У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Коротуна В.М.,

Касьяна О.П.,
Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Будівельні ініціативи» про
розірвання договору купівлі-продажу та
за зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будівельні ініціативи» до ОСОБА_3 про
визнання права власності, за
касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будівельні ініціативи» на рішення
апеляційного суду Луганської області
від 16 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будівельні ініціативи» (далі - ТОВ
«Будівельні ініціативи») про
розірвання договору купівлі-продажу,
посилаючись на те, що 06 травня 2010 року
ТОВ «Будівельні ініціативи» уклало з
ОСОБА_3 договір купівлі-продажу № 25.
Предметом договору є товар, а саме:
конструкції трубопроводів, які
складаються з раніше використаних
металевих труб згідно з додатком.

14 травня 2010 року між ТОВ «Будівельні
ініціативи» та ОСОБА_3 був
підписаний акт прийому-передачі до
договору купівлі-продажу від 06 травня
2010 року № 25, після чого відповідач ТОВ
«Будівельні ініціативи» платіжним
дорученням від 14 травня 2010 року
№ 1654 перерахувало ОСОБА_3 грошові кошти
в розмірі 55 250 грн. оплати за
конструкцію водопроводу згідно з
договором від 06 травня 2010 року №
25, при цьому представники ТОВ
«Будівельні ініціативи» обіцяли
доплати вартість товару в розмірі 9 750
грн., але до теперішнього час покупець
товару ТОВ «Будівельні ініціативи»
повністю не розрахувався з позивачем.

Посилаючись на ст. ст. 632, 638, 651 691, 692 ЦК
України, позивач просив розірвати
договір купівлі-продажу від 06 травня 2010
року № 25, судові витрати покласти на
відповідача.

ТОВ «Будівельні ініціативи»
звернулося до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_3 про визнання права
власності, посилаючись на те, що ОСОБА_3
фактично оспорює права власності на
придбані труби та вимагає їх
повернення. Товариство указувало на те,
що 06 травня 2010 року між ними та ОСОБА_3
було укладено договір купівлі-продажу
№ 25, на підставі якого ТОВ «Будівельні
ініціативи» придбало товар:
конструкції трубопроводів, які
складаються з раніше використаних
металевих труб: діаметром 1220 мм,
товщиною 12 мм, довжиною 600 погонних
метрів; діаметром 1020 мм, товщиною 10 мм,
довжиною 700 погонних метрів; діаметром
1020 мм, товщиною 8 мм, довжиною 2400
погонних метрів, які знаходяться в с.
Болотене Валуйської сільради
Станично-Луганського району
Луганської області.

Вартість товару відповідно до умов
договору становить 65 тис. грн. без ПДВ.

На виконання умов договору
купівлі-продажу від 06 травня 2010 року №
25 ТОВ «Будівельні ініціативи»
перерахувало на картковий рахунок
ОСОБА_3 кошти в розмірі 55 250 грн.

Відповідно до вимог ст. ст. 7, 8, 16 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» ТОВ «Будівельні
ініціативи», який є податковим агентом,
перерахувало кошти в розмірі 9 750 грн. у
якості сплати податку з доходів
фізичних осіб з покупки товарів у
фізичної особи на рахунок № 078,
отримувач - УДК у м. Луганську ГУДКУ у
Луганській області, банк отримувача -
ГУДКУ у Луганській області, м. Луганськ,
що підтверджується платіжним
дорученням від 14 травня 2011 року № 1656.

Після сплати грошових коштів був
складений та підписаний сторонами
договору акт прийому-передачі товару

На підставі договору купівлі-продажу
від 06 травня 2010 року № 25, акта
прийому-передачі товару від 14 травня 2010
року та у зв'язку з повною сплатою за
товар згідно з договором ТОВ
«Будівельні ініціативи» взяло на
баланс товариства конструкції
трубопроводів.

ТОВ «Будівельні ініціативи» просило
суд у задоволенні позовної заяви
ОСОБА_3 відмовити, задовольнити їх
зустрічний позов та визнати за ТОВ
«Будівельні ініціативи» право
власності на спірні конструкції
трубопроводів, судові витрати покласти
на відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Луганська від 26 січня 2012 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Зустрічний позов ТОВ «Будівельні
ініціативи» задоволено.

Визнано за ТОВ «Будівельні ініціативи»
право власності на конструкції
трубопроводів, які складаються з
раніше використаних металевих труб:
діаметром 1220 мм, товщиною 12 мм, довжиною
600 погонних метрів; діаметром 1020 мм,
товщиною 10 мм, довжиною 700 погонних
метрів; діаметром 1020 мм, товщиною 8 мм,
довжиною 2400 погонних метрів, які
знаходяться в с. Болотене
Станично-Луганського району
Луганської області (землі Валуйської
сільської ради Станично-Луганського
району від насосної станції № 2 до
насосної станції № 1 та від насосної
станції № 11 в сторону нагульного
ставка № 1, які були придбані ТОВ
«Будівельні ініціативи» у ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу № 25
від 06 травня 2011 року).

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Будівельні ініціативи» судовий збір у
розмірі 650 грн.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 16 січня 2014 року рішення
Ленінського районного суду м.
Луганська від 26 січня 2012 року скасовано
та ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_3 та в
задоволенні зустрічного позову ТОВ
«Будівельні ініціативи» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Будівельні
ініціативи» просить скасувати рішення
суду апеляційної інстанції, мотивуючи
свою вимогу порушенням судом норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права, та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення,
апеляційний суд вказував на те, що
районний суд безпідставно дійшов
висновку щодо правомірності набуття
права власності на трубопровід за ТОВ
«Будівельні ініціативи», оскільки
спірний трубопровід є нерухомим
майном, а тому всі угоди стосовно нього
підлягають державній реєстрації.
Вказаний договір не має державної
реєстрації, а тому такий правочин не є
дією, спрямованою на виникнення, зміну
чи припинення цивільних прав та
обов'язків. Таким чином
ТОВ «Будівельні ініціативи» не набуло
право власності за даним договором, а
позовні вимоги ОСОБА_3 про розірвання
невчиненого договору є
необґрунтованими.

Однак з таким висновком суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення
апеляційного суду не відповідає.

Згідно з вимогами ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Установлено, що 06 травня 2010 року ТОВ
«Будівельні Ініціативи» уклало з
ОСОБА_3 договір купівлі-продажу № 25 (а.с.
6).

Відповідно до пп. 1 п. 1 договору
купівлі-продажу від 06 травня 2010
року № 25 продавець передає у власність,
а покупець приймає та оплачує товар -
конструкції трубопроводів, які
складаються з раніше використаних
металевих труб діаметром 1220 мм,
товщиною 12 мм, довжиною 600
погонних метрів; діаметром 1020 мм,
товщиною 10 мм, довжиною 700 погонних
метрів; діаметром 1020 мм, товщиною 8 мм,
довжиною 2400 погонних метрів.

Вказані труби належали ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу від
01 грудня 2004 року № 41-12/2004, що було
встановлено Станично-Луганським
районним судом Луганської області від
23 грудня 2010 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Луганської
області.

Згідно з пп. 2.1 п. 2 договору
купівлі-продажу від 06 травня 2010 року №
25 сума договору складає 65 тис. грн. без
ПДВ.

14 травня 2010 року між ТОВ «Будівельні
ініціативи» та ОСОБА_3 був
підписаний акт прийому-передачі до
вказаного договору купівлі продажу
(а.с. 7).

На виконання зазначеного договору
купівлі-продажу ТОВ «Будівельні
ініціативи» перерахувало на картковий
рахунок ОСОБА_3 кошти в розмірі 55 250 грн.,
що підтверджується платіжним
дорученням від 14 травня 2010 року № 1654
(а.с. 8).

Згідно з умовами договору (п. 4.2, 4.3
договору) ТОВ «Будівельні ініціативи»
утримує з суми, вказаної у п. 2.1 договору
(65 тис. грн.), податок з доходів фізичних
осіб в розмірі 15 %, які підлягають
перерахуванню до бюджету, та
перераховує оплату за товар без суми
податку, що є утриманим.

ТОВ «Будівельні ініціативи»
перерахувало кошти в розмірі
9 750 грн. на сплату податку з
доходів фізичних осіб з покупки
товарів у фізичної особи на рахунок №
078, отримувач - УДК у
м. Луганську ГУДКУ у Луганській
області, банк отримувача - ГУДКУ у
Луганській області, м. Луганськ, що
підтверджується платіжним дорученням
від 14 травня 2011 року № 1656 (а.с. 55).

На підставі договору купівлі-продажу
від 06 травня 2010 року № 25, акта
прийому-передачі товару від 14 травня 2010
року та в зв'язку з повною сплатою
вартості товару згідно з договором ТОВ
«Будівельні ініціативи» взяло на
баланс товариства конструкції
трубопроводів, що підтверджено
оборотно-сальдовою відомістю по
рахунку: 20.9 ТМЦ за 01 травня 2010 - 02
листопада 2011 року податкового
розрахунку (а.с. 56, ‒?60).

Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України
нотаріальному посвідченню підлягають
договори купівлі-продажу нерухомого
майна.

Установлено, що ТОВ «Будівельні
матеріали» придбало конструкції
трубопроводу, які складаються з
використаних металевих труб різного
діаметру, товщини та довжини.

Згідно зі ст. 181 ЦК України до нерухомих
речей (нерухоме майно, нерухомість)
належать земельні ділянки, а також
об'єкти, розташовані на земельній
ділянці, переміщення яких є неможливим
без їх знецінення та зміни їх
призначення.

Отже, в розумінні ст. 181 ЦК України
металеві труби не відносяться до
об'єктів нерухомого майна, а відтак
будь-які договори щодо їх використання
не потребують нотаріального
посвідчення та державної реєстрації.

Отже, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 та задовольняючи
позовні вимоги ТОВ «Будівельні
ініціативи», суд першої інстанції
обґрунтовано виходив із того, що
товариство належним чином та повністю
виконало умови договору
купівлі-продажу. Оскільки
ОСОБА_3 оспорюється право власності ТОВ
«Будівельні ініціативи» на зазначені
металеві труби, то воно має право в
судовому порядку вимагати визнання
права власності.

До таких висновків суд першої
інстанції дійшов на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилались як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України,
установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будівельні ініціативи» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Луганської
області від 16 січня 2014 року скасувати,
рішення Ленінського районного суду м.
Луганська від 26 січня 2012 року
залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик Судді:
М.В. Дем'яносов

О.П. Касьян

В.М. Коротун

О.В. Попович