АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И[1]

16 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Прокопчук Н.О.,
Росік Т.В.

при секретарі: Калініній Я.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 10 червня 2014 року у
цивільній справі

за позовом ОСОБА_1 до Національного
технічного університету України
«Київський політехнічний інститут»
про зобов'язання виплатити грошову
допомогу,-

В С Т А Н О В И
Л А:

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Національного
технічного університету України
«Київський політехнічний інститут»
(далі - НТУУ «КПІ») про зобов'язання
виплатити грошову допомогу.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 10 червня 2014 року в
задоволені позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням суду, позивач звернулася до
суду з апеляційною скаргою, в якій
зазначила, що рішення суду є незаконним
та необґрунтованим, ухвалене з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
без повного з'ясування фактичних
обставин справи.

В обґрунтування апеляційних вимог
вказала на те, що ухвалюючи рішення, суд
першої інстанції не взяв до уваги ті
обставини, що Законом України «Про
наукову та науково-технічну
діяльність» від 13.12.1991 року №12 (далі -
Закон) не вимагається обов'язкового
звільнення з посади для виплати
грошової допомоги на підставі ст. 24
Закону.

Просила рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 10 червня 2014
року скасувати та постановити нове,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну
скаргу підтримала та просила
задовольнити, з підстав наведених в
ній.

Представник відповідача Дубняк М.В. - в
судовому засіданні просила апеляційну
скаргу відхилити, а рішення залишити
без змін як таке, що є законним та
обґрунтованим.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що заявлялись у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції
виходив з того, що згідно Наказу №2432 к
від 31.10.2013 року ОСОБА_1 звільнена з
роботи за ст. 36 п.2 КЗпП України в зв'язку
з закінченням строку трудового
договору, а отже не має права на виплату
грошової допомоги відповідно до ст. 24
Закону України «Про наукову та
наукову-технічну діяльність» від 13.12.1991
року №12.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду, з огляду на наступне.

Згідно положень ст. 24 Закону пенсія
науковому (науково-педагогічному)
працівнику призначається при
досягненні пенсійного віку: чоловікам -
за наявності стажу роботи не менше 25
років, у тому числі стажу наукової
роботи не менше 20 років, жінкам - за
наявності стажу роботи не менше 20
років, у тому числі стажу наукової
роботи не менше 15 років.

Пенсія науковим (науково-педагогічним
працівникам) відповідно до цього
Закону призначається з дня звернення
за призначенням пенсії та за умов
звільнення з посади наукового
(науково-педагогічного) працівника, за
винятком осіб, які працюють за
строковим трудовим договором
(контрактом), що укладений після
досягнення пенсійного віку.

При виході на пенсію з посади наукового
(науково-педагогічного) працівника
відповідно до цього Закону науковому
(науково-педагогічному) працівнику
видається грошова допомога в розмірі
шести місячних посадових окладів
(ставок) з урахуванням надбавок і
доплат за наявності стажу роботи на
посадах, зазначених у Переліку посад
наукових (науково-педагогічних)
працівників підприємств, установ,
організацій, вищих навчальних закладів
III - IV рівнів акредитації, перебування
на яких дає право на призначення пенсії
та виплату грошової допомоги у разі
виходу на пенсію відповідно до цієї
статті, затвердженому Кабінетом
Міністрів України, не менше: для
чоловіків - 12,5 року; для жінок -10 років.

За змістом зазначених норм грошова
допомога у розмірі шести місячних
посадових окладів науковому
працівнику виплачується тільки при
виході на пенсію з посади наукового
працівника.

Судом встановлено, що позивачка з 14.11.1972
року працювала у відповідача на різних
посадах, а з 01.10.2003 року на посаді
старшого викладача кафедри фізичного
виховання за контрактом та звільнена з
роботи в зв'язку з закінченням строку
трудового договору.

Згідно з довідкою Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва
позивачка з 21.09.2011 року отримує пенсію
згідно Закону України «Про наукову та
наукову-технічну діяльність» від 13.12.1991
року №12.

Судом першої інстанції також
встановлено, що після призначення
ОСОБА_1 наукової пенсії вона
продовжувала працювати на умовах
контракту на посаді старшого
викладача.

Доводи апеляційної скарги про те, що
Законом не вимагається обов'язкового
звільнення з посади для виплати
грошової допомоги на підставі ст. 24
Закону України «Про наукову,
наукову-технічну діяльність» є
необґрунтованими.

Суд обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову про виплату
грошової допомоги в розмірі шести
посадових окладів, оскільки звільнення
позивача відбулося у зв'язку із
закінченням строку дії трудового
договору, а не у зв'язку з виходом на
пенсію відповідно до ст. 24 Закону.

Суд першої інстанції встановивши
відповідні правовідносини, в межах
позову повно і всебічно дослідивши
обставини спору, дав належну оцінку
зібраним по справі доказам, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судом допущено
порушення процесуального права, які
передбачені ст. 309 ЦПК України як
підстави для скасування рішення.

За вказаних вище обставин, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може
бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишити рішення
суду першої інстанції без змін як таке,
що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325,
327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 10 червня 2014 року - залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 760/4746/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9641/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Шереметьєва Л.А.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.