АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5642/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 639/3083/13-ц
Категорія: договірні
03 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
головуючого судді -
суддів -
Даниленка В.М., Малінської С.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 27 червня 2014 року у
цивільній справі за позовом
Комунального підприємства «Харківські
теплові мережі» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за послуги з
теплопостачання, за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до Комунального підприємства
«Харківські теплові мережі» про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л
А :

Позивач - КП «Харківські теплові
мережі» звернулося до суду з позовом в
якому просило стягнути з ОСОБА_2 на
його користь суму заборгованості за
період з 01 жовтня 2009 року по 31 серпня 2012
року у розмірі 2136, 07 гривень.

В обґрунтування позову позивач
посилався на те, що відповідач, згідно
довідки про склад сім'ї користується
квартирою, розташованою за адресою :
АДРЕСА_1.

Позивач надає послуги з
теплопостачання, відповідно до ст.ст.
13,14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»
від 24 червня 2004 року (далі Закон) та
«Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води»,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 21.07.2005 року № 630
(надалі Правила), що регулюють
відносини між суб'єктами
господарювання предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальних
послуг, і фізичною та юридичною особою,
отримує або має намір отримувати такі
послуги.

Відповідач є споживачем вказаних
послуг з теплопостачання, проте
систематично нехтує, встановленим
законом обов'язком, внаслідок чого
утворилась значна сума заборгованості.

Відповідач позов не визнав, та
звернувся до суду з зустрічним позовом,
в якому просив стягнути з КП
«Харківські теплові мережі» на його
користь моральну шкоду у сумі 5000 (п'ять
тисяч) грн.; виділити його долю
власності із усього його майна, що
знаходиться у власності Харківської
територіальної громади у цілому та КП
«ХТМ» зокрема; визнати незаконними дії
КП «Харківські теплові мережі»,
направлені на нав'язування йому своїх
послуг; зобов'язати припинити
протиправну діяльність по відношенні
до нього як агресивну підприємницьку
практику у вигляді нав'язування йому
своїх послуг, здійснення на його адресу
різних повідомлень, вимог від нього
оплати продукції, що поставляється КП
«Харківські теплові мережі» при
відсутності прямої та недвозначної
його згоди, як споживача, на її
придбання ; визнати правочин про
надання йому КП «ХТМ» послуг з
централізованого опалення не
укладеним; зобов'язати КП «Харківські
теплові мережі» укласти з ним договір
про надання послуг з централізованого
опалення в порядку та способом,
передбаченим законом.

Рішенням Жовтневого районного суду
м. Харкова від 27 червня 2014 року позов КП
«Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
послуги з теплопостачання за період з
01.11.2009 року по 31.08.2012 року у сумі 2136 грн.
07коп. - задоволено .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП
«Харківські теплові мережі»
заборгованість за послуги
теплопостачання у сумі 2136 грн.07 коп.
(дві тисячі сто тридцять шість) грн. 07
коп. та судовий збір у сумі 229 (двісті
двадцять дев'ять) грн. 40 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до КП
«Харківські теплові мережі» про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди - задоволено
частково.

Зобов'язано КП «Харківські теплові
мережі» укласти з ОСОБА_2 договір про
надання послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води.

В останній частині зустрічних
позовних вимог - відмовлено.

На погодившись частково з вказаним
рішенням ОСОБА_2 звернувся на нього з
апеляційною скаргою, в якій, з
посиланням на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив змінити
рішення суду першої інстанції,
скасувавши його в частині задоволених
позовних вимог КП «Харківські теплові
мережі» та задовольнити його позовні
вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, що
сторонами були заявлені у суді першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, судова колегія приходить до
наступного:

По справі достовірно встановлено, що
відповідач зареєстрований та проживає
за адресою : АДРЕСА_1. та у відповідності
до вимог ст. 68 ЖК України зобов'язаний
своєчасно вносити квартирну плату та
плату за комунальні послуги.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що у
відповідності до ст. 162 ЖК України плата
за користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами. Строки внесення квартирної
плати і плати за комунальні послуги
визначаються угодою сторін. Наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату і плату за комунальні
послуги.

Так, п.п. 17, 18 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення оплачується
споживачами з рахунку обсягу витрат
холодної та гарячої води згідно з
нормативними (нормами) споживання або
показаннями засобів обліку води.
Розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим,
якщо договором не встановлено інший
строк. Система оплати послуг та форма
оплати послуг визначається у договорі
між споживачем і виконавцем.

Посилання ОСОБА_2 на те, що між
сторонами немає письмового договору
про надання послуг з теплопостачання, а
тому немає жодних зобов'язальних
відносин, а значить і спору, не можуть
бути взяті до уваги судової колегії, як
підстава для скасування судового
рішення, виходячи з наступного.

Так, ч. 1 ст. 39 ЦК України
передбачено, що договір може бути
укладений у будь-якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом.

Вимогами ст. 638 ЦК України
встановлено, що договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір і прийняття пропозиції
другою стороною та вважається
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору

У відповідності до ч. 2 с. 642 ЦК України
особа, яка одержала пропозицію укласти
договір, у межах строку для відповіді
вчинила дію відповідно до вказаних у
пропозиції умов договору( відвантажила
товар, надала послуги, сплатила
відповідну суму грошей тощо), яка
засвідчує її бажання укласти договір,
ця діє є прийняттям пропозиції, якщо
інше не вказане в пропозиції укласти
договір або не встановлено законом.

По справі достовірно встановлено,
що КП «ХТМ» за правилами публічного
договору та у відповідності до Закону
та «Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води», надає
послуги з теплопостачання кожному, хто
до нього звернувся, які є однаковими
для всіх споживачів, крім тих, кому за
законом надані відповідні пільги.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач користувався вказаними
послугами з теплопостачання, чим і
підтвердив свою згоду на отримання
вказаних послуг, що і призвело до
виникнення між ним та позивачем
договірних відносин, які регулюються
цивільним законодавством.

За таких обставин, враховуючи
наведене вище, судова колегія вважає,
що суд першої інстанції, вирішуючи
цивільно-правовий спір по суті та
приймаючи рішення у справі,
обґрунтовано задовольнив заявлені
позивачем - КП «ХТМ» вимоги, стягнувши з
відповідача ОСОБА_2, як споживача
житлово-комунальних послуг з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання, на користь останнього
заборгованість з їх оплати.

Що ж стосується доводів
апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2
про те, що суд першої інстанції,
приймаючи рішення у справі,
безпідставно поклав на нього
відповідальність за борги з оплати
житлово-комунальних послуг, оскільки
будь-яких договірних відносин у нього з
позивачем не існує, то ці доводи
апелянта правового значення не мають
враховуючи, що послуги з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання він фактично отримував.

Інші доводи апеляційної скарги
відповідача ОСОБА_2, що наведені на її
обґрунтування, є несуттєвими, рішення
суду, прийняте по суті розглянутого
цивільно-правового спору не
спростовують, і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального
права, які призвели або| могли
призвести до неправильного вирішення
справи.

Як передбачається ст. 308 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних причин.

Судова колегія не вбачає підстав для
скасування рішення та задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ст.307, 308, 313,
314, 315, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 27 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили після
проголошення але протягом 20 днів може
бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :