АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7155/2014
Головуючий у 1 інстанції: Майбоженко
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів -Ратнікової В.М., Шиманського В.Й.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 27 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
пені за прострочення сплати аліментів,
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про визнання розміру заборгованості за
аліментами, -

ВСТАНОВИЛА:

10 червня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, у якому з
урахуванням уточнень просила стягнути
з нього пеню за прострочення сплати
аліментів у розмірі 642 334, 78 грн. В
обґрунтування заявлених вимог апелянт
вказала, що з 25.10.1991 року по 28.09.1995 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_3, від якого мають спільну доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після
розірвання шлюбу залишилась проживати
з матір'ю. Постановою Оболонського
районного суду м. Києва від 14.10.1995 року з
ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання
доньки у розмірі 1/4 частини заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
до повноліття дитини. ОСОБА_3 сплачував
аліменти нерегулярно та не в повному
обсязі, у зв'язку з чим станом на 27.08.2012
року за ним утворилась заборгованість
у розмірі 32 207,40 грн.

07 жовтня 2013 року ОСОБА_3 подав
зустрічний позов до ОСОБА_1, у якому з
урахуванням уточнень просив визначити
розмір заборгованості по аліментам за
2005 і 2006 року у сумі 384 грн. Свої вимоги
обґрунтовував тим, що застосування
положень ч.3 ст.195 СК України є
необґрунтованим, оскільки на момент
виникнення заборгованості і по даний
час відповідач здійснював
підприємницьку діяльність як фізична
особа-підприємець Вважає, що розмір
аліментів має вираховуватись не з
середньої заробітної плати по м. Києву,
а у сумі 1/4 доходу, отриманого ним як
підприємцем, у разі, якщо ця сума за
певний період менше за 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
тобто у розмірі 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 07 жовтня 2013 року зустрічний
позов ОСОБА_3 прийнято і об'єднано в
одному провадженні з первісним
позовом.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 27 березня 2014 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за
прострочення сплати аліментів у
розмірі 25 000 грн. та судовий збір у
розмірі 229, 40 грн., в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено; у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
відмовлено.

17 квітня 2014 року представник ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення, у якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, просив його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов ОСОБА_1 у
повному обсязі. В обґрунтування
заявлених вимог апелянт вказав, що за
період з липня 2007 року по січень 2011 року
суд першої інстанції помилково рахував
заборгованість за аліментами виходячи
з 30 % прожиткового мінімуму дитини,
оскільки ј частина доходів відповідача
перевищувала вказану суму. На думку
апелянта, розмір заборгованості ОСОБА_3
зі сплати аліментів складає 96 698, 94 грн.,
а розмір пені - 1 586 021, 06 грн. Додатково
апелянт зазначив, що суд першої
інстанції необґрунтовано зменшив
розмір пені до 25 000 грн., адже сума
заборгованості складає 96 698, 94 грн.
Також апелянт вважає, що судом першої
інстанції невірно відмовлено у
задоволенні вимог про стягнення витрат
на нотаріальне посвідчення
довіреності та витрат на правову
допомогу.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримав і просив
суд її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5
апеляційну скаргу просив відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Представник ВДВС Оболонського
районного управління юстиції у м. Києві
у судове засідання не з'явився, був
належним чином повідомлений про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України проведено за його відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представників сторін,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що з 25.10.1991 року по 28.09.1995
року сторони перебували у
зареєстрованому шлюбу, від якого мають
спільну доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
після розірвання шлюбу залишилась
проживати з матір'ю.

Постановою Мінського районного суду м.
Києва від 14.10.1995 року було задоволено
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів та стягнуто з відповідача на
користь позивача аліменти на утримання
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 02.10.1995 року до
повноліття.

На підставі вказаного рішення суду,
06.12.1995 року був виданий виконавчий лист
№2-2.789 та згодом відкрито виконавче
провадження по справі.

