Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №601/1973/12
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Шевчук А.М.,

суддів: Забродського М.І.,
Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового
засідання: Трохимчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
відділу державної виконавчої служби
Андрушівського районного управління
юстиції, управління Державної
казначейської служби України в
Андрушівському районі, за участю
прокурора Андрушівського району, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Андрушівського районного
суду Житомирської області від 07 квітня
2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до відділу державної
виконавчої служби Андрушівського
районного управління юстиції (далі -
ВДВС Андрушівського РУЮ). Просив
стягнути у відшкодування матеріальної
шкоди 4 000 грн. та у відшкодування
моральної шкоди 1 000 грн. В
обґрунтування позову посилався на те,
що рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 16 грудня 2009 року стягнуто на його
користь з ОСОБА_2 9 171 грн. Його позов
був забезпечений шляхом накладення
арешту на частину нерухомого майна,
належну ОСОБА_2 Ухвалою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 05 жовтня 2012 року бездіяльність
державного виконавця ВДВС
Андрушівського РУЮ щодо виконання вище
вказаного судового рішення визнано
неправомірною. Моральну шкоду
обґрунтовує душевними стражданнями,
яких він зазнав у зв'язку з тривалим
невиконанням судового рішення у
примусовому порядку через
бездіяльність державного виконавця.

Ухвалою Андрушівського районного суду
Житомирської області від 25 лютого 2014
року до участі у справі в якості
співвідповідача залучено управління
Державної казначейської служби
України в Андрушівському районі
Житомирської області (а.с.220).

Рішенням Андрушівського
районного суду Житомирської області
від 07 квітня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу. Просить рішення
скасувати та ухвалити нове по суті
позовних вимог. Вважає, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Зазначає, що здійснені ним
витрати на відновлення свого
порушеного права та встановлена
судовим рішенням бездіяльність
державного виконавця і є причинним
зв'язком між шкодою і неправомірними
діями заподіювача шкоди, який суд не
врахував; суд неналежно оцінив докази
понесених ним витрат: договір про
надання правової допомоги, акт
виконаних робіт та квитанцію про
сплату за послуги правового характеру.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає, що вона
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Відмовляючи у відшкодуванні
матеріальної шкоди, суд першої
інстанції виходив із того, що не надано
доказів завдання державним виконавцем
позивачу матеріальної шкоди при
виконанні рішення Броварського
міськрайонного суду за виконавчим
листом, а відмовляючи у відшкодуванні
моральної шкоди, пославшись на ч.2 ст.1167
ЦК України, якою визначено перелік
випадків відшкодування моральної
шкоди, - виходив із того, що позивач не
надав жодних доказів, які б
підтверджували факт заподіяння йому
моральної шкоди бездіяльністю
державної виконавчої служби, зокрема
державного виконавця.

Колегія суддів не може погодитися
з таким висновком суду першої
інстанції щодо моральної шкоди з
огляду на наступне.

Судом встановлено та вбачається
із матеріалів справи, що рішенням
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 16 грудня 2009 року
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
кошти у загальній сумі 9 171 грн.

Постановою державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Андрушівського районного управління
юстиції від 04 квітня 2010 року відкрито
виконавче провадження щодо
примусового виконання виконавчого
листа №2-3678 про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 вище вказаної суми
(а.с.45).

Ухвалою Броварського міськрайонного
суду Київської області від 05 жовтня 2012
року бездіяльність державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Андрушівського
районного управління юстиції щодо
виконання рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 16 грудня 2009 року за виконавчим
листом №2-3678 визнано неправомірною
(а.с.5-6).

Відповідно до ч.1 ст.1174 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

При розгляді позову фізичної особи
про відшкодування шкоди (збитків),
заподіяних діями (бездіяльністю)
державного виконавця, суд повинен
виходити з вимог вказаної вище норми
матеріального права, ст.11 Закону
України «Про державну виконавчу
службу», ч.2 ст.87 Закону України «Про
виконавче провадження» та положень п.28
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» і
враховувати, що в таких справах
відповідачами є держава в особі
відповідних органів державної
виконавчої служби, що мають статус
юридичної особи, в яких працюють
державні виконавці, та відповідні
територіальні органи Державної
казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової
відповідальності за завдання шкоди у
такому випадку є правопорушення, що
включає як складові елементи шкоду,
протиправне діяння особи, яка її
завдала, причинний зв'язок між ними.
Шкода відшкодовується незалежно від
вини.

Належним доказом протиправних
(неправомірних) рішень, дій чи
бездіяльності держаного виконавця є,
як правило, відповідне судове рішення
(вирок) суду, що набрало законної сили,
або відповідне рішення вищестоящих
посадових осіб державної виконавчої
служби.

Ухвала Броварського міськрайонного
суду Київської області від 05 жовтня 2012
року є чинною. Суду не надано доказів її
скасування у встановленому законом
порядку. Обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини (ч.3 ст.61
ЦПК України).

Із акту виконаних робіт та проведення
оплати за роботу від 01 вересня 2012 року
вбачається, що він складений на
виконання адвокатом робіт згідно з
договором про надання правової
допомоги від 01 липня 2012 року №14 про
підготовку матеріалів, скарг до
начальника відділу ДВС Андрушівського
РУЮ, скарг до Броварського
міськрайонного суду Київської області
та загальна сума оплати роботи
проведена позивачем в розмірі 4 000 грн.
(а.с.3-4).

За таких обставин, вирішуючи спір, суд
першої інстанції обґрунтовано вважав,
що неправомірна бездіяльність
державного виконавця відділу ДВС
Андрушівського районного управління
юстиції у процедурі виконання
виконавчого листа №2-3678 доведена
ухвалою Броварського міськрайонного
суду Київської області від 05 жовтня 2012
року. Однак, інші складові елементи
праворушення, що є підставою для
цивільно-правової відповідальності, а
саме, майнова шкода, зокрема її розмір,
та причинний зв'язок не доведені.

