№ 2/258/377/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року Кіровський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого судді Сидорова
Є.І.,

при секретарі Свіріної
Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
відокремленого підрозділу «Шахта ім..
Є.Т. Абакумова» Державного
підприємства «Донецька вугільна
енергетична компанія», відділення
виконавчої дирекції фонду від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у Кіровському районі м.
Донецька про відшкодування моральної
шкоди, завданої на виробництві, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
відокремленого підрозділу «Шахта ім..
Є.Т. Абакумова» Державного
підприємства «Донецька вугільна
енергетична компанія», відділення
виконавчої дирекції фонду від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у Кіровському районі м.
Донецька про відшкодування моральної
шкоди.

Позивач ОСОБА_1 зазначив, що з 01.08.1972
року по 19.06.2012 року він перебував у
трудових відносинах з ОП «Шахта ім.. Є.Т.
Абакумова» ДП «Донецька вугільна
енергетична компанія», де працював
горноробочим підземним, машиністом
підземних виїмкових машин підземним з
повним робочим днем у шахті.

Працюючи у шахті, у 1997 році була
встановлена втрата працездатності у
розмірі 5% у зв'язку з трудовим
каліцтвом. Після неодноразового
стаціонарного лікування у жовтні 2002
року була встановлена втрата
працездатності у розмірі 45% по
професійному захворюванню та
призначена 3 група інвалідності за
сукупністю 50%.

Однак, стан його здоров'я погіршився. У
2004 році встановлена втрата професійної
працездатності у розмірі 60% (5% по
трудовому каліцтву та 55% по
професійному захворюванню)
безстроково.

У 2012 році позивач був звільнений із
займаної посади у зв'язку із
невідповідністю стану здоров'я
виконуваній роботі на підставі п. 2 ст. 40
КЗпП України.

Внаслідок отриманого трудового
каліцтва та професійного захворювання
змінився його звичний спосіб життя. Він
відчуває негативні переживання з
приводу стану здоров'я, моральні
страждання у зв'язку із неможливістю
реалізувати у повній мірі свої звички
та бажання, оскільки був порушений
нормальний життєвий ритм. Він
позбавлений можливості займатися
фізичною працею, допомагати родині по
господарству. Тому розмір моральної
шкоди він оцінює у 16500 грн., з яких 3000
грн. просить стягнути з відокремленого
підрозділу «Шахта ім.. Є.Т. Абакумова»
Державного підприємства «Донецька
вугільна енергетична компанія», та 13500
грн. з відділення виконавчої дирекції
фонду від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Кіровському районі м.
Донецька в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання
з'явився, позов підтримав, суду дав
пояснення аналогічні вищезазначеним у
позовній заяві.

Представник відповідача ДП «Донецька
вугільна енергетична компанія» ВП
«Шахта ім.. Є.Т. Абакумова», яка діяла на
підставі довіреності, в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
пояснила, що позовні вимоги є
необґрунтованими. Позивач знаходився у
трудових відносинах з ДП «Донецька
вугільна енергетична компанія» ВП
«Шахта ім.. Є. Т. Абакумова», був
звільнений з підприємства за станом
здоров'я. При звільненні позивачу була
виплачена вихідна допомога. Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків виплатив позивачу одноразову
допомогу та сплачує регресні виплати.
Тому у задоволенні позовних вимог
просила відмовити.

Представник відповідача відділення
виконавчої дирекції фонду від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у Кіровському районі м.
Донецька в судовому засіданні позовні
вимоги не визнала, пояснила, що
позивачем не доведений факт заподіяння
моральної шкоди, його характер,
причинний зв'язок між травмою і
моральною шкодою, що наступила, а також
розмір моральної шкоди.

Суд, заслухав пояснення сторін, вважає,
що позов підлягає задоволенню частково
з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено,
що позивач ОСОБА_1 з 01 серпня 1972 року був
прийнятий гірничоробочим підземним з
повним робочим днем у шахті, що
підтверджується записами у трудовій
книжці (наказ № 12/к від 12.08.1972 року).

19 червня 2012 року позивач звільнений у
зв'язку з невідповідністю займаній
посаді внаслідок стану здоров'я, який
перешкоджає продовженню даної роботи
(наказ № 484 к від 19.06.2012 року).

04 вересня 1997 році з позивачем ОСОБА_1
стався нещасний випадок на
виробництві, в результаті якого
довідкою МСЕК № 126677 від 25.10.2001 року йому
первинно встановлено 5% втрати
працездатності по трудовому каліцтву
безстроково.

Внаслідок тривалої роботи під землею у
позивача ОСОБА_1 виявлено професійне
захворювання: хронічна вертеброгенна
попереково-крестцова радікулопатія у
стадії субремісії з помірним
м'язово-тонічним лівостороннім
корінцевим больовим синдромом.