Згідно договору від 05.11.1997 року,
укладеного між ОСОБА_6 (даруватель) - з
однієї сторони та ОСОБА_1, ОСОБА_4
(обдарованими) - з іншої сторони,
даруватель подарував, а обдарована
прийняла в дар квартиру АДРЕСА_1 в
рівних частинах кожна Договір був
належним чином посвідчений державним
нотаріусом 11-ї Київської державної
нотаріальної контори Солонець Т.М. та
зареєстровано в реєстрі N910-3447.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 27.11.2012 року було відмовлено
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, третя особа: відділ ДВС
Оболонського районного управління
юстиції в м. Києві, про звільнення від
сплати заборгованості по аліментам.

ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем з
29.12.2004 року та платником єдиного
податку з 01.01.2012 року.

Так, згідно довідки ДПІ у Оболонському
районі ГУ Міндоходів у м.Києві від
04.03.2014 року, згідно поданих звітів
суб'єкта малого підприємництва та
податкових декларацій ФОП ОСОБА_3 за
період з 01.01.2005 року по 31.03.2011 року
отримано доходи:

За 2005 та 2006 роки, 1 та 2 квартал 2007 року - 0
гривень; 3 квартал 2007 року -2 100 грн., 4
квартал 2007 року - 4 300 грн.; 1 квартал 2008
року - 3 400 грн., 2 квартал 2008 року - 7 600
грн., 3 квартал 2008 року - 12 970 грн., 4
квартал 2008 року - 50 520 грн.; 1 квартал 2009
року - 20 000 грн., 2 квартал 2009 року - 36 000
грн., 3 квартал 2009 року - 68 000 грн., 4
квартал 2009 року - 68 000 грн.; 1 квартал 2010
року - 9 200 грн., 2 квартал 2010 року - 11 970
грн., 3 квартал 2010 року - 20 700 грн., 4
квартал 2010 року - 27 200 грн.; 1 квартал 2011
року - 20 000 грн.

Крім того, згідно довідок ДПІ у
Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві від 04.03.2014 року та 18.03.2014 року
ОСОБА_3 також отримав дохід за 1 квартал
2004 року - 2 680,71 грн. (838,36+1 844,33); 2 квартал
2004 року - 4 611 грн., 3 квартал 2004 року - 4 611
грн., 4 квартал 2004 року - 2 061,80 грн.; 1
квартал 2005 року - 9 054,90 грн.

Згідно розрахунку державного
виконавця ВДВС Оболонського районного
управління юстиції у м. Києві від 27
серпня 2012 року заборгованість ОСОБА_3
по аліментам за період з 01.04.2004 року по
01.02.2011 року складає 32 207,40 грн.

Згідно розрахунку державного
виконавця ВДВС Оболонського районного
управління юстиції у м. Києві від 17.10.2013
року заборгованість ОСОБА_3 по
аліментам за період з 01.04.2004 року по
01.02.2011 року складає 14 021,47 грн.

ОСОБА_3 на утриманні має малолітніх
дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_10 перебуває у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Задовольняючи частково первісний
позов суд першої інстанції керувався
ст. 195, ч. 1 ст. 196 СК України, ч.ч. 3, 7, 9 ст. 74
Закону України «Про виконавче
провадження» та виходив з того, що у
матеріалах справи наявні два
розрахунки заборгованості по сплаті
аліментів, жодна з сторін не
погоджується з розрахунком, наданим
іншою стороною, а тому самостійно
розрахував заборгованість за
аліментами. Також суд першої інстанції
на підставі ч. 2 ст. 196 СК України вважав
за необхідне зменшити розмір пені з 430
338, 96 грн. до 25 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову суд першої інстанції керувався
ст. 16 ЦК України та виходив з того, що
такий спосіб захисту права як
визначення заборгованості по
аліментам не передбачений чинним
законодавством. Також суд першої
інстанції вказав, що у разі незгоди з
розміром заборгованості по аліментам,
що розрахована державним виконавцем,
відповідач має право подати
заперечення проти позову, що
підлягають оцінці судом при ухваленні
рішення.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України
розмір заборгованості по аліментам
обчислюється державним виконавцем, а в
разі спору судом.

Згідно з ч. 9 ст. 74 Закону України «Про
виконавче провадження» спір щодо
розміру заборгованості зі сплати
аліментів вирішується судом за заявою
заінтересованої особи у порядку,
встановленому законом.

З матеріалів справи вбачається, що 27
серпня 2012 року державним виконавцем
ВДВС Оболонського районного
управління юстиції у м. Києві Новіцьким
І.Л. був проведений розрахунок
заборгованості ОСОБА_3 по сплаті
аліментів на користь ОСОБА_1 на
утримання доньки ОСОБА_4, що склав
станом на січень 2011 року 32 207, 4 грн.

17 жовтня 2013 року державним виконавцем
ВДВС Оболонського районного
управління юстиції у м. Києві Рижук Л.В.
за заявою ОСОБА_3 вдруге був проведений
розрахунок заборгованості за
аліментами, що склав станом на січень
2011 року 14 021, 47 грн. Згідно листа ВДВС
Оболонського районного управління
юстиції у м. Києві від 08 липня 2014 року
саме вказаний розрахунок
заборгованості є дійсним.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що вказаний розрахунок
було проведено державним виконавцем за
заявою ОСОБА_3 із врахуванням поданих
ним документів про здійснення платежів
та доходів з 2007 по 2011 роки як фізичної
особи-підприємця.

ОСОБА_3 із вказаним розрахунком
заборгованості за 2005 і 2006 роки не
погодився, а тому звернувся до суду із
зустрічним позовом, у якому з
урахуванням уточнень просив визначити
розмір заборгованості за аліментами у
сумі 384, 00 грн., що повністю узгоджується
з вимогами ч. 4 ст. 195 СК України та ч. 9 ст.
74 Закону України «Про виконавче
провадження».

З огляду на викладене, висновок суду
першої інстанції про те, що такий
спосіб захисту права як визначення
заборгованості по аліментам не
передбачений чинним законодавством, не
може вважатися законним і
обґрунтованим.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1 розрахунок
заборгованості по аліментам від 17
жовтня 2013 року не оскаржувала, а тому,
на думку колегії суддів, висновки суду
першої інстанції, який одночасно
відмовив у задоволенні позову ОСОБА_3
та самостійно визначив заборгованість
за аліментами, є суперечливими.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення наступного
змісту.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 195 СК України
заборгованість за аліментами,
присудженими у частці від заробітку
(доходу), визначається виходячи з
фактичного заробітку (доходу), який
платник аліментів одержував за час,
протягом якого не провадилося їх
стягнення. Якщо платник аліментів не
працював на час виникнення
заборгованості, але працює на час
визначення її розміру, заборгованість
визначається із заробітку (доходу),
який він одержує. Якщо платник
аліментів не працював на час
виникнення заборгованості і не працює
на час визначення її розміру, вона
обчислюється виходячи із середньої
заробітної плати працівника для даної
місцевості.

З поданих ОСОБА_3 декларацій за 2005 і 2006
роки вбачається, що у вказаний період
підприємницька діяльність ним не
велася, будь-яких доходів він не
отримував, видатків не здійснював,
офіційно працевлаштований не був. За
таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що визначаючи
заборгованість зі сплати аліментів за
2005-2006 роки державний виконавець
правильно виходив з середньої
заробітної плати по м. Києву, адже факт
реєстрації ОСОБА_3 фізичною
особою-підприємцем за умови її
неведення не свідчить про те, що особа
працює.

Отже, підстав для задоволення
зустрічного позову немає, ОСОБА_1
розрахунок заборгованості державного
виконавця від 17 жовтня 2013 року не
оскаржувала, а тому саме вказаним
розрахунком колегія суддів
керуватиметься при розрахунку пені за
прострочення сплати аліментів.

У постанові Верховного Суду України
від 11 вересня 2013 року, прийнятій за
результатами перегляду ухвали судді
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 квітня 2013 року у справі про
стягнення заборгованості за
аліментами та пені від суми
несплачених аліментів вказано, що
оскільки зобов'язання зі сплати
аліментів носить періодичний характер
і повинно виконуватися щомісяця, то при
розгляді спорів про стягнення на
підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від
суми несплачених аліментів суд повинен
з'ясувати розмір несплачених аліментів
по кожному з цих періодичних платежів,
встановити строк, до якого кожне із цих
зобов'язань мало бути виконано, та з
урахуванням встановленого обчислити
розмір пені, виходячи із суми
несплачених аліментів за кожен місяць
окремо від дня порушення платником
аліментів свого обов'язку щодо їх
сплати до дня ухвалення судом рішення
про стягнення пені, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму.

Довідка-розрахунок заборгованості за
аліментами не містить точних дат
сплати аліментів та вказівок за який
період, крім поточного місяця,
зараховувались надлишково внесені
кошти. У своїх розрахунках колегія
суддів надлишково сплачені кошти
зараховує за попередні місяці,
заборгованість за які є найдавнішою.

Період розрахункуСума заборгованості,
грн.Кількість днів
просточенняРозрахунок пені за період
прострочення, грн. 01.05.2004- 31.01.2007 01.02.2007-
28.02.2007 01.03.2007-31.03.2007
01.04.2007-30.06.2007 01.07.2007-31.08.2007 01.09.2007-31.10.2009

22,34 19,74 7,14 4, 54 3, 04 1, 91 31
31224,74 5,52 2,21 4, 13 1, 88 12,19 01.06.2004
-31.10.200925,781919510, 18 01.07.2004 -31.10.200952,,
4401.08.2004 - 31.10.200950,351918965, 7101.09.2004-
31.10.200945,781887863, 8601.10.2004 - 31.10.2009 01.11.2004-
30.11.200949,34 36,191796 30 916, 24 10,8501.11.2004-
30.11.200954,93 17961019, 501.12.2004 - 30.11.200960,33
18261101, 6201.01.2005 -30.11.2009 01.12.2009-31.12.2009104,30 11,72, 18 3,4501.02.2005 - 31.12.200956,, 61 01.03.2005 -
31.12.200974,, 5401.04.2005 - 31.12.200985,, 53
01.05.2005 - 31.12.2009 01.01.2010-31.01.201097,30 31,59, 93
9,68 01.06.2005 - 31.01.2010106,, 6 01.07.2005 -
31.01.2010145,, 201.08.2005 - 31.01.2010140,, 92
01.09.2005 - 31.01.2010 01.02.2010-31.05.2010181,16 45,923,
92 54,3701.10.2005 - 31.05.2010142,, 8501.11.2005 -
31.05.2010205,, 3701.12.2005 - 31.05.2010362,,
3501.01.2006 - 31.05.201048,771612786, 1501.02.2006- 31.05.2010
01.06.2010-31.01.2011349,85 295,221580 245 5531, 12 723, 28
01.03.2006- 31.01.2011 01.02.2011-18.12.2013377,45 263,6786,55 2770, 8601.04.2006 - 18.12.2013399,5, 4301.05.2006
- 18.12.2013421,6, 2301.06.2006 - 18.12.2013411,0,
5401.07.2006 - 18.12.2013289,, 4601.08.2006 -
18.12.2013289,, 8301.09.2006 - 18.12.2013269,,
0001.10.2006 - 18.12.2013289,, 4601.11.2006 -
18.12.2013289,, 8301.12.2006- 18.12.2013439,7,
5901.01.2007 - 18.12.2013564,4, 0101.02.2007 -
18.12.01.03.2007 - 18.12.01.04.2007 -
18.12.01.05.2007 - 18.12.20138,52423206, 04 01.06.2007 -
18.12.20138,52392203, 4 01.07.2007- 18.12. 01.08.2007-
18.12.2013178,, 62 01.09.2007- 18.12.,00 01.10.2007
- 18.12.20138, 52270193, 03 01.11.2007- 18.12.20131, 2223926, 88
01.12.2007- 18.12.2013181,222094004, 52 01.01.2008 - 18.12.2013181,
221783948, 34 01.02.2008 - 18.12.2013285,, 19 01.03.2008 -
18.12.2013285,, 31 01.04.2008 - 18.12.2013285,, 71
01.05.2008 - 18.12.2013285,, 96 01.06.2008 -
18.12.2013285,, 36 01.07.2008 - 18.12.2013285,, 62
01.08.2008 - 18.12.2013285,, 02 01.09.2008
-18.12.2013285,, 42 01.10.2008 - 18.12.2013285,, 68
01.11.2008 - 18.12.2013285,, 07 01.12.2008-
18.12.2013285,, 33 01.01.2009 - 18.12.2013285,, 73
01.02.2009 - 18.12.2013506, , 09 01.03.2009- 18.12.2013506,
, 41 01.04.2009 - 18.12.2013506, ,55 01.05.2009 -
18.12.2013506, , 74 01.06.2009 - 18.12.2013506, , 88
01.07.2009 - 18.12.2013 506, , 08 01.08.2009 -
18.12.2013506, , 22 01.09.2009 - 18.12.2013506, 0115698 450,
36 01.10.2009 - 18.12.2013506, ,55 01.11.2009 -
18.12. 01.12.2009 - 18.12. 01.01.2010 -
18.12. 01.02.2010 - 18.12. 01.03.2010 -
18.12.2013140, , 01 01.04.2010 - 18.12.2013572, ,6 7
01.05.2010- 18.12.2013140, ,16 01.06.2010 -
18.12.,00 01.07.2010 -18.12.2013140, , 3 01.08.2010-
18.12.2013140, , 67 01.09.2010 -18.12.2013140, ,03 01.10.2010- 18.12.2013140, 751174 1653, 81 01.11.2010-
18.12.2013140, , 18 01.12.2010 -18.12.2013140, , 95
01.01.2011 -18.12.2013140, , 32 01.02.2011 -18.12.2013000
Всього розмір пені за прострочення
сплати аліментів складає 322 557, 67 грн.

Даний розмір неустойки є значно
більшим, ніж загальний розмір
простроченої заборгованості за
аліментами. Враховуючи цю обставину,
матеріальний стан відповідача
(перебування на його утриманні двох
малолітніх дітей та дружини), а також
виходячи з принципів розумності та
справедливості, колегія суддів вважає
необхідним застосувати ч. 2 ст. 196 СК
України і зменшити розмір належної до
стягнення неустойки до 25 000 грн.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
судом першої інстанції невірно
відмовлено у задоволенні вимог про
стягнення витрат на нотаріальне
посвідчення довіреності та витрат на
правову допомогу, колегія суддів
виходить з того, що ОСОБА_2 представляв
інтереси ОСОБА_1 на підставі
нотаріально посвідченої довіреності,
витрати на посвідчення якої не
належать до судових витрат. Також
колегія суддів не приймає до уваги
розрахунки пені апелянта, так як ним
самостійно було визначено
заборгованість зі сплати аліментів у
розмірі 96 689, 94 грн.

Отже, рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 27 березня 2014 року слід
скасувати та ухвалити нове рішення про
часткове задоволення первісного
позову і відмову у задоволенні
зустрічного позову.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 2 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
за довіреністю - ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 27 березня 2014 року - скасувати
та ухвалити нове рішення наступного
змісту:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
пені за прострочення сплати аліментів -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_2) пеню за
прострочення сплати аліментів у
розмірі 25 000 грн. та судовий збір у
розмірі 229,4 грн.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення
розміру заборгованості за аліментами -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом 20 днів з дня
набрання ним законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді