Справа № 353/1068/13-ц
Провадження № 2/353/6/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2014 року
м.Тлумач

Тлумацький районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна
У.Ю.

за участю: cекретарів - Мороз М.І.,
Гуцуляк Г.Я., Бойко В.Я.

відповідача ОСОБА_1 та його
представника - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Тлумач
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Кооперативу «Будівельник» та ОСОБА_1,
третя особа з самостійними вимогами на
предмет спору: ОСОБА_5, про визнання
недійсним рішення засновників та
договору купівлі-продажу ,-

В С Т А Н О
В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з
вищевказаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що 06.09.2007 р. між кооперативом
«Будівельник» (надалі - кооператив), в
особі ОСОБА_7, та ОСОБА_1 було укладено
договір купівлі-продажу конюшні, який
був посвідчений приватним нотаріусом
Тлумацького районного нотаріального
округу ОСОБА_8 за № 2146. Правовою
підставою укладення вказаного
договору був Протокол зборів
засновників кооперативу «Будівельник»
№ 56 від 03.09.2007 р. Проте позивачка, будучи
засновником цього кооперативу, про
проведення зборів не повідомлялась,
участі в них не приймала, сам протокол
не підписувала, а підпис у протоколі їй
не належить. Вважає, що керівництво
кооперативу підробило протокол з
метою незаконного відчуження майна
кооперативу, чим порушило її права як
засновника кооперативу. Просила
визнати недійсним рішення зборів
засновників кооперативу «
Будівельник» від 03.09.2007 р. та договір
купівлі-продажу приміщення конюшні від
06.09.2007 р.

Відповідно до Ухвали Тлумацького
районного суду від 09.08.2013 р. уточнено
анкетні дані позивачки та змінено
прізвище позивачки з «ОСОБА_3» на
«ОСОБА_3», у зв'язку з зміною прізвища
після одруження.

Ухвалою Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 14.05.2014
року до участі у справі в якості
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги щодо предмету спору, залучено
ОСОБА_5, яка просила визнати недійсним
рішення зборів засновників
кооперативу « Будівельник» від 03.09.2007 р.
та договір купівлі-продажу приміщення
конюшні від 06.09.2007 р.

В судове засідання позивачка ОСОБА_3 не
з'явилась, подала заяву, в якій
підтримала свої позовні вимоги в
повному обсязі, просила позов
задовольнити з підстав, зазначених у
позовній заяві, а справу слухати без її
участі.

Представник позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_9 в
судове засідання не з'явився двічі,
причин відсутності не повідомив,
доказів поважності причин відсутності
в залі суду не надав. Виступаючи під час
судового розгляду справи позовні
вимоги підтримав, просив їх
задовольнити. Пояснив, що зборів
засновників, на яких приймалось
рішення щодо продажу приміщення
конюшні, не було взагалі. Засновники, в
т.ч. його довірителька, не були обізнані
про те, що кооператив відчужив
зазначене приміщення, а Позивачка
довідалась про продаж конюшні у
листопаді-грудні 2010 р., після
проведення інвентаризації. Вказав на
те, що збори засновників кооперативу
«Будівельник» (надалі - збори) від 03.09.2007
р. та договір купівлі-продажу
приміщення конюшні від 06.09.2007 р. мають
бути визнані недійсними на підставі ч. 1
ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України, оскільки
суперечать закону.

Представник кооперативу «Будівельник»
- Чаплінський І.М. в судове засідання не
з'явився, подав заяву, в якій позовні
вимоги визнав, просив справу слухати
без його участі. Під час судового
розгляду повідомив, що про те, що
приміщення конюшні продане, нинішній
голова кооперативу ОСОБА_17 довідався
тільки в кінці 2010 року, коли
проводилась інвентаризація.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник-
адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти позовних вимог заперечили,
просили відмовити в їх задоволенні.
ОСОБА_1 на адресу суду направив
письмову заяву про застосування до
спірних правовідносин строку позовної
давності. Пояснив, що питання щодо
продажу приміщення конюшні, він
вирішував саме з ОСОБА_17 Після
досягнення згоди, він за домовленістю з
ОСОБА_17 в березні 2007 р. вніс до каси
церкви 20 тис.грн., про що свідчить ордер,
в якому призначення платежу зазначено:
кошти від ОСОБА_7 за продаж конюшні
ОСОБА_1 При внесенні ним грошей були
присутні свідки та сам ОСОБА_17 Оскільки
в березні кооператив не мав
оформленого права власності на
конюшню, то між ним та кооперативом
«Будівельник» договір купівлі-продажу
конюшні був укладений лише 06.09.2007 р.
Представником кооперативу була ОСОБА_7
(матір позивачки), яка на той час була
головою кооперативу. Договір
оформлявся у нотаріуса, який перевірив
повноваження сторін. Додатково
зазначив, що він є добросовісним
набувачем спірного приміщення. Після
укладення договору купівлі-продажу він
переоформив право власності на себе. З
цього моменту відкрито здійснює свої
права як власник: передав приміщення
конюшні своєму сину в оренду, який несе
витрати по його утриманню, в т.ч.
сплачує за електропостачання, в 2009 р.
звернувся до сільської ради з заявою
про передачу земельної ділянки, на якій
розташована конюшня, у власність, потім
виготовив технічну документацію на цю
ділянку, тощо.

Представник відповідача ОСОБА_1 -
адвокат ОСОБА_2 зазначив, що ні
позивачкою, ні третьою особою з
самостійними вимогами, по-перше,
клопотання про поновлення строку
позовної давності не заявлялось, хоча з
моменту укладення договору
купівлі-продажу пройшло майже 7 років, а
по-друге, не було вказано точну дату, з
якої вони довідались про продаж
конюшні, оскільки ними вказувались
різні дати: кінець 2009 р., 2010 р., 2013 р.
Просив звернути увагу на те, що
переобрання голови кооперативу (з
ОСОБА_7 на ОСОБА_17) відбулось у 2009 р.,
тому у будь-якому випадку кооператив
мав провести інвентаризацію всього
майна, передати матеріальні цінності
та документи від одного керівника до
іншого, тощо. При цьому неодмінно би був
встановлений факт продажу конюшні.
Крім того, зауважив, що ні кооперативом,
ні його засновниками, не було надано
жодних доказів, які би свідчили про
капіталовкладення в приміщення
конюшні або витрати на її утримання з
2007 р. по теперішній час.

Третя особа, яка заявляє самостійні
вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_5 в
судове засідання не з'явилась двічі,
була належним чином повідомлена про
дату, час та місце слухання справи.
Виступаючи в судових засіданнях під
час судового розгляду справи свої
позовні вимоги підтримала, просила
визнати недійсним рішення зборів
засновників кооперативу «
Будівельник» від 03.09.2007 р. та договір
купівлі-продажу приміщення конюшні від
06.09.2007 р., оскільки збори щодо цього
питання не проводились взагалі і вона
на них присутня не була. Зазначила, що
про спірний договір купівлі-продажу
вона взнала восени 2013 р.

Також, третя особа з самостійними
вимогами щодо предмету спору - ОСОБА_5,
яка була допитана судом в якості
свідка, повідомила, що ОСОБА_7,
являється її матір'ю та момент
укладення оспорюваного договору була
головою кооперативу. Проте, її матір
жодних зборів засновників кооперативу
не проводила, всією діяльністю
кооперативу керував батько ОСОБА_17
Зазначила, що про укладення договору
купівлі-продажу конюшні її повідомив
батько. Додала, що при проведенні
інвентаризацій вона присутня не була,
документи щодо цього питання
підписувала за вказівкою батька. Щодо
порядку проведення зборів засновників
пояснила, що ніколи кооперативом на
адресу засновників не направлялись (не
вручались) письмові повідомлення про
збори, оскільки всі вони є членами
однієї сім'ї, кожного ранку
зустрічались в магазині в м. Тлумач,
який належить кооперативу, та
обговорювали нагальні питання.

Свідок ОСОБА_17, який є рідним батьком
позивачки та третьої особи, повідомив,
що саме він заснував кооператив, в
засновники якого включив членів своєї
сім'ї та вніс за них відповідні внески.
Пояснив, що всі рішення, навіть у той
період, коли головою кооперативу була
його дружина ОСОБА_7, приймав він. З
ОСОБА_1 він домовлявся лише про оренду
приміщення конюшні і, оскільки всі
рахунки кооперативу були арештовані,
зборами засновників кооперативу було
прийнято рішення про передачу цього
приміщення ОСОБА_1 в оренду на 5

років, якщо останній внесе всю
суму орендної плати - 20 тис. грн. в
церковну касу, що і було зроблене
ОСОБА_1 Додав, що про те, що приміщення
конюшні продане, він дізнався в грудні
2010 р., після того, як став головою
кооперативу та провів інвентаризацію.

