Справа № 456/1228/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/4595/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2, представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 19 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання повнолітнього сина, який
продовжує навчання,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулась до суду з
позовом в якому з врахуванням
збільшення позовних вимог просить суд
стягувати з відповідача ОСОБА_2 на
користь сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
продовжує навчання, аліменти в розмірі
1/3 частини всіх видів доходу (заробітку)
відповідача щомісячно, починаючи з 14
березня 2014 року і до закінчення ним
навчання, тобто до 30 червня 2015 року. В
обґрунтування вимог покликається на
те, що в 1995 році між нею та відповідачем
по справі було зареєстровано шлюб, який
рішенням Стрийського міського суду від
11.12.1998 р. розірвано. Рішенням
Стрийського міського суду від 10.12.2001 р.,
рішенням виконавчого комітету
Стрийської міської ради від 25.07.2002 р.
№226 та рішенням опікунської ради від
23.07.2002 р. неповнолітньому ОСОБА_5
змінено прізвище «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5».
Постановою Стрийського міського суду
від 09.12.1998 р. з відповідача ОСОБА_6 було
стягнуто на її користь аліменти на
утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4
частини всіх видів доходу (заробітку)
відповідача, починаючи з 26.11.1998 р. і до
досягнення сином повноліття.
Відповідач протягом 10-ти років
ухилявся від сплати аліментів і в
примусовому порядку їх стягнення
розпочалося аж в грудні 2008 р. і
проводилося протягом 6-ти років до
досягнення сином повноліття. Рішенням
Стрийського міського суду від 10.12.2001 р.
відповідач ОСОБА_2 був позбавлений
батьківських прав. Крім повнолітнього
сина ОСОБА_5, на її утриманні
знаходяться ще двоє дітей-близнят, 2004
року народження, від другого шлюбу.
Вона має статус багатодітної матері,
працює медсестрою в дошкільному
навчальному закладі №22
«Весняночка» та отримує низьку
заробітну плату в середньому 1775 грн. в
місяць. Згідно довідки №130 від 04.03.2014 р.
повнолітній син ОСОБА_5 навчається на
другому курсі ВПУ №34 м. Стрий на денній
формі навчання, строк навчання з 01.09.2012
р. по 30.06.2015 р. Відповідач на утримання
сина допомоги не надає, в той час як
працює на офіційній роботі, де отримує
заробітну плату в розмірі 10 000 грн., а в
неї відсутні матеріальні можливості
повністю забезпечити потреби сина, а
тому просить позов задоволити.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 19 травня 2014
року задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_2, на користь ОСОБА_5 аліменти в
розмірі 1/6 частини його заробітку
(доходу) щомісячно, починаючи з 14
березня 2014 року і до закінчення ним
навчання, тобто до 30 червня 2015 року. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено за безпідставністю. Рішення
в частині стягнення аліментів в межах
суми платежу за один місяць звернуто до
негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2
судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_4 подавши
апеляційну скаргу, у якій зазначає, що
вважає рішення несправедливим,
незаконним та необґрунтованим,
оскільки воно ухвалене з грубим
порушенням норм матеріального та
процесуального права, при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи та невідповідності
висновків суду обставинам справи.
Вказує що районний суд не звернув увагу
на те, що рішенням Апеляційного суду
Львівської області від 31.01.2012р., яке
вступило в законну силу, в цій частині
залишено без змін рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 07 листопада 2011 року та
встановлено спроможність виконання
обов'язку ОСОБА_2 по сплаті аліментів на
утримання сина в розмірі 1/4 частини із
всіх видів заробітку. Звертає увагу
суду, що матеріальний стан відповідача
значно покращився, що вказує на
можливість продовження стягнення з
нього аліментів в розмірі 1/4 частини
всіх видів заробітку на час що
залишився до закінчення навчання сина,
тобто по 30.06.2015 р. Окрім того зазначає,
що районний суд безпідставно відмовив
у витребуванні доказів на
підтвердження отриманих відповідачем
доходів за 10 років ухилення від сплати
аліментів.

Просить скасувати рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 19 травня 2014 року та
ухвалити нове рішення яким позов
ОСОБА_4 задовольнити повністю та
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5
аліменти в розмірі 1/4 частини всіх
видів його заробітку щомісячно
починаючи з 14 березня 2014 року і до
закінчення навчання 30.06.2015 року. Окрім
того просить покласти усі судові
витрати пов'язані з апеляційним
розглядом апеляційної скарги на
платника аліментів ОСОБА_2.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2,
представника ОСОБА_3, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. На
підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам.

Районним судом встановлено, що згідно
копії рішення Стрийського міського
суду Львівської області від 11.12.1998 р.
шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано
(а.с.4).

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 (а.с.6).

Постановою Стрийського міського суду
Львівської області від 09.12.1998 р. з
відповідача по справі ОСОБА_2 на
користь позивача ОСОБА_4 до досягнення
сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
повноліття, стягувались аліменти в
розмірі 1/4 частини всіх його видів
доходів (заробітку) (а.с.9).

Рішенням виконавчого комітету
Стрийської міської ради Львівської
області від 25.07.2002 р. «про зміну
прізвища неповнолітньому ОСОБА_5 1996
р.н.» дозволено зміну прізвища
неповнолітньому ОСОБА_5 на прізвище
ОСОБА_5 (а.с.5).

Згідно довідки КП «Мрія» № 889 від
12.03.2014р. син ОСОБА_5 проживає разом з
позивачкою ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Матеріалами справи встановлено, що
згідно довідки №130 від 04.03.2014 р., ОСОБА_5
навчається на другому курсі ВПУ №34 м.
Стрий на денній формі навчання, строк
навчання з 01.09.2012 р. по 30.06.2015 р. та
знаходиться на неповному державному
утриманні (а.с. 10) та отримує
стипендію в розмірі 275 грн. (а.с. 46)

Районним судом встановлено, що
позивачка працює у Дошкільному
навчальному закладі (ясла-садок) №22 к/т
«Весняночка» на посаді старшої
медсестри. Згідно довідки про доходи
ОСОБА_4, вона отримала загальну суму
доходу за період з 01 вересня 2013 р. по 28
лютого 2014 р. за винятком аліментів в
сумі 10 059, 24 грн. (а.с. 19)

Відповідач ОСОБА_2 з 13.02.1999 р. перебуває
у шлюбі з ОСОБА_10 (а.с.33), від шлюбу у них
народилося двоє дітей: ОСОБА_11
ІНФОРМАЦІЯ_3, (а.с.34) та ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.35).

Згідно копії трудової книжки
відповідач ОСОБА_2 з 25.09.2003 р. прийнятий
на роботу та на даний час працює
керівником проектів та програм у сфері
матеріального виробництва ТзОВ «Леоні
Ваерінг Системс УА ГмБХ» (а.с.32).

У відповідності до ст.141 СК України
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і
обов'язків і не звільняє від обов'язків
щодо дитини.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі, яка
визначається судом.

Статтею 182 цього ж кодексу передбачено,
що при визначенні розміру аліментів
суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини, самого
платника аліментів, наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина, інші обставини, що
мають істотне значення.

У відповідності до ст. 198 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
утримувати своїх повнолітніх
непрацездатних дочку, сина, які
потребують матеріальної допомоги, якщо
вони можуть таку матеріальну допомогу
надавати.

Відповідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо
повнолітня дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку із цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу. При визначенні
розміру аліментів з одного з батьків
суд бере до уваги можливість надання
утримання другим з батьків,
своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

Згідно п.20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 15 травня
2006 року №3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
передбачено, що обов'язок батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: 1) досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; 2) продовження ними
навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; 4) наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Задовольняючи частково позов
ОСОБА_4 та визначаючи аліменти в
розмірі 1/6 частини всіх видів доходу
(заробітку), районний суд виходив з
того, що відповідач ОСОБА_2 має
можливість в зазначеній частці
надавати матеріальну допомогу на
утримання сина, який продовжує
навчання.

Колегія суддів приходить до
висновку, що районним судом при
винесенні рішення про стягнення з
ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/6 частини
його заробітку (доходу) щомісячно,
враховано обставини справи та вимоги
ст.ст. 141, 182, 200 Сімейного кодексу
України.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не ґрунтуються на
доказах та на законі і не спростовують
висновків районного суду, а тому
підстави для скасування рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 19 травня 2014 року
відсутні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 19 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Л.Б. Струс

Судді
М.М. Шандра

Н.Л. Шумська