унікальний номер 728/1577/14
Номер провадження 2/728/525/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 липня 2014 року Бахмацький
районний суд Чернігівської області в
складі :

головуючої судді - О.Ф.
Костенко

при секретарі -
Л.І. Кулик

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Бахмачі справу
за позовом ОСОБА_1 до Курінської
сільської ради про визнання недійсним
Державного акту на право приватної
власності на землю, про визнання права
власності на земельну ділянку, -

В С Т А
Н О В И В:

10 грудня 1999 року ОСОБА_2 видала
заповіт, яким все належне їй на день
смерті майно вона заповіла громадянці
ОСОБА_1Заповіт посвідчений Курінською
сільською радою, Бахмацького району,
реєстровий № 312.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла в
селі Курінь, Бахмацького району. В
зв'язку із її смертю відкрилась
спадщина на спадкове майно, в тому
числі, і на земельну ділянку, яка
належала ОСОБА_2 на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю серії ІV ЧН № 004518, виданого
Курінською сільською радою 23.04.2000 року.
Єдиним спадкоємцем за заповітом, який
прийняв спадщину після померлої,
відповідно до ст. ст. 1235, 1269 ЦК України, є
дочка померлої - ОСОБА_1, так як вона
звернулась до Бахмацької районної
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини і вже
отримала свідоцтво про право на
спадщину на частину спадкового майна.
Син померлої - ОСОБА_4 від прийняття
спадщини відмовився.

У липні 2014 року позивачка
звернулась до суду з позовною заявою
про визнання недійсним Державного акту
на право приватної власності на землю
серії ІV ЧН №004518, виданого на ім'я
ОСОБА_2, і про визнання права власності
на земельну ділянку, розташовану в селі
Курінь, Бахмацького району,
Чернігівської області, площею 0,5037 га,
посилаючись на те, що отримати належне
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на цю земельну ділянку після
смерті матері вона у нотаріуса не може,
так як він їй в цьому відмовив, бо площа
земельної ділянки, зазначена в
Державному акті як 0,43 га не співпадає
із площею земельної ділянки на
місцевості, що було встановлено при
виконанні технічної документації з
метою отримання кадастрових номерів.
Встановлено, що площа земельної
ділянки складає 0,5037 га.

В судове засідання позивачка не
з'явилась. Про час і місце розгляду
справи була повідомлена належним чином
через СМС повідомлення, про що свідчить
відповідна довідка про доставку СМС.
Подала до суду письмову заяву, в якій
просить справу розглянути за її
відсутності і заявлені позовні вимоги
задовільнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Про час і місце
розгляду справи сільська рада була
повідомлена. Сільська рада подала до
суду письмову заяву, в якій просить
справу розглянути за відсутності
представника і проти задоволення
позову не заперечує.

Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України в
зв'язку із неявкою сторін, які були
належним чином повідомлені про час і
місце розгляду справи, і які подали до
суду письмові заяви про розгляд справи
за їх відсутності, фіксування судового
процесу технічними засобами не
здійснювалося.

Ознайомившись із матеріалами справи,
суд вважає, що позовні вимоги позивачки
підлягають повному задоволенню з
слідуючих підстав.

Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює
право кожної особи на захист свого
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Положення цієї статті
базуються на нормах Конституції
України, які закріплюють обов'язок
держави забезпечувати захист прав
усіх суб'єктів права власності і
господарювання (ст. 13), захист прав і
свобод людини і громадянина судом ( ст.
55 ч. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України „
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Частиною 2 цієї статті
визначено перелік основних способів
захисту цивільних прав і інтересів,
серед яких, припинення правовідношення
та визнання незаконними рішення, дії чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади АРК або органу місцевого
самоврядування, інших посадових та
службових осіб".

Згідно із ст. 152 ч. 3 ЗК України „ захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
а) визнання прав; б) відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобіганню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; в) визнання
угоди недійсною; г) визнання недійсним
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; г)
відшкодування завданих збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом , способів.

Як роз"яснив Пленум Верховного
Суду України в абз. 2 п. 2 Постанови від
16.04.2004 року № 7 „Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ" судам підвідомчі ( підсудні )
справи за заявами, зокрема, з приводу
володіння, користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
про право власності та право
постійного користування земельними
ділянками.

Отже, державні акти на право
власності на земельні ділянки є
документами, що посвідчують право
власності й видаються на підставі
відповідних рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.
У спорах, пов'язаних з правом власності
на земельні ділянки, недійсними можуть
визнаватися, як зазначені рішення, на
підставі яких видано відповідні
державні акти, так і інші акти на право
власності на земельні ділянки.
Визнання недійсними Державних актів на
право власності вважається законним,
належним та окремим способом
поновлення порушених прав в судовому
порядку (постанова Верховного Суду
України від 22.05.13 року у справі № 6-33 цс.13
).

На підставі рішення виконкому
Курінської сільської ради від 14.07.1993
року №34 (а.с.11) ОСОБА_2 було передано у
приватну власність безоплатно
земельну ділянку для ведення
особистого підсобного господарства і
для будівництва і обслуговування
жилого будинку і господарських
будівель в розмірі 0,25 га і 0,26 га, а
всього 0,51 га. На підставі цього рішення
виконкому ОСОБА_2 був виданий
Курінською сільською радою 23.04.2000 року
Державний акт на право приватної
власності на землю серії ІV ЧН № 004518 (а.
с. 16). Але в цьому Державному акті було
зазначено, що ОСОБА_2 визнана
власником земельної ділянки в розмірі
0,43 га, яка знаходиться на території
Курінської сільської ради, і яка надана
для обслуговування будинку і ведення
підсобного господарства. Про
розбіжність в площах земельних
ділянок, зазначених в Державному акті,
і на місцевості було встановлено
відділом Держземагенства у
Бахмацькому районі при перевірці
якості землевпорядних робіт, виконаних
ТОВ «Деметра» по об'єкту «Технічна
документація із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі площею 0,5037 га, в тому числі, 0,2500
га для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських
будівель, та 0,2537 га для ведення
підсобного господарства за адресою:
АДРЕСА_1 про що зазначено в
коректурному листі за № 01-25/3125 від
02.09.2013 року (а.с.15). Внести зміни у
Державний акт ні Курінська сільська
рада, ні відділ Держземагенства у
Бахмацькому районі не можуть
відповідно до Постанови Кабміну
України від 17.10.12 року №1051 «Про
затвердження порядку ведення
Державного земельного кадастру» і ЗУ
«Про державний земельний кадастр».

А тому, суд вважає, що зазначений
Державний акт слід визнати недійсним,
так як в результаті допущеної помилки в
площі земельної ділянки позивач не
може реалізувати своє право на
спадкування.

10 грудня 1999 року ОСОБА_2 видала
заповіт, яким все належне їй на день
смерті майно вона заповіла ОСОБА_1
Заповіт посвідчений Курінською
сільською радою, Бахмацького району,
Чернігівської області, реєстровий № 321,
про що підтверджує повідомлення
Бахмацької райдержнотконтори від
14.07.2014 року №1433/01-16. Після реєстрації
шлюбу ОСОБА_1 змінила своє прізвище на
ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла в селі
Курінь, Бахмацького району,
Чернігівської області, про що
підтверджує копія свідоцтва про її
смерть від 06.11.2012 року серії НОМЕР_1 ( а.с.
4 ). В зв'язку із її смертю відкрилась
спадщина на спадкове майно. Єдиним
спадкоємцем за заповітом, який прийняв
спадщину після померлої, відповідно до
ст. ст. 1235, 1269 ЦК України, є дочка
померлої - ОСОБА_1, так як вона
звернулась до Бахмацької
райдержнотконтори із заявою про
прийняття спадщини, і вже отримала
відповідне свідоцтво про право на
спадщину на частину спадкового майна,
про що підтверджує повідомлення
райдержнотконтори від 14.07.2014 року №
1433/01-16, інформаційна довідка із
спадкового реєстру від 11.07.2014 року
серії АКА № 350309. Син померлої ОСОБА_4
від прийняття спадщини відмовився.

Згідно із ст. 1225 ЦК України «право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення».

Згідно із ст. 1297 ЦК України „
спадкоємець , який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно".

Абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року „ Про судову практику у справах
про спадкування" зазначає, що „у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження".

Своїм листом від 10.07.2014 року № 1439/2-14
(а.с.14) нотаріус відмовив позивачці у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на земельну ділянку в зв'язку із
суттєвими розбіжностями в площі
земельної ділянки, зазначеної в
Державному акті, і в технічній
документації.

Згідно із ст. 81 ч. 1 п. „г" ЗК України „
громадянин України набуває права
власності на земельні ділянки на
підставі прийняття спадщини ".

А тому, за позивачкою необхідно
визнати право власності на земельну
ділянку в порядку спадкування після
померлої матері.

Керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.
ст. 81, 152, 155 ЗК України, ст. ст. 1220, 1225, 1235,
1269 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, суд , -

В И Р
І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовільнити в повному обсязі.

Визнати недійсним Державний
акт на право власності на землю серії
ІV-ЧН №004518, виданий 23 квітня 2000 року
Курінською сільською радою
Бахмацького району Чернігівської
області на ім'я ОСОБА_2. Державний акт
зареєстрований в Книзі записів
Державних актів на право приватної
власності під №318.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на земельну ділянку площею
0,2500 га, яка надана для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, і на
земельну ділянку площею 0,2537 га, яка
надана для ведення підсобного
господарства, які розміщені в АДРЕСА_1,
які були виділені у власність ОСОБА_2
на підставі рішення виконкому
Курінської сільської ради від 14.07.1993
року №34, як спадкоємцем за заповітом
після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері -
ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області протягом 10 днів з моменту
отримання копії рішення.

Суддя: