АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №761/29129/13-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/6399/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Маліновська
В.М.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Побірченко Т.І. 01 липня
2014 року колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва

у складі: головуючої судді
Побірченко Т.І.

суддів
Саліхова В.В., Пікуль А.А.
при секретарі
Троц В.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 25 березня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Київської
регіональної дирекції Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» про визнання іпотечного
договору недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Київської регіональної дирекції
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» про визнання
іпотечного договору недійсним.
Зазначає, що 15.05.20007 року між нею та ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль», назву якого
змінено на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
укладено кредитний договір, за умовами
якого вона отримала кредит у вигляді
не відновлювальної кредитної лінії з
лімітом 151 500 дол. США. Того ж дня між
Банком та ОСОБА_3 укладено іпотечний
договір. ОСОБА_3 посилається на те, що
станом на 21.11.2008 року кредит повернуто в
повному обсязі, проценти за його
користування остаточно сплачено Банку.
Позивач двічі зверталася до Банку з
відповідними заявами (від 12.01.2009 р.,
10.02.2009 р.) про зняття заборони
відчуження майна за адресою: АДРЕСА_1,
проте жодної відповіді вона не
отримала. Крім того, на думку ОСОБА_3,
оскільки відповідно до п.2.1 Кредитного
договору забезпечення виконання
зобов'язань позичальником за цим
договором є : чотирикімнатна квартира,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, то
предметом іпотечного договору повинен
бути саме цей об'єкт нерухомості, а не
зазначена вище квартира по АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 25 березня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзіОСОБА_3 просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким позов задовольнити, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин справи, внаслідок
необґрунтованої відмови у прийнятті
доказів. Зазначає, що суд першої
інстанції надав перевагу, зокрема,
просто листам і довідкам складеним
банком та наданим до суду на перевагу
первинним документам, що відповідають
вимогам Закону України «Про
бухгалтерський облік в Україні»,
надані позивачем у вигляді виписок по
рахункам, а також Договорам, складеним
як нотаріально так і в простій формі,
нормативним актам України, в тому числі
НБУ.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення ОСОБА_3, представника ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

За умовами ч.1 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів
справи, 15 травня 2007 року між ОСОБА_3 та
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«РайффайзенБанк Аваль», укладено
кредитний договір, за умовами якого
Банк надав ОСОБА_3 кредит у вигляді не
відновлювальної кредитної лінії з
лімітом 151 500 дол. США, строком до 15.05.2027
року, зі сплатою 12,85% річних, а ОСОБА_3
зобов'язалася належним чином
використати та повернути кредитору
суму отриманого кредиту, а також
сплатити проценти за користування
кредитом, комісії згідно умов договору
та тарифів банку, та виконати всі інші
зобов'язання в порядку та строки,
визначені договором (а.с.6-11).

Згідно п.2.1 Кредитного договору
кредитні кошти призначені на споживчі
цілі та на сплату комісій банку за цим
договором. Забезпечення зобов'язань
Позичальника за цим договором є:
чотирикімнатна квартира, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 106,70 кв.м., житловою
площею 57,90 кв.м..

Крім того, для забезпечення
виконання Позичальником зобов'язань за
вищевказаним кредитним договором, між
ОСОБА_3 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 15
травня 2007 року укладено Іпотечний
договір, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстровано в реєстрі за № 3233 та
накладена заборона відчуження
зазначеної в договорі квартири, що
належить ОСОБА_3 до припинення договору
іпотеки, що зареєстрована в реєстрі за
№ 3237 (а.с.18-21).

За умовами іпотечного договору
Позичальник зобов'язаний до 15 травня 2027
року повернути Іпотекодержателю
кредит у розмірі 151 500 дол. США, сплатити
проценти за користування кредитом у
розмірі 12,85 % шляхом внесення
готівкових коштів через касу
Іпотекодержателя або перерахування
грошової суми на поточний рахунок
останнього, а також можливу неустойку у
розмірі та у випадках, передбачених
кредитним та цим договором.

Відповідно до п.1.2 Іпотечного
договору, предметом іпотеки є квартира
під АДРЕСА_1, яка належить Іпотекодавцю
на підставі договору купівлі-продажу
квартири від 15.05.2007 року, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
за реєстровим № 3229.

ОСОБА_3 не заперечує, що Банк свої
зобов'язання за кредитним договором
виконав у повному обсязі та зазначає,
що кредит нею повернуто в повному
обсязі 21 листопада 2008 року, що
підтверджується виписками по рахунку.
Проте, виписки по рахунку не
підтверджують повне виконання
зобов'язання, а лише демонструють рух
коштів по рахунку.

Судом встановлено, що 21.11.2008 року
кредит було переведено до програмного
забезпечення «Банкмайстер» та змінено
рахунки для погашення основного боргу
та відсотків, про що ОСОБА_3 повідомлено
листом (а.с.142-143).

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 18.10.2013 року
встановлено, що станом на 09.10.2012 року
заборгованість ОСОБА_3 за кредитним
договором становить 144 156,30 дол. США, що в
гривневому еквіваленті складає 1 152 241,33
грн. (а.с.65-68). Крім того, у Додатковій
угоді № 1 від 13.04.2009 року до Кредитного
договору, підписаній між ОСОБА_3 та ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» визначено, що
станом на дату укладення цієї
Додаткової угоди фактична
заборгованість Позичальника за
кредитним договором по сплаті суми
кредиту становить 101 981,03 дол.
США(а.с.69-70).

Вищевказані докази підтверджують
факт наявності заборгованості ОСОБА_3
за кредитним договором, а тому
зобов'язання за основним договором не є
припиненим.

Відповідно до ст.575 ЦК України,
іпотека є окремим видом застави
нерухомого майна. Правила про іпотеку
землі та інші окремі види застав
встановлюються законом.

За умовами, ст.576 ЦК України,
предметом застави може бути будь-яке
майно (зокрема, річ, цінні папери,
майнові права), що може бути відчужене
заставодавцем і на яке може бути
звернене стягнення.

Відповідно до ст.203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства та має бути
спрямованим на реальне настання
правових наслідків.

Згідно ст.215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
вимог, які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Стаття 18 Закону України «Про
іпотеку» містить чіткий перелік
істотних умов, які має містити
іпотечний договір. У разі відсутності в
іпотечному договорі однієї з істотних
умов він може бути визнаний недійсним
на підставі рішення суду.

Посилання ОСОБА_3 на факт, що в п. 2.1
кредитного договору та в п.1.2
іпотечного договору зазначені різні
квартири, як на підставу для визнання
іпотечного договору недійсним, колегія
не приймає до уваги. Законодавством не
передбачено обмежень щодо способів
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором. Відповідно в
якості забезпечення виконання
зобов'язання може бути укладено
декілька договорів іпотеки.

Крім того, зазначення в кредитному
договорі квартири за адресою: АДРЕСА_2,
міститься в пункті «Об'єкт
кредитування по договору», а не в
пункті « ….забезпечення кредиту».

Оскільки обставин, визначених
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України при
розгляді даної справи судом не
встановлено, підписавши іпотечний
договір, сторони прийшли згоди
стосовно всіх умов, передбачених
пунктами договору, а тому відсутні
підстави для визнання договору
недійсним з цих підстав.

Позовні вимоги належним чином
розглянуті судом першої інстанції,
всім дослідженим доказам дана належна
правова оцінка, що обґрунтовано
доводами судового рішення і не
спростовується доводами апеляційної
скарги. Підстав для скасування рішення
суду з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

В судовому засіданні
апеляційної інстанції ОСОБА_3 надала
копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 травня 2014 року
належним чином не завірену, якою
рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 18 жовтня 2013 року та
ухвала Апеляційного суду м.Києва від 04
грудня 2013 року скасовані, а справа
передана на новий розгляд до суду
першої інстанції. Як вбачається з
мотивувальної частини ухвали,
підставою скасування є неправильне
стягнення пені за період з 16 квітня 2010
року по 16 вересня 2012 року.

ОСОБА_3 також вважає порушеними
права свого чоловіка, який не надавав
їй згоду на укладання іпотечного
договору. Проте колегія вважає, що
права ОСОБА_6 не є порушеними, позивач
уклала іпотечний договір сама ще 15
травня 2007 року, протягом відповідного
часу її чоловік з відповідними
позовними вимогами не звертався.

Керуючись ст. ст. 218,307,308,313,314,317,319
ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 25 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

В касаційному порядку може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-