16 жовтня 2002 року висновком МСЕК № 037545
позивачу ОСОБА_1 первинно встановлено
45% втрати професійної працездатності
за професійним захворюванням та 3 група
інвалідності (та за сукупністю 50%
втрати працездатності).

Моральна шкода відшкодовується
працівникові безпосередньо
роботодавцем за таких умов: наявності
факту порушення роботодавцем законних
прав працівника; у разі виникнення у
працівника моральних страждань або
втрати нормальних життєвих зв'язків,
або виникнення необхідності для
працівника додаткових зусиль для
організації свого життя; за наявності
причинного зв'язку між попередніми
умовами.

Відповідно до ст. 21, 28, 34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
право на отримання потерпілим
страхових виплат у разі настання
стійкої втрати працездатності, у тому
числі виплати компенсації за моральну
шкоду, виникає у особи з дня
встановлення їй стійкої втрати
працездатності вперше висновком
медико-соціальної експертної комісії.

Внаслідок отриманого трудового
каліцтва позивачу заподіяна моральна
шкода, яка виражається не тільки в
тривалому фізичному болі, але й в
емоційних (моральних) хвилюваннях.
Після встановлення втрати
працездатності, він вважає себе
неповноцінною людиною, у нього
знизилась працездатність, він
вимушений докладати додаткові зусилля
для організації свого життя. Він не
може виконувати домашню чоловічу
роботу в тому обсязі, який міг
виконувати до цього, через що страждає
його чоловіча самооцінка.

Всі ці обставини порушили звичний
спосіб життя позивача та вимагали від
нього зусиль для організації своєї
життєдіяльності, що потягло за собою
негативні переживання та спричинило
моральні страждання.

У разі, коли право на відшкодування
моральної шкоди виникало у позивача до
01 січня 2006 року, тобто до набрання
чинності як Законом України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік»,
так і Законом України «Про державний
бюджет України на 2007 рік», якими було
зупинено дію норм, що передбачали право
потерпілих на відшкодування моральної
шкоди та Законом України «Про внесення
змін до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
потерпілі мають право на відшкодування
моральної шкоди з Фонду соціального
страхування, незалежно від моменту
звернення до суду та дати ухвалення
судового рішення.

Задовольнити вимоги позивача про
стягнення з шахти 3000 грн. та з фонду 13500
грн. в порядку відшкодування моральної
шкоди суд не находить можливим,
оскільки така сума є завищеною та не
відповідає глибині моральних та
фізичних страждань позивача, ступеню
втрати ним професійної працездатності
та групі інвалідності.

Оскільки право на відшкодування
моральної шкоди у позивача виникло до 01
січня 2006 року, а саме, у 1997 році та у 2002
році, то всі виплати моральної шкоди
підлягають стягненню з фонду.

Тому суд вважає можливим стягнути з
відповідача відділення виконавчої
дирекції фонду від нещасних випадків
на виробництві та професійних
захворювань у Кіровському районі м.
Донецька 15000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди по
трудовому каліцтву та професійному
захворюванню.

Крім того, згідно п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК
України позовна давність не
поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Відповідно до п. 2 ст. 5 Закону України
«Про судовий збір» від сплати судового
збору звільняються, зокрема позивачі -
за подання позовів про відшкодування
шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Відповідно до п. 18 ст. 5 Закону України
«Про судовий збір» відповідач також
звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача відділення
виконавчої дирекції фонду від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у Кіровському районі м.
Донецька на користь позивача в рахунок
відшкодування моральної шкоди 15000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
58 Конституції України, ст.ст. 21, 28, 34
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», рішення
Конституційного суду України від 27.01.2004
№1-9рп/2004, ст.ст. 5, 23 Цивільного кодексу
України, п. 3 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 27.03.1992 року
№ 4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», Законом України «Про судовий
збір», ст. 3, 8, 10, 15, 60, 88, 212- 215
Цивільно-процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
відокремленого підрозділу «Шахта ім..
Є.Т. Абакумова» Державного
підприємства «Донецька вугільна
енергетична компанія», відділення
виконавчої дирекції фонду від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у Кіровському районі м.
Донецька про відшкодування моральної
шкоди, завданої на виробництві -
задовольнити частково.

Стягнути з відділення виконавчої
дирекції фонду від нещасних випадків
на виробництві та професійних
захворювань у Кіровському районі м.
Донецька на користь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 15000 грн.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1 до відокремленого
підрозділу «Шахта ім.. Є.Т. Абакумова»
Державного підприємства «Донецька
вугільна енергетична компанія»,
відділення виконавчої дирекції фонду
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань у
Кіровському районі м. Донецька про
відшкодування моральної шкоди,
завданої на виробництві - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення через Кіровський
районний суд м. Донецька.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті
в одному екземплярі.

Суддя:
Є.І. Сидоров