22-ц/775/603/2014(м)
Головуючий у 1-ій інстанції
Суддя-доповідач
24 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
суддів Ігнатоля
Т.Г., Кочегарової Л.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі апеляційну
скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 17
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про встановлення
факту проживання однією сім'єю,
визнання спадкоємцем четвертої черги,
зміну черговості одержання права на
спадкування, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року позивач ОСОБА_5
звернулася до суду з даним позовом,
свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 1997
року проживала з ОСОБА_6 однією сім'єю
без реєстрації шлюбних відносин. У 2004
році за спільні кошти ними був
придбаний будинок АДРЕСА_1, де вони
проживали однією сім'єю, вели спільне
господарство та мали спільний бюджет,
робили ремонт в будинку та спільні
покупки. Останні роки життя ОСОБА_6
зловживав спиртними напоями та за
станом здоров'я потребував стороннього
догляду, був безпорадним у побуті, не
міг самостійно пересуватися по
будинку, помитися, придбати продукти
харчування та приготувати їжу. У 2009
році та в жовтні 2010 року проходив
лікування в реабілітаційному центрі
«Міська психіатрична лікарня № 7»,
через загострення хвороби, мав
неадекватну поведінку, губився в часі,
була порушена координація руху.
Позивач здійснювала необхідний догляд
за ОСОБА_6, сплачувала всі витрати на
лікування, надавала медичну допомогу
вдома (робила крапельниці, уколи),
купувала продукти харчування.
Неодноразово викликала йому нарколога
з медичного центру «Оксігенум». Проте,
через продовження ОСОБА_6 зловживання
спиртними напоями, призначене
лікування не дало бажаного результату.
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач,
за життя батька станом його здоров'я не
цікавився, матеріальної допомоги на
лікування та догляд не надавав, витрати
на поховання не сплачував.

ОСОБА_5 просила встановити факт
проживання однією сім'єю з ОСОБА_6,
визнати її спадкоємцем четвертої черги
і змінити черговість одержання права
на спадкування за законом.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 17
березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5
задоволено.

Встановлено факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_5 з ОСОБА_6 в період з 1997
року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано ОСОБА_5 спадкоємцем четвертої
черги за законом після смерті ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Змінено черговість отримання права на
спадщину після смерті ОСОБА_6,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, надавши право
ОСОБА_5, отримати спадщину у порядку
першої черги за законом в рівних
частках зі спадкоємцем першої черги
ОСОБА_3

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
і порушення норм процесуального права,
просить рішення змінити, відмовити
ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог в
частині зміни черговості отримання
права на спадщину після смерті ОСОБА_6

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України
справа розглянута за відсутності
відповідача ОСОБА_3, який про день та
час розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача ОСОБА_4,
заперечення позивача ОСОБА_5, її
представника ОСОБА_7, дослідивши
матеріали справи і обговоривши доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення суду не
відповідає.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду у справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суду першої інстанції.

Рішення суду в частині задоволення
позову про встановлення факту
проживання однією сім'єю та визнання
спадкоємцем четвертої черги сторонами
не оскаржується.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог в частині зміни
черговості спадкування суд першої
інстанції виходив з доведеності, що
спадкодавець ОСОБА_6 перебував у
безпорадному стані, а позивач ОСОБА_5
протягом тривалого часу опікувалася
ним, матеріально забезпечувала,
надавала іншу допомогу спадкодавцеві.

З таким висновком суду колегія суддів
не може погодитися, оскільки він не
відповідає обставинам справи, нормам
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК фізична
особа, яка є спадкоємцем за законом
наступних черг, може за рішенням суду
одержати право на спадкування разом із
спадкоємцями тієї черги, яка має право
на спадкування, за умови, що вона
протягом тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Застосування наведеної норми вимагає
доведення позивачем: 1) факту
опікування, матеріального
забезпечення спадкодавця протягом
тривалого часу; 2) перебування
спадкодавця в безпорадному стані,
тобто стані, зумовленому похилим віком,
тяжкою хворобою або каліцтвом, коли
особа не може самостійно забезпечити
умови свого життя, потребує
стороннього догляду, допомоги та
піклування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть бути
підтверджені іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України
визначено, що доказування (а, отже, і
рішення суду) не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно приписів п.6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року N 7 «Про судову практику у справах
про спадкування»: безпорадним слід
розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

Таким чином, безпорадний стан особи та
її потреба у сторонньому догляді
повинні бути підтверджені медичними
документами.

