АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
інстанції - Малинников О.Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,
Іванченко М.М.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Приватного
підприємства «Віталфарма» на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 30 вересня 2014 року в справі за
позовом Приватного підприємства
«Віталфарма» до ОСОБА_1 про стягнення
сум, передбачених ст. 625 ЦК України за
невиконання грошових зобов'язань, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з позовом,
до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних та
індексу інфляції за невиконаним
грошових зобов'язань, обумовлених
попереднім договором від 24.06.2008 року.

Свою заяву обґрунтовував тим, що
відповідач, який відмовився від
укладання основного договору за
умовами попереднього договору
зобов`язаний був повернути йому суму 969
940 грн.

Так як вказане грошове зобов`язання
відповідачем виконане не було, позивач
за період з 26 липня 2008 року до 23 лютого
2012 року нарахував на вказану суму 3%
річних та індекс інфляції, та просив
стягнути в якості 3% річних - 104 273 грн. 76
коп., та 355871 грн. залишку боргу з
урахуванням індексу інфляції.

У судовому засіданні 30.09.2014 року
позивач звернувся із заявою про зміну
позовних вимог та просив стягнути з
відповідача грошові суми за
невиконання грошового зобов'язання у
розмірі 1.939.880 грн. , обов'язок
сплачувати які був встановлений
рішенням апеляційного суду м. Києва від
13 березня 2014 року.

Ухвалою суду відмовлено у прийнятті
заяви про збільшення позовних вимог.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 30.09.2014 року в
задоволені позову Приватного
підприємства «Віталфарма» до ОСОБА_1
про стягнення збитків за невиконання
зобов'язань - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду,
представник ПП «Віталфарма», подав
апеляційну скаргу, в якій просив його
скасувати та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

В скарзі зазначав, що висновки суду не
відповідають обставинам справи,
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, порушено норми
матеріального та процесуального права.
Суд безпідставно не прийняв до
розгляду заяву позивача про збільшення
позовних вимог, внаслідок чого
безпідставно звільнив відповідача від
відповідальності за невиконання
грошових зобов`язань, передбаченої ст.
625 ЦК України.

В апеляційному суді представники
позивача доводи скарги підтримали.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення скарги.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого судом рішення, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов`язання на вимогу
кредитора зобов`язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми ,якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 24.06.2008 року між
сторонами укладено попередній договір,
за умовами якого вони домовились у
строк до 01.08.2008 року укласти договір
купівлі-продажу цілісного майнового
комплексу.

4 липня 2008 року сторонами були
підписані та нотаріально посвідчені
зміни до попереднього договору, згідно
із якими протягом 20 днів з моменту
набуття у власність цілісного
майнового комплексу і отримання
письмового повідомлення та копій
відповідних документів, сторони
домовились укласти основний договір,
ПП «Віталфарма» зобов'язалось набути у
власність вказане майно у строк до 25
липня 2008 року.

На підтвердження свого наміру ПП
«Віталфарма» сплатило ОСОБА_1 969.940 грн.
згідно із п.5 попереднього договору.

Пунктом 13 цього договору у другому
реченні передбачалось, що покупець має
право відмовитись від укладання
основного договору, а продавець має
повернути йому сплачену згідно із п.5
договору суму у розмірі 969.940 грн. у
випадках обумовлених у цьому пункті.

Останнім рішенням апеляційного суду м.
Києва від 13 березня 2014 року скасовано
рішення Шевченківського районного
суду від 09 вересня 2013 року та ухвалено
нове рішення у справі за позовом ПП
«Віталфарма» до ОСОБА_1 про стягнення
збитків та зустрічним позовом ОСОБА_1
до ПП «Віталфарма» про визнання
недійсними пункту договору про
зобов'язання укладення основного
договору купівлі-продажу. За цим
рішенням задоволені вимоги ПП
«Віталфарма» частково. Стягнуто з
ОСОБА_1 сума 1.939.880 грн. на користь ПП
«Віталфарма» у решті позовних вимог та
у зустрічному позові відмовлено.
Розглядаючи цю справу апеляційний суд
встановив, що основний договір між
сторонами не був укладений та
ураховуючи, що першим реченням пункту 13
передбачена відповідальність ОСОБА_1
за не виконання попереднього договору
та за не набуття ним у власність
майнового комплексу у зазначений у
договорі строк у вигляді повернення
суми 1 939 880 грн., що фактично є збитками
позивача, тому апеляційний суд дійшов
висновку, що відсутні підстави для
покладення на ОСОБА_1 обов`язку
повертати ще й грошову суму 969 940 грн.
(а.с.180 зворот)

Обставини встановлені цим рішенням не
підлягають доведенню в даній справі
відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України.

Враховуючи, що за розглянутими
позовними вимогами, позивач просив
стягнути нарахування індексу інфляції
та 3% річних саме за не повернення суми
969 940 грн., колегія суддів приходить до
висновку, що суд першої інстанції
правомірно відмовив в задоволенні
таких позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з доводами скарги з
приводу безпідставної відмови суду у
прийнятті до розгляду заяви про зміну
позовних вимог під час судового
розгляду.

Проте виходячи з вимог ст. 303 ЦПК
України, апеляційний суд не
повноважний розглядати позовні вимоги,
які не були предметом розгляду
районного суду, також відповідно до
діючого ЦПК України, апеляційний суд не
вправі скасувати рішення з поверненням
справи на новий розгляд, а тому в межах
розглянутих позовних вимог,
передбачені законом підстави для
скасування судового рішення відсутні.

Позивач не позбавлений права
звернутись з окремим позовом про
нарахування сум передбачених ст. 625 ЦК
України за не виконання грошових
зобов`язань, обов`язок виконувати які,
був встановлений вищенаведеним
рішенням апеляційного суду від 13
березня 2014 року.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Віталфарма» відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 30 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів з
дня набрання законної сили.

Головуючий
Судді