22-ц/772/2085/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Бойко В. М.Категорія:
50Доповідач: Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Стеблюк Л.П.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю представника позивачки
ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3, роз-глянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Вінниці, в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про

стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини, дру-

жини до досягнення
дитиною трирічного віку,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Вінни-цького міського суду
Вінницької області від 04 червня 2014
року,

В С Т А Н О В И
Л А:

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 04 червня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволений частково,
стягнуто з ОСОБА_4 на її користь
аліменти на утримання сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року наро-дження, у розмірі
1/4 частини з усіх видів його доходів,
але не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно, починаючи з 10 грудня 2013 року
до досягнення дитиною повноліття; на
ут-римання ОСОБА_2 стягнуто аліменти у
розмірі 1/5 частини усіх видів його
доходів щомісячно з 10.12.2013 року до
досягнення дитиною трирічного віку; на
користь держави - судовий збір у
розмірі 243,60 гривні. В частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць рішення суду допущене до
негайного виконання. В решті вимог
відмовлено ( а. с. 74-76 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у
справі, відповідач оскаржує його в
апеляційному порядку, просить дане
рішення скасувати в частині стягнення
аліментів на утримання матері дитини в
розмірі 1/5 частини його доходів та в цій
частині ухвалити нове рішення про
стягнення аліментів на утримання
ОСОБА_2 у розмірі 1/8 частини всіх видів
його доходів (а. с. 78-79). Апелянт вважає
оскаржуване рішення ухваленим без
врахування всіх об'єктивних обставин,
представлених ним доказів, що свідчать
про його матеріальне становище. Тобто,
висновки суду, на думку апелянта, не
відповідають дійсному становищу справ.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення на скаргу представника
пози-вачки, дослідивши матеріали
справи, проаналізувавши в сукупності
наявні в ній докази, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного судового рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів прийшла до висновку, що
скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сто-рони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає цим вимогам.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з
того, що у сторін по справі є спільна
малолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2,
як подружжя, стосунків не підтримують,
проживають окремо, дитина мешкає з
матір'ю, знаходиться на її утриманні.
Відповідач має постійну роботу,
регулярно отримує заробітну плату, має
та зобов'язаний, згідно чинного
сімейного законодавства України,
надавати матеріальну допомогу на
утримання сина і дружини до досягнення
дитиною трирічного віку. Суд врахував
обставини, на які посилався відповідач,
щодо наявності у нього зобов'язань за
договором з відкриття карткового
рахунку, утримання матері-інваліда ІІ
групи, дав їм критичну оцінку у
взаємозв'язку з фактичними
обставинами, що мають місце у
правовідносинах між сторонами -
подружжям у даній цивільній справі.

Суд вирішив спір, керуючись нормами
статей 180, 181, 182, 191 СК Укра-їни, оцінив
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, достатність і
взаємозв'язок їх в сукупності за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунту-ється на всебічному, повному,
об'єктивному і безпосередньому
дослідженню їх за матералами справи,
врахував реальні і розумні потреби в
матеріальному утриманні дружини і
дитини.

Оскаржуючи рішення суду першої
інстанції в частині визначення розміру
стягуваних аліментів на утримання
матері дитини, відповідач ОСОБА_4
поси-лається на те, що його матеріальне
становище, отримання доходу лише у
вигляді заробітної плати, щомісячні
витрати за кредитним зобов'язанням та
на утримання матері-інваліда 2-ої групи,
наявність заборгованості по аліментах
позивачці, починаючи з 10 грудня 2013 року,
не дозволяють виплачувати такі суми, що
відповідатимуть частці, визначеній
судом, він не матиме залишку коштів для
власного існування.

Однак, погодитися з доводами апелянта
стосовно неправильного визначення, на
його думку, розміру аліментів на
утримання матері дитини до досягнення
останньою трирічного віку, неможливо.

Батьки відповідача, хоча й є людьми, які
потребують уваги і матеріальної
допомоги сина, проте отримують
соціальне забезпечення, про їхнє
матеріальне становище, доходи апелянта
до матеріалів справи доказів не надано.
Це утруднює належним чином оцінити
доводи відповідача на ствердження ним
неможливості виконувати свої обов'язки
як платника аліментів у розмірі,
визначеному судом першої інстанції.

Враховуючи найвищі інтереси дитини,
яка проживає спільно з матір'ю, потребу
останньої в утриманні батьком дитини
до досягнення нею трирічного віку і
настання можливості отримання нею
заробітної плати по місцю власного
працевлаштування, суд дійшов
правильного і справедливого висновку в
частині визначення розміру стягуваних
аліментів на утримання подружжя на
період догляду за малолітньою дитиною.

Судом першої інстанції ухвалено
оскаржуване рішення з дотриманням
відповідних положень Сімейного
кодексу України, суд не помилився у
визначенні правовідносин, що склалися
між сторонами у справі, застосував саме
ті норми матеріального права, що
регулюють дані правовідносини, дав
повну та об'єктивну оцінку показанням,
доводам та доказам сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Статтею 308 ЦПК України встановлено,
що апеляційний суд відхиляє
апе-ляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інс-танції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319,
324, 325 ЦПК Ук-раїни, колегія cуддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 04 червня 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини,
дружини до досягнення дитиною
трирічного віку, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак вона може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

З оигіналом вірно: