АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/412/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2234/14
Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н. І.
Доповідач Петренко В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Петренка В.М.

Суддів: Лобова О.А., Одринської Т.В.

При секретарі: Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства " Райффайзен
Банк Аваль"

на рішення Ленінського районного суду
м.Полтави від 06 травня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства (
ПАТ ) ,, Райффайзен Банк Аваль '', третя
особа на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору: ОСОБА_3 про стягнення
коштів по договорах на вклад

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

06 лютого 2014 року позивач ОСОБА_2
звернулася до суду з вказаним позовом
до ПАТ ,, Райффайзен Банк Аваль '', у
якому прохає ухвалити рішення, яким
стягнути з відповідача на її користь:
заборгованість за договором на вклад
,,Універсальний'' № 20/02-02/39 від 15.10.2005
року в сумі 177 283,5 грн.; заборгованість
за договором на вклад ,, Універсальний''
№ 20/02-02/29 від 15.10.2007 року в розмірі 234
935,6 грн.;

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
вона зверталась до банку щодо
повернення вкладів з відсотками, але
банком безпідставно відмовлено у
виплаті коштів.

Рішенням Ленінського районного
суду м.Полтави від 06 травня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства ,, Райффайзен
Банк Аваль'' (01011, м. Київ, вул. Лєскова,9,
) на користь ОСОБА_2
заборгованість :

За договором на вклад
,,Універсальний'' № 20/02-02/39 від 15
жовтня 2005 року загальною сумою 160 960
грн. 09 коп. з яких:

- 150 000 грн. - вклад;

- 7 249 грн. - відсотки за
користування вкладом;

- 3 148 грн.98 коп. - пеня;

- 566 грн.11 коп. - три
відсотки річних за прострочення
грошового зобов'язання.

- 171,71грн. - три
відсотки річних за прострочення
грошового зобов'язання;

За договором на вклад
,,Універсальний'' № 20/02-02/29 від 15
жовтня 2007 року загальною сумою 234 935
грн. 60 коп. з яких:

- 200 000 грн. - вклад;

- 29 589 грн. - відсотки за
користування вкладом;

- 4 591 грн. 80 коп. - пеня;

- 754 грн. 80 коп. - три
відсотки річних за прострочення
грошового зобов'язання.

В іншій частині позову
відмовлено.

Вирішено питання про судові
витрати.

З вказаним рішенням не погодився
відповідач ПАТ ,, Райффайзен Банк
Аваль''. В апеляційній скарзі,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального і матеріального права,
просить його скасувати, та ухвалити
нове про відмову в задоволенні
позовних вимог. Скаргу обґрунтовує тим,
що суд при вирішенні питання по суті
не в повному обсязі з"ясував обставини,
що мають значення для справи, суд при
винесенні оскаржуваного рішення не
взяв до уваги відсутність договорів
між ОСОБА_2 та ПАТ ,, Райффайзен Банк
Аваль'', не встановлено, що будь-який
працівник банку мав повноваження на
укладення договорів на вклад з більш
високою ставкою, ніж встановлена
органом Банку; не враховано, що вимоги
про стягнення 3% річних та пені заявлені
з пропущенням терміну позовної
давності.

Колегія суддів, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
обґрунтована і не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Згідно п.1.ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення
рішення без змін, з підстав
передбачених ст.308 ЦПК України.

Відповідно ч.1 с. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Судом першої інстанції
з дотриманням норм цивільного
процесуального законодавства
встановлено, що 15 жовтня 2005 року між
АППБ ,,Аваль'' ( правонаступником якого є
ПАТ ,, Райффайзен Банк Аваль'') та
ОСОБА_2 було укладено договір на
вклад ,,Універсальний '' № 20/02-02/39.

Згідно п.1.1 умов цього договору
вкладник передала, а Банк в свою
чергу прийняв вклад ,,
Універсальний '' грошові кошти в гривні
на суму 49 000 грн., строком на 6
місяців, відсоткова ставка відповідно
п.1.2.умов договору по вкладу
встановлюється у розмірі 30% річних.

Факт передачі коштів банку по
даному договору підтверджується
прибутковим касовим ордером
Миргородського відділення
Полтавського обласного філіалу АППБ
«Аваль» від 15 жовтня 2005 року № 4( а.с.
13, 14-15).

Крім того, як було встановлено в
судовому засіданні, і це
підтверджується матеріалами справи, 15
квітня 2006 року вклад поповнено на суму
21 000 грн., 15 жовтня 2006 року на суму 16 000
грн. та на суму 80 000 19 липня 2007 р., що
підтверджується прибутковим касовим
ордером №2 від 15.04.2006 р., прибутковим
касовим ордером №6 від 15.10.2006 р . та
прибутковим касовим ордером №7 від
15.07.2007 р, а всього на суму 166 000 грн.( а.с.16,
17, 18 ).

15 квітня 2007 року між
АППБ «Аваль» та ОСОБА_2 було укладено
договір про вклад Універсальний №
20/02-2/29. Згідно умов даного договору
вкладник передала, а банк прийняв
вклад ,,Універсальний'' на суму 45 500
тисяч грн.., строком на 6 місяців.
Відповідно до п.1.2. умов договору
відсоткова ставка по вкладу
встановлюється у розмірі 30% річних.

Факт передачі коштів відповідачу
по даному договору підтверджується
прибутковим касовим ордером
Миргородського відділення
Полтавського обласного філіалу АППБ ..
,,Аваль'' від 06 квітня 2005 року № 7 (а.с.19, 20,
21).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що між
сторонами існують спірні
правовідносини, які випливають з
зобов'язального права договорів
банківського вкладу і відповідач
зобов'язаний повернути вкладнику
внесені нею суми вкладу відповідно до
умов договорів та вимог ст. 1058 - 1060 ЦК
України.

Як встановила колегія суддів,
такий висновок місцевого суду є
правильним, оскільки суд дійшов його
після повного, всебічного та
об'єктивного з'ясування фактичних
обставин справи, прав та обов'язків
сторін в даних правовідносинах, з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.

Статтею 1059 ЦК України встановлено,
що договір банківського вкладу
укладається у письмовій формі.
Письмова форма договору банківського
вкладу вважається додержаною, якщо
внесення грошової суми підтверджено
договором банківського вкладу з
видачею ощадної книжки або сертифіката
чи іншого документа, що відповідає
вимогам, встановленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності (банківськими
правилами) та звичаями ділового
обороту.

Висновки суду першої інстанції
також узгоджуються з п. 1.4 Положення про
порядок здійснення банками України
вкладних (депозитних ) операцій з
юридичними і фізичними особами,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 3
грудня 2003 року №516, зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України 29 грудня
2003 року за №1256/8577 щодо документів,
якими підтверджується залучення
банком вкладів (депозитів) юридичних і
фізичних осіб та п.2 глави 2 розділу 3
Інструкції про касові операції в
банках України, затвердженої
постановою правління Національного
банку України від 14 серпня 2003 року за
№337 і зареєстрованої у Міністерстві
юстиції України 5 вересня 2003 року за
№768/8089 щодо визначення переліку
прибуткових касових документів та
порядок приймання готівки від
клієнтів.

Так, встановивши, що положення
вищевказаної Інструкції встановлюють
порядок і вимоги щодо здійснення
банками, їх філіями та відділеннями
касових операцій і не встановлюють
будь-яких обов'язкових правил
поведінки для клієнтів банку, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що позивач не може нести
відповідальність за порушення
працівниками банку положень
Інструкції та інших внутрішніх
банківських нормативних документів.

Окрім того, встановивши, що
відповідно до посадової інструкції
начальника Миргородського відділення
Полтавської обласної дирекції
"Райффайзен Банк Аваль" ОСОБА_3 на час
укладення договору з позивачем мала
право на заміщення будь-якого
працівника банку, у тому числі і касира,
забезпечувала належний стан
організації касової роботи відділення,
а також, на підставі діючої на той час
довіреності, мала право підписувати
від імені ВАТ "Райффайзен Банк Аваль"
розрахунково-касові документи
(прибуткові, видаткові та реєстри) і
одержувати майно, суд обґрунтовано
визнав, що при укладенні депозитних
договорів між сторонами були дотримані
передбачені законодавцем зміст та
форма договору.

В судовому засіданні представник
Банку не заперечувався факт
повноважності підпису особи у спірних
договорах та прибуткових касових
ордерах, які засвідчені печаткою
банківської установи, дійсність і
справжність якої не заперечується.

Крім того в матеріалах справи
мається висновок експерта №465/42 та
№465/43 від 16 січня 2013 року у яких
зазначено, що підпис у графі ,,банк''
договорів №20/02/39 від 15.10.2005 р. та №20/02/29
від 15.10.2007 р., а також у графі
,,контролер'' на вище перерахованих
прибуткових касових ордерах виконаний
гр.ОСОБА_3. На спірних договорах та
прибуткових касових ордерах міститься
відбитки печатки ,,Миргородське
відділення'' Полтавський обласний
філіал, акціонерний поштово-пенсійний
банк ,, Аваль'', код 22550043 (а.с.120-144).

З врахуванням вищевикладеного,
вірним є висновок місцевого суду, що
надані позивачем договори на вклад ,,
Універсальний'' та прибуткові валютні
ордери: №4 від 15 жовтня 2005 р.,№2 від 15
квітня 2006 р., №6 від 15 жовтня 2006 р., №7 від
19 липня 2007 р. та №2 від 15 квітня 2007 р.. Всі
ці касові ордери підписані
уповноваженою особою Банку,
відповідають вимогам, які встановлені
для вказаних документів та
підтверджують отримання Банком коштів
( а.с.15- 21).

Таким чином посилання апелянта
щодо не отримання коштів Банком, не
відповідність прибуткового валютного
ордеру формі, встановленій НБУ та
відсутність повноважень у ОСОБА_3, як
начальника Миргородського відділення
Банку, підписувати касові документи та
здійснювати касові операції є
безпідставними та спростовуються
матеріалами справи.

Встановивши зазначені обставини,
суд першої інстанції обґрунтовано
визнав, що Банк взяті на себе
зобов'язання не виконав та у визначений
у договорах строк не повернув суму
вкладів, що суперечить вимогам закону
щодо виконання умов договору та ст. 1074
ЦК України. У зв'язку з чим він
зобов'язаний повернути суму вкладу,
сплатити три відсотки річних за весь
час прострочення виконання
зобов'язання, пеню за прострочення
зобов'язання, як передбачено ст. 625 ЦК
України.

Вирішуючи питання про стягнення
пені, суд вірно виходив з того, що вона
підлягає стягненню за один рік, як
передбачено п. 1 ч. 2 ст. 258, 261 ЦК України.

При цьому, суд першої інстанції
вірно застосував закон, що регулює ці
відносини, правильно визначив суми
коштів, що підлягають стягненню,
ухвалив правильне рішення, яке
відповідає вимогам матеріального і
процесуального права.

Не заслуговують на увагу колегії
суддів твердження відповідача, що
підставою для відмови в задоволенні
позову є пропущення позивачкою строку
звернення до суду.

Згідно п.2 ч.1 ст.268 ЦК України
позовна давність не поширюється на
вимогу вкладника до банку ( фінансової
установи ) про видачу вкладу.

Крім того, як вбачається із
матеріалів справи позивачка ОСОБА_2 26
вересня 2013 року звернулась до Банку із
зверненням - вимогою про повернення
коштів за договорами на вклад
,,Універсальний'' №20/02/839 від 15.10.2005р. в
розмірі 166 000 грн. та договору за
№20/02-02/29 від 15.04.2007 р. в розмірі 200 000 грн.

Відповідь на вказану вимогу
ОСОБА_2 отримала в жовтні 2013 року. Отже
про порушення свого права позивачка
дізналася лише в жовтні 2013року, а до
суду звернулась в лютому 2014 року (а.с.8-
10).

Як встановила колегія суддів,
такі висновки місцевого суду є вірними,
оскільки суд дійшов їх після
повного, всебічного та об'єктивного
з'ясування фактичних обставин справи,
прав та обов'язків сторін в даних
правовідносинах.

Доводи апеляційної скарги не містять
відповідних доказів, які б спростували
висновки суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія судів
приходить до висновку про те, що
рішення постановлено судом першої
інстанції з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
в зв'язку з чим не вбачається підстав
для скасування або зміни судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 , 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства " Райффайзен
Банк Аваль" - відхилити.

Рішення Ленінського
районного суду м.Полтави від 06 травня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя:
В.М.Петренко

Судді:
О.А.Лобов

Т.В.Одринська

З оригіналом згідно

Суддя
В.М.Петренко