Номер провадження: 22-ц/785/4933/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Сватаненка В.І.,

Суворова В.О.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 18 березня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
у Приморському районі Одеського
міського управління юстиції про
усунення від спадкування за законом,-

встановила:

У листопаді 2013 року позивачка
звернулася до суду з зазначеним
позовом та просила відсторонити свою
сестру ОСОБА_4 від спадкування за
законом спадщини, яка відкрилася після
смерті їхнього брата ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4, у вигляді двохкімнатної
квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим,
що в 2003 році їхній брат захворів
атеросклерозом нижніх кінцівок, і
стало питання про проведення операції
з ампутацією частини лівої ноги. На
прохання брата вона звернулася до
відповідачки та інших родичів про
допомогу зібрати гроші на операцію та
на ліки. Усі родичі зібрали необхідні
кошти на лікування, а відповідачка
відмовилася. В жовтні 2003 року брату
ОСОБА_5 зробили операцію, ампутували
частину лівої ноги, після чого він вже
не міг без сторонньої допомоги
обходити себе. Знаючи, що їхній брат
потребував допомоги, відповідачка до
дня його смерті нічим не допомагала. А
позивачка переїхала в зазначену вище
квартиру брата, де проживала з ним до
дня його смерті, здійснюючи за ним
догляд і проживає там по теперішній
час. Усі турботи за хворим братом лягли
на неї та працівників соціальної
служби Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради,
де брат та вона знаходилися на обліку,
як одинокі люди похилого віку, які
потребують допомоги.

У зв'язку з зазначеним просила позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі
та усунути ОСОБА_4 від права на
спадкування.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 18 березня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_3 подала до суду апеляційну
скаргу в якій просить рішення суду
скасувати, ухвалити по справі нове
рішення, яким ї позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачкою не було
надано жодного належного та
допустимого доказу того, що
відповідачка навмисно ухилялася від
надання допомоги своєму братові
ОСОБА_5.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи, та не
спростовується сторонами, що протягом
останніх десяти років ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та її брат ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, проживали однією сім'єю в
квартирі АДРЕСА_2, що підтверджується
довідкою з домової книги № 491 від 04.04.2013
року (а.с.10). Зазначена квартира на праві
власності належала ОСОБА_5, про що
свідчить свідоцтво про право власності
на житло, видане Управлінням
житлово-комунального господарства
Одеської міської ради від 04 жовтня 2004
року за № 3-21514, а з 09 грудня 2010 року, на
підставі рішення Малиновського
районного суду м. Одеси про розірвання
договору довічного утримання від 07
квітня 2005 року, що підтверджується
довідкою № 491 від 04 квітня 2013 року,
виданою Комунальним підприємством
«ЖКС «Черемушки», вказаним рішенням
суду та витягом про державну
реєстрацію прав за № 30121103 від 30 травня
2011 року (л.с.11, 85-87).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у 1958
році була усиновлена батьками
позивачки і її брата, про що свідчить
повний витяг з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян щодо
актового запису про народження за №
7, виданого 06 грудня 2013 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Головного управління юстиції в
Одеській області (л.с.47-48).

З липня 1981 року ОСОБА_4 проживає в
квартирі АДРЕСА_5, що підтверджується
довідкою № 33 від 21 січня 2014 року
житлово-будівельного кооперативу
«Іллічівський-22» (а.с. 94).

У 2003 року ОСОБА_5 захворів і 17
листопада 2003 року йому була зроблена
операція - ампутація лівої нижньої
кінцівки, про що свідчить довідка № 12168
від 19.01.2004 року (а.с.13).

30 серпня 2005 року, ОСОБА_5 була
призначена перша група інвалідності
безстроково у зв'язку з загальним
захворюванням та в довідці зазначено,
що він потребує стороннього догляду
(а.с.14).

Після проведеної операції в 2003 році,
ОСОБА_5, без лівої нижньої кінцівки,
похилого віку, потребував сторонньої
допомоги, у зв'язку з чим він був взятий
на облік соціальною державною службою
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради, яка за рахунок
держави надавала йому грошову та
побутову допомогу за допомогою
соціальних працівників, які двічі на
тиждень відвідували його та ОСОБА_3,
яким купували продукти харчування,
ліки та проводили інші побутові
послуги по квартирі до дня смерті
ОСОБА_5 і продовжують виконувати ці
функції відносно позивачки.

Зазначені обставини
підтверджуються показами свідків:
ОСОБА_6, яка працює в соціальній службі
Малиновської районної адміністрації м.
Одеси, сусідів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
двоюрідною сестрою позивачки ОСОБА_10,
родичами сторін по справі ОСОБА_11,
ОСОБА_12 і ОСОБА_13 (а.с.100-108).

Також з матеріалів справи вбачається, 07
квітня 2005 року ОСОБА_5 уклав з ОСОБА_14
договір довічного утримання,
відповідно до якого, він передав
останній у власність належну йому на
праві власності спірну квартиру, а вона
зобов'язалася його довічно матеріально
утримувати та допомагати. І тільки 09
грудня 2010 року із-за недобросовісного
виконання обов'язків ОСОБА_14
зазначений договір за рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси
був розірваний, і квартира АДРЕСА_3 була
повернута ОСОБА_5 у власність (а.с.85-87).
Зазначене спростовує доводи позивачка
про те, що з 2003 року тільки вона та
соціальні працівники здійснювали
догляд за її братом.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер, що
підтверджується свідоцтвом про його
смерть серії НОМЕР_1, актовий запис №
11019 (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася
спадщина на квартиру АДРЕСА_4.

Спадкоємцями першої черги за законом,
щодо майна померлого є ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, які у встановлений законом
строк звернулися до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти
безпомічність особи, неспроможність її
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу або каліцтво фізично та
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, у зв'язку з цим ця
особа потребує стороннього догляду,
допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивачкою не було доведено того факту,
що відповідачка яка є людиною похилого
віку та непрацездатною навмисно
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві.

Крім того, як було встановлено судом,
ОСОБА_5 до дня своєї смерті отримував
безкоштовну допомогу від соціальної
служби Малиновської районної
адміністрації, що було підтверджено
свідками.

Також колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції обґрунтовано не
прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_10
ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які
стверджували, що відповідачка
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, оскільки зазначене є
лише суб'єктивною думкою свідків та
спростовується як матеріалами справи,
так і показами свідків ОСОБА_12 ОСОБА_15,
ОСОБА_13 та ОСОБА_11, які пояснювали, що
відповідачка весь час допомагала і
брату ОСОБА_5 і сестрі ОСОБА_3 усім чим
могла, як грошима так і харчами, хоча, як
вбачається з її розміру заробітної
платні та подальшому пенсії, сама була
обмежена у матеріальних можливостях.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
усі зазначені обставини судом першої
інстанції при ухвалені рішення були
враховані, суд надав належну оцінку
доказам та ухвалив законне,
обґрунтоване рішення, яке скасуванню
не підлягає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини по справі, рішення суду
відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, а тому не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись ст.ст.303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 18 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

В.І. Сватаненко