АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1710/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 45 Левченко В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Бабенко В. М. УХВАЛА
24 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоБабенка В.
М.суддівПальонного В. С. , Єльцова В. О.
при секретарі Бражнюк О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_6 на
рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 24 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до СТОВ
«Канівці» про розірвання договору
оренди земельної ділянки,

Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з
позовом до СТОВ "Канівці" с.Великі
Канівці Чорнобаївського району
Черкаської області про розірвання
договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування своїх позовних
вимог вказував, що 01 липня 2007 року
сторони уклали договір оренди
земельної ділянки площею 3,10 га
терміном на 10 років, зареєстрований у
книзі реєстрації договорів оренди
земельних ділянок у районному відділі
Черкаської регіональної філії Центру
ДЗК 02 липня 2007 року за №46.

Відповідно до п.11 договору
відповідач зобов'язався щорічно
виплачувати орендну плату орендодавцю
у строк до 1 лютого року, наступного за
звітним.

Мотивуючи тим, що відповідач
порушив умови договору щодо своєчасної
сплати орендної плати, яка взагалі не
виплачувалась, термін сплати минув 01
лютого 2014 року, відповідач не реагує на
клопотання щодо виплати орендної
плати, позивач просив суд припинити дію
договору оренди землі, укладеного між
ним та СТОВ «Канівці».

У судовому засіданні суду першої
інстанції позивач та його представник
позов підтримали та пояснили, що
відповідно до договору орендна плата
визначена в розмірі 1,5 відсотка
грошової оцінки вартості земельної
ділянки. Додаткові умови не
визначались, змін та доповнень не було.

Представник позивача пояснював, що
підставою для розірвання договору
оренди землі є неналежне виконання
відповідачем зобов'язань в частині
виплати орендної плати, яка виплачена
позивачу невчасно - не до 01 лютого 2014
року.

Рішенням Чорнобаївського
районного суду Черкаськоїх області
від 24 квітня 2014 року в позові ОСОБА_6 до
СТОВ «Канівці» с. Великі Канівці
Чорнобаївського району Черкаської
області про розірвання договору
оренди земельної ділянки відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, представник
позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав
апеляційну скаргу на дане рішення, в
якій просить скасувати рішення суду,
оскільки вважає його ухваленим із
порушенням норм матеріального права,
ухваливши нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, стягнути із відповідача
судовий збір 121, 80 грн. за перегляд
судового рішення в апеляційному
порядку.

Вивчивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
відхилення зі слідуючих підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України
передбачено, що рішення повинно бути
законним і обгрунтованим та
відповідати на питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувались
вимоги і заперечення, якими доказами
вони підтверджуються; чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Розглядаючи спірні правовідносини
між сторонами, суд першої інстанції
повно і всебічно дослідив та оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу правовідносин і закон, який їх
регулює, та ухвалив правильне по суті
рішення з дотриманням вимог
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Так, судом встановлено, що позивач є
власником земельної ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 3,10 га в адмінмежах
Великоканівецької сільської ради
Чорнобаївського району Черкаської
області, що підтверджується державним
актом на право приватної власності на
земельну ділянку серії ІІІ-ЧР №019976 від
28 серпня 2002 року (а.с.6).

01 липня 2007 року ОСОБА_6 та СТОВ
«Канівці» уклали договір оренди
вказаної земельної ділянки грошовою
оцінкою 49020 грн. терміном на 10 років
(а.с.3-4). Договір пройшов державну
реєстрацію у встановленому
законодавством порядку.

Відповідно до ст.ст.21, 22 Закону
України «Про оренду землі» розмір,
форма і строки внесення орендної плати
за землю встановлюються за згодою
сторін у договорі оренди. Сторони
передбачили поєднання різних форм
орендної плати - грошової, натуральної
та відробіткової (надання послуг
орендодавцю).

Згідно до п.п.9, 11 договору за
користування земельною ділянкою
орендар сплачує орендодавцю щороку
орендну плату в розмірі 1,5 % грошової
оцінки земельної ділянки в строк до 01
лютого року, наступного за звітним.
Додаткові угоди щодо зміни умов
договору між сторонами не укладались,
позивач письмово не ставив питання про
збільшення розміру орендної плати.

Звертаючись до суду з позовом (а. с. 2)
позивач вказував, що відповідач
порушив умови договору щодо своєчасної
сплати орендної плати, яка взагалі не
виплачувалась, термін сплати минув 01
лютого 2014 року, а відповідач не реагує
на клопотання щодо виплати орендної
плати, тому позивач просив суд
припинити дію договору оренди землі,
укладеного між ним та СТОВ «Канівці».

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_6, суд першої інстанції
мотивував своє рішення тим, що позивач
не довів ті обставини, на які він
посилався як на підставу своїх вимог,
та встановив, що відповідачем умов
договору оренди землі щодо
систематичної несплати орендної плати
не було порушено, тому і підстав для
задоволення позову суд не вбачав.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, виходячи з наступного.

Згідно ст. 13 ЗУ «Про оренду землі»
договір оренди землі - це договір, за
яким орендодавець зобов'язаний за
плату передати орендареві земельну
ділянку у володіння і користування на
певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

За змістом ст. 21 ЗУ «Про оренду
землі» розмір та умови орендної плати,
що зазначені в договорі оренди, не
можуть суперечити чинному на час
укладення договору оренди.

Обчислення розміру орендної плати
за землю здійснюється з урахуванням
індексів інфляції, якщо інше не
передбачено договором оренди.

Отже, розмір та умови оплати,
вказані в договорі, не можуть
суперечити чинному на час укладення
договору законодавству.

Під час судового розгляду справи
було встановлено, що належна позивачу
земельна ділянка на належних правових
підставах відповідно до умов договору
оренди землі перебуває в користуванні
відповідача, позивачем не надано
доказів, в чому виявилось порушення
його прав та охоронюваних законом
інтересів та не доведено
обґрунтованість своїх вимог щодо
несплати орендної плати, внаслідок
чого, на його думку, утворилась
заборгованість і були порушені умови,
укладеного між сторонами договору
оренди землі.

Крім того, в матеріалах справи (а.с.
24) міститься довідка, яка вказує про
повний розрахунок відповідача з
позивачем по орендній платі у
відповідності до умов договору та
вимог чинного законодавства, і у
зв'язку з цим про повне виконання
взятих на себе зобов'язань за умовами
договору оренди, що виключає будь-які
порушення відповідача по відношенню до
охоронюваних законом прав позивача,
тобто у спірних правовідносинах
відсутня систематична невиплата
орендної плати зі сторони відповідача,
яка не доведена позивачем, як і
наявність заборгованості по орендній
платі.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду
землі» на вимогу однієї із сторін
договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та на умовах договору, а
також на підставах, визначених ЗК
України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК
України підставою для припинення права
користування земельною ділянкою є
систематична несплата орендної плати.

Крім того, така ж правова позиція
викладена і в постанові Верховного
Суду України від 12 грудня 2012 року у
справі № 146цс12, в якій зазначено, що за
змістом ст. 21 ЗУ «Про оренду землі»
розмір та умови орендної плати, що
зазначені в договорі оренди, не можуть
суперечити чинному на час укладення
договору оренди.

Матеріали справи, надані сторонами
докази та аналіз вказаних норм
підтверджує те, що суд першої
інстанції правильно встановив
відсутність систематичного
невиконання обов'язків відповідача
щодо сплати орендної плати за землю
згідно умов договору оренди, а під час
розгляду справи в суді апеляційної
інстанції сторонами також не було
доведено факту систематичної
невиплати орендної плати позивачу, а
тому відсутні підстави для розірвання
договору оренди землі з вищевказаних
підстав.

З врахуванням доводів сторін,
наданих сторонами доказів, положень
норм матеріального права, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції ухвалене
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції і не
впливають на законність ухваленого
рішення, у зв'язку з чим апеляційна
скарга підлягає до відхилення, а
рішення суду першої інстанції до
залишення без змін, відповідно до вимог
ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 24 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_6 до
СТОВ «Канівці» про розірвання договору
оренди земельної ділянки - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :