У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Макарчука М.А., Писаної Т.О., Фаловської
І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Відділ
державної виконавчої служби
Овідіопольського районного управління
юстиції, про стягнення заборгованості,
за касаційною скаргою ОСОБА_6, яка діє
через представника ОСОБА_7, на рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 10 грудня 2013 року
та рішення апеляційного суду Одеської
області від 13 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5
звернулися до суду з указаним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 29 листопада 2012
року відповідача зобов'язано повернути
позивачам земельну ділянку та знести
за власний рахунок капітальну огорожу
на цій ділянці. Посилаючись на те, що
рішення суду відповідач не виконала,
позивачі знесли огорожу за власний
кошт, а тому просили стягнути з
відповідача понесені ними витрати у
розмірі 16 360,00 грн.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 10 грудня 2013
року позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 13 березня 2014 року рішення
суду першої інстанції змінено -
виключено із рішення суду посилання на
ст. 1166 ЦК України; вказано, що позов
вирішено на підставі ст. 22 ЦК України. У
решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі представник
ОСОБА_6, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить вказані
судові рішення скасувати і ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судами першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу
необхідно відхилити, а оскаржувані
судові рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги представника
ОСОБА_6 не дають підстав для висновку
про порушення судами норм
процесуального та матеріального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Так, за змістом ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Особа вільно, на власний розсуд, обирає
способи участі у справі.

При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України
підставами позову, які відповідно до
статей 31, 215 цього Кодексу суд не може
змінити без згоди позивача, є
обставини, якими останній обґрунтовує
вимоги, а не саме по собі посилання на
певну норму закону.

Наполягаючи на задоволенні позовних
вимог, позивачі фактично ставили
питання про відшкодування витрат, які
вони зробили для відновлення свого
права на використання належної їм
земельної ділянки, шляхом знесення
незаконно встановленої відповідачем
огорожі.

Суди відповідно до вимог чинного
законодавства виконали покладений на
них процесуальним законом обов'язок
щодо уточнення заявлених позовних
вимог та застосування до встановлених
правовідносин відповідної правової
норми.

Так, судами встановлено, що рішенням
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 29 листопада 2012
року ОСОБА_6 було зобов'язано знести
огорожу самостійно, або за її рахунок у
разі її відмови від добровільного
виконання.

Відповідачем у касаційній скарзі
причини невиконання у добровільному
порядку судового рішення не зазначені,
дії державних виконавців щодо підстав
закінчення виконавчого провадження не
оскаржені. Відсутність своєї вини у
понесені позивачами витрат на
відновлення свого порушеного права
відповідачем, як того вимагає чинне
законодавство, не доведена. Належними
та допустимими доказами не
спростований розмір понесених
позивачами витрат на відновлення свого
порушеного права. Доводи касаційної
скарги щодо необхідності виконання
рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 29 листопада
2012 року відповідно до положень Закону
України «Про виконавче провадження» не
можуть бути підставою для скасування
оскаржуваних судових рішень, оскільки
позов було розглянуто судами у межах та
з підстав, заявлених у позові.

Отже, оскаржувані судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому їх слід залишити без змін, а
касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, яка діє через
представника ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 10 грудня 2013
року, в незміненій частині, та рішення
апеляційного суду Одеської області від
13 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

М.А. Макарчук Т.О. ПисанаІ.М. Фаловська