АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6028/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Тихомиров І. В. Доповідач -
Черненкова Л.А. Категорія 34
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів - Дерев`янка
О.Г., Осіяна О.М.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Служби
автомобільних доріг у
Дніпропетровській області на заочне
рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 26
лютого 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Служби автомобільних
доріг у Дніпропетровській області про
відшкодування матеріальних та
моральних збитків, завданих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н
О В И Л А:

13 березня 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду із вказаним
позовом, за яким просили суд стягнути
зі Служби автомобільних доріг у
Дніпропетровській області на користь
ОСОБА_2 18 272,19 грн. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої ДТП, 650 грн. за складання
висновку оцінювача та 300 грн. за
складання позовної заяви, а всього 19
222,19 грн.; стягнути зі Служби
автомобільних доріг у
Дніпропетровській області на користь
ОСОБА_3 6000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкодт, завданої ДТП,
посилаючись на те, що 13.09.2011 року на
дільниці автомобільної дороги Т0435 в
Нікопольському районі біля тракторної
бригади № 2 товариства з обмеженою
відповідальністю «Атлант» приблизно о
12-00 сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля ІЖ 271790
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_2 під керуванням водія
ОСОБА_3 Через наявність ями на дорозі,
яку не було видно, автомобіль ІЖ 271790
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням водія ОСОБА_3, втратив
керованість, автомобіль з'їхав у кювет,
перевернувся, врізався у дерево.
Автомобіль отримав значні ушкодження.
10.10.2011 року співробітниками ДАІ було
складено протокол про адміністративне
правопорушення АЕ № 218720 відносно
посадової особи Нікопольського
райавтодору ОСОБА_5 04.11.2011 року
постановою Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області ОСОБА_5 було визнано винним у
скоєні адміністративного
правопорушення за ч. 4 ст. 140 КУАП та
притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу.
Постановою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30.11.2011
року постанову Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області було скасовано, провадження по
справі закрито через відсутність
складу адміністративного
правопорушення з тих підстав, що філія
Нікопольський райавтодор не є
балансовласником автомобільних доріг
у Нікопольському районі
Дніпропетровської області. Таким
балансовласником є Служба
автомобільних доріг у
Дніпропетровській області. Згідно
висновку від 14.10.2011 р. сума матеріальної
шкоди, яка завдана власнику автомобіля
ІЖ 271790 реєстраційний номер НОМЕР_1,
становить 18272,19 грн. Крім того за
складання висновку експертного
дослідження було сплачено 650 грн. та 300
грн. за складання позовної заяви. За
наслідками ДТП ОСОБА_3 було завдано
моральну шкоду, яка виявилася у
душевних стражданнях, стресі,
дискомфорті, у зв'язку з чим він був
вимушений докладати додаткових зусиль
для організації свого життя та
відновлення нормальних соціальних
зв'язків. Розмір моральної шкоди оцінює
в 6000 грн.

Заочним рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 26 лютого 2014 року ухвалено:
позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3
задовольнити частково; стягнути з
Служби автомобільних доріг у
Дніпропетровській області на користь
ОСОБА_2 матеріальну шкоду заподіяну за
наслідками дорожньо-транспортної
пригоди в розмірі 18272,19 грн., судовий
збір у розмірі 214,60 грн., за складання
позовної заяви 300 грн., а всього 18786,79
грн.; стягнути з Служби автомобільних
доріг у Дніпропетровській області на
користь ОСОБА_3 моральну шкоду в
розмірі 1000 грн., судовий збір у розмірі
107,30 грн., витрати за проведення
автотоварознавчого дослідження в
розмірі 650,00 грн., витрати за проведення
судової експертизи в розмірі 3060,00 грн.,
а всього 4817,30 грн.; в іншій частині в
позові відмовити.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 14
травня 2014 року заяву Служби
автомобільних доріг у
Дніпропетровській області про
перегляд заочного рішення - залишено
без задоволення.

В апеляційній скарзі Служба
автомобільних доріг у
Дніпропетровській області просить
скасувати заочне рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі,
посилаючись на те, що судом порушені
норми матеріального та процесуального
права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги
в її межах та межах позовних вимог,
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
13.09.2011 року на дільниці автомобільної
дороги Т0435 в Нікопольському районі
біля тракторної бригади № 2 ТОВ
«Атлант» приблизно о 12-00 годині сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля ІЖ 271790 реєстраційний номер
НОМЕР_1, під керуванням водія Какушина
Ю.М. Автомобіль ІЖ 271790 реєстраційний
номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 Через
наявність ями на дорозі, яку не було
видно та не було означено дорожніми
знаками, автомобіль ІЖ 271790
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням водія ОСОБА_3, втратив
керованість, автомобіль з'їхав у кювет,
перевернувся, врізався у дерево.
Відповідно до паспорту автомобільної
дороги Т0435 балансовласником дороги де
13.09.2011 року сталося ДТП є Служба
автомобільних доріг у
Дніпропетровській області. Згідно
висновку комплексної судової
автотехнічної та дорожньо-технічної
експертизи № 6286/9204 від 16.12.2013 року
проведеної Харківським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса,
- стан дорожнього покриття у місці ДТП
на ділянці автомобільної дороги Т-04-35
тракторна бригада № 2 ТОВ «Атлант» на 43
км + 250 м 13.09.2011 року не відповідав
вимогам п.п. 3.1.1, 3.1.2 ДСТУ-3587, а
відповідно і вимогам п.п. 4.1.7 П-Г1-218-113:2009
по умовам утримання автомобільних
доріг загального користування України.
Ділянка автомобільної дороги Т-04-35
тракторна бригада № 2 ТОВ «Атлант» на 43
км + 250 м, де мало місце ДТП, повинна бути
облаштована технічними засобами
організації дорожнього руху (дорожніми
знаками 3.29 «Обмеження максимальної
швидкості») у відповідності з вимогами
Загальних положень розділу 3, п.п. 4.1.1,
4.1.6 ДСТУ-3587, п.п. 4.1.7 П-Г1-218-113:2009 та п.п.
10.3.14, 10.3.16, 10.5.25 ДСТУ 4100. Стан дорожнього
покриття та організація дорожнього
руху в місці де сталося ДТП, а саме
автомобільна дорога Т-04-35 тракторна
бригада № 2 ТОВ «Атлант» 43 км + 250 м, не
відповідали вимогам п.п. 3.1.1, 3.1.2 ДСТУ 3587
та п.п. 10.3.1, 10.3.2, 10.3.14, 10.3.16, 10.5.25 ДСТУ 4100 і
данні невідповідності, з технічної
точки зору, знаходились в причинному
зв'язку з виникненням ДТП. Згідно акту
автотоварознавчого дослідження № 0182
від 05 жовтня 2011 року та висновку
автотоварознавчого дослідження сума
завданого матеріального збитку склала
18272,19 грн. Крім того, для складання
автотоварознавчого дослідження № 0182
для розрахунку матеріальної шкоди
ОСОБА_3 було оплачено за квитанцією до
прибуткового касового ордеру № 081
17.10.2011 року - 650,00 грн. Для складання
позовної заяви ОСОБА_2 20.11.2012 року
оплатила 300,00 грн. Вартість висновку
комплексної судової автотехнічної та
дорожньо-технічної експертизи № 6286/9204
від 16.12.2013 року проведеної Харківським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса,
відповідно до рахунку № 2100 від 23.07.2013
року складає 3060,00 грн. Зазначена сума
оплачена ОСОБА_3 29.08.2013 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
міськрайонний суд обґрунтовано
виходив з того, що винним у скоєнні ДТП
є відповідач, тому він повинен
відшкодовувати матеріальну та
моральну шкоду. При таких обставинах
суд вважає, що ОСОБА_2 має право на
отримання відшкодування від Служби
автомобільних доріг у
Дніпропетровській області, оскільки
шкода була заподіяна за наслідками
невідповідності стану дорожнього
покриття та організації дорожнього
руху в місці де сталося ДТП і ця шкода
була заподіяна майну, яке належить на
відповідній правовій підставі ОСОБА_2
Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовними вимогами про стягнення з
відповідача моральної шкоди і вона
полягає у душевних стражданнях,
дискомфорті, стресі, що пов'язані з
пошкодженням майна, необхідності
докладати додаткові зусилля для
організації свого життя та відновлення
нормальних соціальних зв'язків.
Враховуючи ступінь вини відповідача, з
огляду на принципи розумності та
справедливості, суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення даних вимог, у розмірі 1000
грн.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку судова колегія дійшла до
висновку, що суд першої інстанції
правильно у відповідності до вимог
закону та встановлених обставин
справи, підтверджених належними та
допустимими доказами, поклав
відповідальність за спричинену шкоду
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди на відповідача.

В апеляційній скарзі відповідач не
заперечував проти того, що він повинен
відшкодувати спричинену шкоду, однак
не погодився з розміром матеріальної
шкоди, яка стягнута за рішенням суду та
вважає, що відсутні докази щодо
спричинення моральної шкоди позивачу.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Доводи апелянта, щодо недоведеності
спричинення моральної шкоди, судова
колегія вважає неспроможними, оскільки
наведені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед установленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Доводи апелянта про те, що розмір
матеріальної шкоди не підтверджено
судовою експертизою, а тому визначений
судом розмір матеріальної шкоди на
підставі акту автотоварознавчого
дослідження № 0182 від 05 жовтня 2011 року
та висновку автотоварознавчого
дослідження не можна оцінювати, як
визначений на підставі доказів у
справі, судова колегія вважає
неспроможними з таких підстав: розмір
матеріальної шкоди визначено
автотоварознавцем та вказаний розмір
не спростований належними та
допустимими доказами зі сторони
відповідача.

Згідно ч.3 ст. 10, ст.ст. 57-60 ЦПК України, -
кожна особа повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановленим цим
Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Докази повинні бути
належними і допустимими. Суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

В матеріалах справи відсутні докази
щодо іншого розміру спричиненої
матеріальної шкоди, сторона у справі,
яка не згодна з розміром шкоди,
визначеною позивачем, не заявила
клопотання про призначення судової
товарознавчої експертизи, не заявлено
такого клопотання і апелянтом, який
належним чином в особі свого
представника сповіщений про дату, час
та місце розгляду справи в апеляційній
інстанції.

Висновок автотоварознавчого
дослідження на підставі якого судом
визначено розмір спричиненої
матеріальної шкоди є належним доказом
у справі, який не спростовується
матеріалами справи.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що рішення суду
постановлено у відповідності з
вимогами закону та не має підстав для
його скасування, і доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України,
судова колегія, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Служби
автомобільних доріг у
Дніпропетровській області - відхилити.

Заочне рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 26 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді