У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С., суддів:
Висоцької В.С., Колодійчука
В.М.,Дербенцевої Т.П., Фаловської І.М.,
розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк», треті особи: ОСОБА_8,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
про визнання недійсним договору
іпотеки нерухомого майна, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
на рішення Обухівського районного суду
Київської області від 29 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 26 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із вказаним вище позовом про
визнання недійсним договору іпотеки
нерухомого майна, укладеного 16
липня 2008 року між закритим акціонерним
товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_7

Свої вимоги обґрунтував тим, що він
перебуває у шлюбі із ОСОБА_7, яка в
період шлюбу отримала в дар земельну
ділянку площею 0,15 га по АДРЕСА_1 та
одноособово без його згоди передала її
в іпотеку закритому акціонерному
товариству «Альфа-банк». У подальшому
за його позовом суд визнав договір
дарування земельної ділянки удаваним
правочином, а земельну ділянку
спільним сумісним майном подружжя.
Враховуючи викладене, просив визнати
недійсним укладений між сторонами
договір іпотеки земельної ділянки з
підстав порушення його прав як
співвласника об'єкту іпотеки.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 29 листопада 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 26 березня 2014 року, позов
задоволено.

Визнано недійсним іпотечний договір,
укладений 16 липня 2008 року між закритим
акціонерним товариством «Альфа-Банк»
та ОСОБА_7

У касаційній скарзі публічне
акціонерне товариство «Альфа-Банк»
просить скасувати оскаржувані судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій і ухвалити у справі нове
рішення про відмову в позові,
посилаючись на порушення судами обох
інстанцій норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено у справі наступні
обставини.

24 квітня 1979 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7
зареєстрували шлюб. 15 березня 2005
року ОСОБА_7 отримала в дар частину
земельної ділянки площею 0,15 га по
АДРЕСА_1, а 28 лютого 2008 року їй було
видано державний акт на право
власності на цю земельну ділянку.

16 липня 2008 року закрите акціонерне
товариство «Альфа-банк» надало ОСОБА_8
кредит в розмірі 55 тис. доларів США.
Цього ж дня між закритим акціонерним
товариством «Альфа-банк» та ОСОБА_7
було укладено іпотечний договір за
яким ОСОБА_7 для забезпечення кредитних
зобов'язань ОСОБА_8 передала в іпотеку
вказану вище земельну ділянку.

05 листопада 2012 року рішенням
Обухівського районного суду Київської
області визнано удаваною угодою
договір дарування частини земельної
ділянки від 15 березня 2005 року,
укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_7,
визнано спірну земельну ділянку
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_7.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився і апеляційний суд, з
врахуванням вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
а також обставин встановлених чинним
рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 05 листопада 2012
року, виходив з доведеності факту
укладення оскаржуваного іпотечного
договору та передачі в іпотеку спірної
земельної ділянки без згоди іншого з
подружжя ОСОБА_6 - співвласника такого
нерухомого майна.

Керуючись нормами ст. ст. 60, 65 СК
України, ст. ст. 368, 369, 203 ЦК України, суди
обох інстанцій дійшли до висновків, що
спірне майно, набуте подружжям за час
шлюбу належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності,
розпоряджання таким майном
здійснюється за згодою всіх
співвласників, в даному випадку така
згода повинна бути оформлена в
письмовій формі та нотаріально
посвідчена, чого зроблено не було.

Оскільки оскаржуваний іпотечний
договір було укладено з порушенням
норм чинного законодавства, без
нотаріально посвідченої згоди одного
із співвласників переданого в іпотеку
нерухомого майна, то такий договір в
рамках даного позову може бути
визнаний судом недійсним.

Такі висновки судів обох інстанцій
ґрунтуються на зібраних у справі
доказах та нормах матеріального права,
крім того, узгоджуються з роз'ясненнями
викладеними в п. 25 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
а саме: при оспорюванні кредитного
договору чи договору поруки,
застави/іпотеки іншим із подружжя суди
мають виходити з того, що положення ст.
65 СК України щодо порядку
розпорядження майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, регулюють відносини, які
стосуються розпорядження майном, що є у
спільній сумісній власності подружжя.
При оспоренні договору застави
(іпотеки) суд має враховувати положення
статті 578 ЦК України, згідно з якими
майно, що є у спільній власності, може
бути передане у заставу лише за згодою
іншого з подружжя.

На підставі наведених вище обставин,
доведеності та обґрунтованості позову,
суди обох інстанцій дійшли до
переконливий висновків про наявність
підстав для його задоволення. Доводи
касаційної скарги таких висновків
судів не спростовують.

Колегія суддів вважає, що ухвалені у
справі судові рішення судів обох
інстанцій є законними і
обґрунтованими, а тому касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 29 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 26 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:В.С.
Висоцька Т.П. Дербенцева В.М.
Колодійчук І.М. Фаловська