На підставі досліджених у судовому
засіданні історій хвороби № 1886 (за 2009
рік) та № 2633 (за 2010 рік) КЛПУ
«Маріупольська психіатрична лікарня №
7» судом було встановлено, що ОСОБА_6
хворів на хронічний алкоголізм, що
призвело до психічних порушень та
інших захворювань.

Проте, данні документи не містять
посилання на потребу ОСОБА_6 сторонньої
допомоги та нагляду.

Покази свідків, на які послався суд, не
є належними та допустимими доказами, в
розумінні ст. 1259 ЦК України, на
підтвердження перебування особи у
безпорадному стані і її потребу у
сторонньому догляді.

Згідно епікризу № 2633 ОСОБА_6 проходив
курс лікування від зловживання
спиртними напоями в психіатричній
лікарні № 7 з 14 жовтня 2010 року по 18
листопада 2010 року за допомогою
психотерапії та трудотерапії, був
виписаний з лікарні з рекомендацією
нагляду у дільничного лікаря
нарколога, тяги до спиртних напоїв не
мав. З цього часу будь-яких медичних
документів на підтвердження того, що
стан хворого погіршився, йому
надавалася медична допомога, позивачем
суду надано не було.

Згідно довідки № 2284, ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 63 років внаслідок
закритої черепно-мозкової травми,
крововиливу під оболонки головного
мозку (а.с.40).

Також колегія суддів звертає увагу на
те, що 07 жовтня 2010 року ОСОБА_6 в міській
поліклініці № 2 отримав на своє ім'я
медичну довідку щодо придатності до
керування транспортними засобами
(серія НОМЕР_1), оцінюючи яку суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку,
що вона не є бланком суворого обліку.

Надаючи ОСОБА_5, яка є спадкоємницею за
законом четвертої черги після смерті
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, право на
спадкування разом із спадкоємцем
першої черги ОСОБА_3, який має право на
спадкування як син померлого, суд
виходив з того, що позивач проживала з
ОСОБА_6 у період з 1997 по 2012 роки однією
сім'єю без реєстрації шлюбу; протягом
тривалого часу опікувалася про ОСОБА_6,
як свого чоловіка; мала з ним спільний
бюджет, тобто ділилась своїми доходами,
надаючи тим самим матеріальне
забезпечення; як фактична дружина
надавала іншу допомогу через його
похилий вік, стан здоров'я у вигляді
забезпечення існування, харчування,
прання, купівлі продуктів, ліків, інших
речей, вирішення побутових питань.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що
таких висновків є недостатньо для
зміни черговості, оскільки відповідно
до вимог ч.2 ст. 1259 ЦК України слід
надати докази, що ОСОБА_6 до моменту
смерті знаходився у безпорадному
стані. Таких доказів позивачем ОСОБА_5
надано не було.

Також не було надано позивачем ОСОБА_5 і
доказів на підтвердження того, що вона
матеріально забезпечувала померлого і
її матеріальна допомога була основним
засобом до його існування, адже
останній за життя отримував пенсію.

Враховуючи викладене, висновки суду
першої інстанції про наявність підстав
для зміни черговості одержання права
на спадкування не відповідають
обставинам справи та положенням
матеріального закону.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

З огляду на наведене, апеляційна скарга
представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а рішення
суду в частині зміни черговості
одержання права на спадкування -
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволені позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 17
березня 2014 року в частині задоволення
позову про зміну черговості одержання
права на спадкування, скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про зміну черговості одержання права
на спадкування відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді: І.П. Мироненко Т.Г. Ігнатоля
Л.М. Кочегарова