Свідки ОСОБА_12 (голова церковного
комітету) та ОСОБА_13 (касир церковної
громади) пояснили, що ОСОБА_17 та ОСОБА_1
в березні 2007 р. приїхали в АДРЕСА_1, щоб
передати гроші в сумі 20 тис. грн. за
продану кооперативом «Будівельник»
ОСОБА_1 конюшню. Гроші платив ОСОБА_1 в
присутності ОСОБА_17 Зазначили, що
конюшня була продана ОСОБА_1, а не
передана в оренду.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_14 та ОСОБА_15, жителі АДРЕСА_1,
пояснили, що всьому селу було відомо, що
ОСОБА_1 придбав приміщення конюшні.
Повідомили, що літом 2007 р. їх підвозив у
м. Тлумач ОСОБА_1 Коли вони повернули на
вул. Верховної Ради в м. Тлумачі, ОСОБА_1
зупинився, бо побачив на вулиці ОСОБА_7
та двох її дочок. Він вийшов на декілька
хвилин з машин та розмовляв з ними. При
цьому було чути, що він сварився,
вказуючи на те, що ним куплена конюшня,
передані гроші, а документів на
приміщення все ще не має. При цьому
жінки заспокоювали його та казали, що
документи робляться.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, заслухавши свідків,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, прийшов до висновку про
те, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі
(ст. 11 ЦПК України).

Судом встановлено, що 06.09.2007 р. між
кооперативом «Будівельник», в особі
голови кооперативу ОСОБА_7, та ОСОБА_1
було укладено договір купівлі-продажу
конюшні, який був посвідчений
приватним нотаріусом Тлумацького
районного нотаріального округу ОСОБА_8
за № 2146 (Т.1 а.с. 3). Даний договір був
укладений на підставі Протоколу
загальних зборів засновників № 56 від
03.09.2007 р. і підписаний ОСОБА_7, яка на
момент укладення договору була головою
кооперативу та головою зборів
засновників. Також спірний протокол
зборів був підписаний секретарем
зборів - ОСОБА_3 На момент укладення
спірного договору, відповідно до
Статуту кооперативу, зареєстрованого в
новій редакції державним реєстратором
Тлумацької РДА 28.02.2006 р., засновниками
кооперативу були: ОСОБА_17 (батько
позивачки), ОСОБА_7 (матір позивачки),
ОСОБА_3 (позивачка), ОСОБА_16 (брат
позивачки), ОСОБА_5 (сестра позивачки)
(Т.1 а.с. 5-8).

У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону
України «Про кооперацію» основними
правами члена кооперативу є участь в
господарській діяльності кооперативу,
а також в управлінні кооперативом,
право голосу на його загальних зборах,
право обирати і бути обраним в органи
кооперативу.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 15 Закону України «Про
кооперацію» чергові загальні збори
членів кооперативу скликаються
правлінням або головою кооперативу у
разі потреби, але не рідше одного разу
на рік. Про дату, місце, час проведення
та порядок денний загальних зборів
члени кооперативу повинні бути
повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до
визначеного строку їх проведення.
Відповідно до ст. 9 Статуту кооперативу
право розпорядження майном
кооперативу належить тільки
засновникам кооперативу. Права і
обов'язки засновників передбачені ст. 13
Статут кооперативу, в т.ч. вони мають
право приймати участь в управління
справами кооперативу та одержувати
інформацію про діяльність кооперативу,
ознайомлюватись з даними
бухгалтерського обліку, звітності та
іншої статистичної інформації. Статтею
15 Статуту передбачено, що Загальні
збори засновників кооперативу є вищим
органом управління кооперативом, в
період між зборами керування справами
кооперативу здійснює Голова
кооперативу. Загальні збори
засновників кооперативу проводяться у
строки, встановлені зборами, але не
менше 4-х разів в рік. Позачергові збори
проводяться по рішенню голови
кооперативу або на вимогу 1/5 частини
засновників кооперативу. Рішення на
загальних зборах кооперативу

приймається більшістю голосів
відкритим голосуванням. Рішення зборів
є правомочним при присутності на
зборах 2/3 засновників кооперативу.

Згідно висновку судової
почеркознавчої експертизи 09/03-592 від
11.02.2014 р. (Т.1 а.с. 212-216), підпис від імені
ОСОБА_3 в графі: «Секретар зборів
ОСОБА_3» у протоколі зборів засновників
кооперативу «Будівельник» від 03.09.2007 р.
№ 56 виконаний не громадянкою ОСОБА_3, а
іншою особою. Ознак монтажу у протоколі
зборів не виявлено.

Під час судового засідання представник
кооперативу «Будівельник» визнав, що в
архіві документів кооперативу
відсутні будь-які докази про
підготовку та проведення позачергових
зборів 03.09.2007 р., направлення членам
кооперативу повідомлення про термін
та місце проведення позачергових
зборів, а також те, що збори фактично не
проводились.

Отже, при проведенні зборів
засновників кооперативу 03.09.2007 р.
порушено вимоги ст. ст. 12, 15 Закону
України «Про кооперацію» та ст. 9, 13, 15
Статуту кооперативу. Таким чином
неповідомлення засновників
кооперативу про проведення зборів,
відсутність доказів про наявність
кворуму на зборах, доказів про
фактичне проведення загальних зборів
засновників є порушенням вимог
законодавства та Статуту Кооперативу,
і є підставою для визнання загальних
зборів засновників кооперативу 03.09.2007р.
недійсними.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Також, ст. 657
ЦК України встановлює, що договір
купівлі-продажу нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню
та державній реєстрації.

Відповідно до ст. 203 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодерження в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього кодексу. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересова особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою
-третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Оскільки підставою для укладення
оспорюваного договору купівлі-продажу
конюшні від 06.09.2007 р. було рішення
загальних зборів засновників
кооперативу від 03.09.2007 р., оформлене
Протоколом № 56, яке підлягає визнанню
недійсним, то і сам договір
купівлі-продажу конюшні, який був
посвідчений приватним нотаріусом
Тлумацького районного нотаріального
округу ОСОБА_8 за № 2146, укладений 06.09.2007
р. між кооперативом «Будівельник», в
особі голови кооперативу ОСОБА_7, та
ОСОБА_1, підлягає визнанню недійсним.

Проте, позовні вимоги ОСОБА_3 та позовні
вимоги третьої особи з самостійними
вимогами: ОСОБА_5 не можуть бути
задоволені, оскільки цими сторонами
пропущений строк позовної давності.

Згідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, в межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Ст. 257 того ж кодексу
встановлений трирічний строк
загальної позовної давності.

Перебіг строку позовної давності
починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатись про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

В судовому засіданні третя особа з
самостійними вимогами: ОСОБА_5 та
представник позивачки ОСОБА_3,
зазначили, що про порушення своїх прав
зазначені особи довідались не раніше
грудня 2010 року. Проте, суд критично
ставиться до цих тверджень, оскільки,
як вбачається з Статуту кооперативу
«Будівельник» та не заперечується
сторонами по

справі, засновниками даного
кооперативу були та є на сьогоднішній
момент виключно члени родини позивачки
та третьої особи ОСОБА_5 Так їх матір -
ОСОБА_7 на момент підписання спірного
договору купівлі-продажу була одним із
засновників кооперативу та головою
кооперативу, а іншими засновниками
кооперативу були батько позивачки та
третьої особи, позивачка, брат та
сестра (третя особа). Статтею ст. 13
Статуту кооперативу передбачено, що
засновники мають право приймати участь
в управління справами кооперативу та
одержувати інформацію про діяльність
кооперативу, ознайомлюватись з даними
бухгалтерського обліку, звітності та
іншої статистичної інформації, а
статтею 15 Статуту, що Загальні збори
засновників кооперативу проводяться у
строки, встановлені зборами, але не
менше 4-х разів в рік. Позачергові збори
проводяться по рішенню голови
кооперативу або на вимогу 1/5 частини
засновників кооперативу. Отже, за
період з вересня 2007 р. по липень 2013 р.
(направлення позову до суду
позивачкою), реалізуючи свої права як
засновників кооперативу, позивачка та
третя особа мали право поцікавитись
справами кооперативу та мали
можливість неодноразово дізнатись про
наявність оспорюваного
договору-купівлі конюшні, а також про
підстави його укладення.

Крім того, третя особа ОСОБА_5, свідок
ОСОБА_17 (батько позивачки та третьої
особи і голова кооперативу на даний
час) та представник кооперативу
Чаплінський І.М. стверджували, що про
договір купівлі-продажу конюшні вони
довідались після того, як було
переобрано голову кооперативу. Згідно
Протоколу № 3 від 15.12.2009 р., рішення про
переобрання голови кооперативу з
ОСОБА_7 на ОСОБА_17 було прийнято 15
грудня 2009 р. (Т.1 а.с. 240).

В свою чергу, кооперативом
«Будівельник» не надано переконливих
доказів про те, що кооперативу з
моменту укладення оспорюваного
договору і по даний час не було відомо
про укладення оспорюваного договору.
Довідки, видані самим кооперативом про
знаходження на його балансі приміщення
конюшні та віднесення цього приміщення
до основних засобів, належних
кооперативу, не є беззаперечним та
належним доказом того, що кооператив не
відчужував вказане приміщення. Жодних
доказів про те, що кооператив, будучи
власником приміщення, ніс витрати по
утриманню цього приміщення (н-д, оплата
послуг з електропостачання, внесення
плати за користування земельною
ділянкою і т.п.) суду не надано.

Суд критично відноситься до довідок
№№ 23, 24 від 28.03.2014 р., звіту про
фінансові результати за 2013 р.,
інвентаризаційних описів від 21.12.2010 р.,
31.12.2013 р. (Т.1 а.с. 244-247), складених
кооперативом «Будівельник», в яких
відображено наявність конюшні на
балансі кооперативу балансовою
вартістю 36957,0 грн., оскільки вартість
конюшні становила 8000,0 грн., про що
зазначено як в договорі
купівлі-продажу, так і Витязі з реєстру
прав власності на нерухоме майно від
05.09.2007 р. (Т.1 а.с. 16 зворот). Жодних
документів, які би свідчили про
капіталовкладення в приміщення
конюшні, кооперативом суду подано не
було, проте, з незрозумілих причин її
вартість, яка мала би зменшуватись,
навпаки зросла. Крім того, як у кінці 2010
р., 2013 р., так і станом на 28.03.2014 р., згідно
вищевказаних документів, вартість
конюшні залишилась незмінною - 36957,0
грн. і амортизація не нараховувалась
(довідка кооперативу «Будівельник» № 24
від 28.03.2014 р. Т.1 а.с. 242).

Відповідач ОСОБА_1, уклавши 06.09.2007 р.
оспорюваний договір купівлі-продажу,
зареєстрував за собою право власності
на приміщення конюшні, про що свідчить
Витяг про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 03.10.2007 р. (Т.2 а.с. 11)
та Витяг з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності від 18.04.2014 р. (Т.2 а.с. 29),
та продовжив відкрито користуватись
придбаним приміщенням: передав
приміщення конюшні своєму сину в
оренду, який несе витрати по його
утриманню з 20.11.2007 р., про що свідчить
Довідка Тлумацького РЕМ ПАТ
«Прикатраттяобленерго» від 11.04.2014 р. (Т.2
а.с. 27); в 2009 р. звернувся до сільської
ради з заявою про передачу земельної
ділянки, на якій розташована конюшня, у
власність; 22.12.2010 р. отримав дозвіл на
складання проекту землеустрою на цю
ділянку, про що свідчить Довідка
виконкому Тарасівської сільської ради
Тлумацького району № 62/02-24 від 23.04.2014 р.
(Т.2 а.с. 28).

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1
та його представник - адвокат ОСОБА_2
просили суд застосувати до спірних
правовідносин строк позовної давності,
про що ОСОБА_1 подав письмову заяву.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ст. 267 ч. 4 ЦК України).

Таким чином, позивачкою ОСОБА_3 та
третьою особою з самостійними
вимогами: ОСОБА_5 пропущений строк
звернення до суду з вимогою про
визнання недійсним

рішення засновників
кооперативу «Будівельник» від 03.09.2007 р.
та договору купівлі-продажу приміщення
конюшні від 06.09.2007 р., що є підставою для
відмови у задоволенні їх позовних
вимог.

Питання судових витрат по справі суд
вирішує у відповідності з вимогами ст.
88 ЦПК України, відповідно до якої при
такому вирішенні спору судові витрати
по справі слід віднести на рахунок
позивачки та третьої особи.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 203, 207, 215, 256, 657 ЦК України, ст. ст. 12,
15 Закону України «Про кооперацію»,
ст.ст. 1, 9, 13, 15 Статуту Кооперативу
«Будівельник» , ст. ст. 5-8, 10, 11, 60, 61, 88,
208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
Кооперативу «Будівельник» та ОСОБА_1
про визнання недійсним рішення
засновників та договору
купівлі-продажу - відмовити.

В задоволенні позову третьої особи з
самостійними вимогами на предмет
спору: ОСОБА_5 до Кооперативу
«Будівельник» та ОСОБА_1 про визнання
недійсним рішення засновників та
договору купівлі-продажу - відмовити.

Судові витрати по справі, понесені
позивачкою ОСОБА_3 та третьою особою з
самостійними вимогами на предмет
спору: ОСОБА_5, віднести за їх рахунок.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Івано-Франківської області протягом
десяти днів з дня його проголошення
через Тлумацький районний суд. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуюча
Луковкіна У.Ю.