стати відомо про проведений запис.

Згідно роз′?яснень, викладених у
Постанові Пленуму Верховного Суду
України від 12.06. 1998 року № 16 «Про
застосування судами деяких норм
Кодексу про шлюб та сім'ю України», яка
була чинною на час виникнення спірних
правовідносин, оскільки перебіг
встановленого ст. 56 КпШС річного строку
на оспорювання батьківства
починається з того часу, коли особа
дізналась або повинна була дізнатися
про вчинення запису, та обставина, що
особа, з відома якої вчинено запис,
дізналася, що вона є батьком дитини,
після закінчення цього строку, не
змінює порядок його обчислення, але
може бути врахована при вирішенні
питання щодо поважності причин
пропуску строку.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову в цій частині, суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що
позивач із зазначеним позов звернувся
лише в травні 2013 року, більш ніж через 13
років після реєстрації народження
дитини, достовірно знаючи про
народження дитини у 1998 році та
проживаючи з нею та її матір′?ю перші
десять місяців життя дитини, про що
зазначив у своїй позовній заяві.
Протягом року після реєстрації
народження дитини та внесення
відповідного запису про батька дитини
відповідно до ст. 55 КпШС України до
актового запису про народження дитини
позивач із зазначеними вимогами не
звертався. Цей строк є припинувальним і
продовженню не підлягає.

Тому не можна визнати законним рішення
суду в частині задоволення позовних
вимог про визнання батьківства, в
задоволенні позову в цій частині слід
відмовити.

Апеляційна скарга доводів щодо
незаконності рішення суду в
вищезазначеній частині не містить,
разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов′?язковою підставою для
скасування рішення.

Крім того, без правильного вирішення
спору про встановлення батьківства не
можливе вирішення позовних вимог про
зобов′?язання Відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
Любарського районного управління
юстиції у Житомирській області внести
зміни до актових записів, пов′?язаних з
визнанням батьківства ОСОБА_10.
Виходячи з відсутності правових
підстав для визнання батьківства
позивача щодо неповнолітнього ОСОБА_5,
не можуть бути задоволені похідні від
цього вимоги про зобов′?язання
внесення змін до актових записів. Також
цивільно-процесуальне законодавство
України не передбачає покладення
будь-яких обов′?язків за судовим
рішенням на третіх осіб у справі. Тому
саме з таких правових підстав судом
першої інстанції мало бути відмовлено
у задоволенні цих вимог.

Зважаючи на викладене, рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_10.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В
И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_10, подану
представником на підставі довіреності
ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 08 квітня 2014 року
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову ОСОБА_10 до
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації, треті особи:
Служба у справах дітей Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Дитячий будинок
сімейного типу у Святошинському районі
м. Києва, Відділ державної реєстрації
актів цивільного стану Любарського
районного управління юстиції про
визнання батьківства та внесення змін
до актових записів відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту
його проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий - суддя:

Судді:

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
МІСТА КИЄВА

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді
Росік Т.В.

суддів:
Прокопчук Н.О.‚ Мазурик О.Ф.

при секретарі
Обухівському О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_10, подану
представником на підставі довіреності
ОСОБА_2 на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 08 квітня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_10 до
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації, треті особи:
Служба у справах дітей Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Дитячий будинок
сімейного типу у Святошинському районі
м. Києва, Відділ державної реєстрації
актів цивільного стану Любарського
районного управління юстиції про
визнання батьківства та внесення змін
до актових записів‚

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_10, подану
представником на підставі довіреності
ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 08 квітня 2014 року
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову ОСОБА_10 до
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації, треті особи:
Служба у справах дітей Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Дитячий будинок
сімейного типу у Святошинському районі
м. Києва, Відділ державної реєстрації
актів цивільного стану Любарського
районного управління юстиції про
визнання батьківства та внесення змін
до актових записів відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту
його проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий - суддя:

Судді:

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині внесення змін до актових
записів про народження дитини, суд
першої інстанції зазначив про
відсутність підстав для задоволення
позову в цій частині.

З такими висновками суду ____
погоджується колегія суддів
апеляційного суду, виходячи з
наступного.