Доводи апеляційної скарги
відносно того, що суд першої інстанції
неналежно оцінив надані ним докази
понесених витрат на відновлення його
порушеного права: договір про надання
правової допомоги, акт виконаних робіт
та квитанцію про сплату за послуги
правового характеру не відповідають
дійсності, оскільки позивач такий
документ, як квитанцію про сплату за
послуги правового характеру суду
першої інстанції не надавав та такого
документу до матеріалів апеляційної
скарги не долучав. У матеріалах справи
немає належних та допустимих доказів
(фінансових документів), які б
підтверджували дійсність понесення
позивачем витрат у сумі 4 000 грн. та
зв'язок із неправомірною бездіяльністю
державного виконавця. Наданих
позивачем доказів недостатньо для
доведення тих обставин, на які він
посилається, а суд не може ґрунтувати
висновки на припущеннях.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що відмова суду першої
інстанції у відшкодуванні
матеріальної шкоди обґрунтована,
відповідає встановленим по справі
обставинам, правильно застосовано
норми матеріального права, доводи
апеляційної скарги в цій частині не
змінюють висновків суду першої
інстанції, а тому рішення в частині
майнової шкоди залишається без змін.

Статтею 23 ЦК України встановлено право
особи на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав та законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

По даній справі судом не встановлено
випадків, передбачених частиною
другою ст.1167 ЦК України. За таких
обставин, при вирішенні питання щодо
відшкодування моральної шкоди
підлягають доказуванню такі складові
елементи правопорушення як: шкода,
протиправне діяння особи, яка її
завдала, причинний зв'язок між ними,
вина.

Державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження.

У Законі України «Про виконавче
провадження» поняття «виконавче
провадження» розуміється як
завершальна стадія судового
провадження (стаття 1).

Більше чотирьох років рішення
Броварського міськрайонного суду від 16
грудня 2009 року залишається не
виконаним, хоча в процесі досудової
підготовки ухвалою Броварського
міськрайонного суду від 26 жовтня 2009
року позов було забезпечено та
накладено арешт на 1/5 частину квартири
АДРЕСА_1. Запроваджена й процедура
примусового виконання.

Так, при розгляді скарги позивача на
бездіяльність державного виконавця
Броварським міськрайонним судом було
встановлено, що лише звернення
позивача до суду зі скаргою на
бездіяльність державного виконавця
спонукала останнього у вересні 2012 року
(через два роки після відкриття
виконавчого провадження) направити
стягувачу листа про необхідність
авансування виконавчих дій у розмірі 600
грн., що заявником виконано. Державний
виконавець своєчасно не вживав
заходів, передбачених Законом України
«Про виконавче провадження»,
спрямованих на виконання судового
рішення, належним чином не виконував
обов'язків.

Таким чином, вина державної виконавчої
служби у тривалому невиконанні
рішення суду доведена ухвалою
Броварського міськрайонного суду від 05
жовтня 2012 року.

Невиправдано тривале невиконання
рішення суду за виконавчим листом
через неправомірну бездіяльність
державного виконавця відділу ДВС
Андрушівського районного управління
юстиції завдало позивачу душевних
страждань.

При визначенні розміру грошового
відшкодування моральної шкоди колегія
суддів враховує характер
правопорушення, глибину душевних
страждань, ступінь вини державного
виконавця, інші обставини справи, які
мають істотне значення, вимоги
розумності і справедливості та
присуджує у відшкодування моральної
шкоди 500 грн.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України
«Про державну виконавчу службу» шкода,
заподіяна державним виконавцем
фізичним чи юридичним особам під час
виконання рішення, підлягає
відшкодуванню у порядку передбаченому
законом, за рахунок держави.

Згідно із п.2 ст.41, ст.42 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 серпня 2011 року №845, казначейство
здійснює безспірне списання коштів
державного бюджету для відшкодування
шкоди, заподіяної фізичним та
юридичним особам внаслідок незаконно
прийнятих рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади їх посадових
чи службових осіб.

Відповідно до Положення про управління
(відділення) Державної казначейської
служби України у районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського значення,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 12 жовтня 2011 року
№1280 (з відповідними змінами та
доповненнями), управління Державної
казначейської служби України в
Андрушівському районі є
територіальним органом Державної
казначейської служби України та
наділене статусом юридичної особи
публічного права.

Таким чином, вирішуючи питання щодо
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції на зазначені вище
положення закону та обставини справи
увагу не звернув, належної оцінки їм не
надав, неправильно застосував норми
матеріального права та ухвалив
помилкове рішення, яким відмовив у
відшкодуванні моральної шкоди.

З огляду на вище викладене, колегія
суддів скасовує рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
відшкодуванні моральної шкоди та
ухвалює в цій частині нове рішення,
яким стягує з державного бюджету
України шляхом безспірного списання
коштів з єдиного рахунку Державної
казначейської служби України через
управління Державної казначейської
служби України в Андрушівському районі
Житомирської області на користь
ОСОБА_1 500 грн. у рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Андрушівського районного
суду Житомирської області від 07 квітня
2014 року скасувати в частині відмови у
відшкодуванні моральної шкоди та
ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з державного бюджету
України шляхом безспірного списання
коштів з єдиного рахунку Державної
казначейської служби України через
управління Державної казначейської
служби України в Андрушівському районі
Житомирської області на користь
ОСОБА_1 500 грн. у рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Рішення в частині відмови у
відшкодуванні матеріальної шкоди
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: