РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/21252/13-ц

2/643/1160/14

17.07.2014 р.
м.Харків

Московський районний суд м.Харкова під
головуванням судді Горбунової Я.М., при
секретарі Маріновій О.Ю., за участі
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, яка дії
одночасно в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_7, третя особа служба у справах
дітей Московського району
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради, про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням із
зняттям з реєстраційного обліку, та
зустрічною позовною заявою ОСОБА_6, яка
дії одночасно в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_7, до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа служба у
справах дітей Московського району
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради,
Харківська міська рада, про поновлення
порушеного права та вселення,
зобов'язання не чинити перешкод в
користуванні квартирою,

в с т а н
о в и в:

Позивачі за первісним позовом
просять визнати відповідача ОСОБА_6 та
її неповнолітнього сина ОСОБА_7 такими,
що втратили право користування
житловим приміщенням в квартирі, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з
підстав, передбачених ст.ст. 71, 72 ЖК
України, оскільки, останні не
проживають у зазначеній квартирі з 1998
року, квартирою не цікавляться, не
сплачують комунальні послуги, не
несуть витрат на поточний ремонт.

Відповідач ОСОБА_6, яка діє одночасно в
інтересах свого неповнолітнього сина
ОСОБА_7, подала до суду зустрічну
позовну заяву, в якій просить поновити
їх порушені права на проживання в
спірній квартирі та вселити її з сином
до квартири і зобов'язати відповідачів
не чинити їм перешкод в користуванні
квартирою.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 позов підтримала та
просила його задовольнити,
підтвердивши всі обставини, викладені
в позові. Проти задоволення
зустрічного позову заперечувала.

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
судове засідання не з'явилися, подали
до суду заяви, в яких просять
розглядати справу за їх відсутності, в
заявах також зазначили, що зустрічний
позов не визнають, оскільки перешкоди в
проживанні відповідачів ними не
чиняться.

ОСОБА_6 та її представник в
судовому засіданні первісний позов не
визнали, зустрічну позовну заяву
підтримали та просили її задовольнити,
підтвердивши обставини, викладені в
позові.

Представники третіх сторін в
судове засідання не з'явилися, причини
неявки суду не підомили, в зв'язку з чим,
суд розглянув справу за їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін та відповідача
ОСОБА_6, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Квартира АДРЕСА_1 була надана в
користування ОСОБА_11 на склад сім'ї з
чотирьох осіб: ОСОБА_5- дружина, ОСОБА_4
(після одруження ОСОБА_4) - дочка та
ОСОБА_6 (після одруження ОСОБА_6) - дочка,
що підтверджується рішенням
виконавчого комітету Московської
районної ради (а.с.5).

На даний час квартира не
приватизована, належить
територіальній громаді м.Харкова, і в
ній зареєстровані: ОСОБА_5 з 1971 року,
ОСОБА_4 з 1987 року, ОСОБА_6 з 1997 року,
ОСОБА_3 з 1994 року та ОСОБА_7 з 1997 року, що
підтверджується довідкою КП
«Жилкомсервіс» (а.с.7).

Із пояснень сторін та свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 в судовому
засіданні було встановлено, що ОСОБА_6
проживала в спірній квартирі з моменту
свого народження і до 1998 року, коли
після одруження та народження сина
ОСОБА_7 виїхала з чоловіком та сином із
спірної квартири та разом вони стали
проживати у гуртожитку, а в подальшому
в квартирі АДРЕСА_2.

Як пояснювала в судовому
засіданні ОСОБА_6, а її пояснення були
підтверджені показаннями свідка
ОСОБА_10, вона вимушена була покинути
спірне житло та переїхати до
гуртожитку, так як разом з чоловіком і
сином в спірній квартирі вони
проживали у прохідній кімнаті, що
створювало неможливі умови спільного
проживання з іншими членами її родини,
оскільки виникали постійні сварки і не
було можливості ізольованого
проживання. В останні роки у неї з
чоловіком склалися стосунки, які
унеможливлюють їх подальше спільне
проживання однією сім'єю, в зв'язку з
чим, вона звернулася до позивачів з тим,
щоб вселитися в квартиру разом їз
сином. В зв'язку з відмовою останніх
дати їй ключі від квартири, вона
змушена була звернутися до міліції
21.06.2013 р. Після такого звернення їй
передали позивачі ключі від квартири, і
вони домовилися, що вона переїде з
сином проживати в квартиру. Після такої
домовленості вона купила диван,
завезла його в квартиру, проти чого не
заперечували позивачі, і попросила їх
звільнити одну з кімнат для її
проживання. Але в подальшому в
квартирі був змінений замок на вхідних
дверях та ключі їй надані не були,
внаслідок чого вона вдруге звернулася
до міліції із заявою про перешкоджання
в проживанні 19.12.2013 р.

В цей же період, а саме 17.12.2013 р.,
позивачі звернулися з даним позовом до
суду про визнання ОСОБА_6 та ОСОБА_7
такими, що втратили право користування
житлом.

Відповідно до наданих суду
відповідей з Московського РВ ХМУ УМВС
України в Харківській області ОСОБА_6
дійсно зверталася до даного органу
21.06.2013 р. та 19.12.2013 р. із заявами про
перешкоджання їй в проживанні за
адресою: АДРЕСА_1. В ході перевірки
заяви від 21.06.2013 р. ОСОБА_4 зобов'язалася
надати ключі ОСОБА_6, а при перевірці
заяви від 19.12.2013 р. було встановлено, що
замок був змінений (а.с.30,31).

Крім того, представленими суду
ОСОБА_6 квитанціями про сплату
комунальних послуг підтверджуються її
пояснення в тій частині, що вона ніколи
не переставала вважати спірну квартиру
своїм житлом, в зв'язку з чим,
виконувала свої обов'язки по оплаті
комунальних послуг (а.с.34-47).

Факт існування домовленості між
позивачами та відповідачем про
проживання в квартирі і завезення
дивану за цією домовленістю до спірної
квартири визнається представником
позивача та підтверджується, крім
показань свідка ОСОБА_10, товарним
чеком про оплату дивану 14.10.2013 р. (а.с.48).

Показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про
те, що вони не бачили в квартирі ОСОБА_6
та її сина тривалий час висновків суду
не спростовують.

Таким чином, суд вважає, що
відсутні підстави визнавати ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 такими, що втратили право
користування житлом в спірній
квартирі, оскільки, позивачі заявили
позов з підстав передбачених ст. 71 ЖК
України, яка передбачає можливість
визнання особи такою, що втратила право
користування житлом внаслідок
відсутності її понад шість місяців в
даному житловому приміщенні. Але
відповідачі довели суд, що не проживали
в квартирі за місцем своєї реєстрації
за поважних причин і що позивачами
чиняться перешкоди в їх проживанні в
спірній квартирі.

Відповідно до ч.2 ст. 71 ЖК України
якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк може бути продовжено
у разі спора судом.

Таким чином, вимоги за первісним
позовом про визнання ОСОБА_6 та ОСОБА_7
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням, не є
обгрунтованими, так як відсутні
підстави вважати, що вони відсутні в
спірному житловому приміщення понад
шість місяців без поважних причин, в
зв'язку з чим, дані вимоги задоволенню
не підлягають.

Вимоги за зустрічним позовом про
поновлення порушеного права та
вселення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в спірне
житлове приміщення і зобов'язання не
чинити перешкоди суд вважає такими, що
підлягають задоволенню, так як в
судовому засіданні встановлено, що їх
права на проживання ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_15 не визнаються, та існують
реальні перешкоди для проживання,
оскільки в квартирі встановлений новий
замок і позивачі за зустрічним позовом
не мають вільного доступу в квартиру, а
звернення позивачів із позовом про
визнання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що
втратили право користування житлом,
після звернення останніх до
правоохоронних органів, суд розцінює
як невизнання за ними права
користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України
позивач має право вимагати захисту
свого порушеного права, шляхом
припинення дії, яка порушує його право,
та відновлення становища, яке існувало
до порушення.

На підставі викладенного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І
Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_6,
яка дії одночасно в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_7, задовольнити.

Поновити порушене право ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 на право проживання в АДРЕСА_1 та
вселити їх в зазначену квартиру.

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
не чинити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перешкоди
для проживання та користування
квартирою АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення
суду подається через районний суд до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -
Я.М.Горбунова