Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне
рішення)

"26" червня 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в приміщенні
Дніпровського районного суду м. Києві,
цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право на користування жилим
приміщенням у зв'язку з відсутність в
ньому понад шість місяців без поважних
причин, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом, в якому просить суд: визнати
відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким,
що втратив право користування житловим
приміщенням - квартирою за адресою:
АДРЕСА_1; зобов'язати паспортний стіл
Дніпровського району РУ ГУ МВС України
в м. Києві зняти з реєстраційного
обліку відповідача ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1.

Свої повзуні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що вона придбала
шляхом укладання договору
купівлі-продажу від 19 березня 1996 року
житлове приміщення - квартиру за
адресою: АДРЕСА_1. 13 серпня 1997 року вона
зареєструвала за цією адресою свого
сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. В серпні 1998
року її син, ОСОБА_2 виїхав за межі
України. З того часу відповідач за
вищевказаною адресою не проживає,
речей відповідача в приміщення
квартири немає, будь-яких договірних
зобов'язань між ними не існує. До цього
часу в межах країни відповідач не
з'являвся. Місце знаходження
відповідача їй не відоме.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, надала суду заяву, в якій
підтримала позовні вимоги в повному
обсязі, просила справу розглядати у її
відсутність.

Відповідач в судове засідання не
зявився, про день, час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, про причини неявки в судове
засідання суд не повідомив.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чи ном повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність позивача, відповідача.

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України,
у зв'язку з неявкою в судове засідання
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 19
березня 1996 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 було укладено договір
купівлі-продажу квартири, відповідно
до умов якого ОСОБА_3, ОСОБА_4 продали, а
ОСОБА_1 купила двокімнатну квартиру,
загальною площею - 44,6 кв.м., в т.ч. жилою -
29,9 кв.м., яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.3).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного
кодексу України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Відповідно до довідки форми 3 від 11
квітня 2014 року № 493, виданої ЖРЕО № 403, у
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 1996 року та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 1998 року (а.с.4).

Відповідно до ч. 2 ст. 319 Цивільного
кодексу України власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

За вимог ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу
України, член сім`ї власника житла
втрачає право користування цим житлом
у разі відсутності члена сім'ї без
поважних причин понад один рік, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ним і власником житла або законом.

Як вбачається з акту свідчень
сусідів-мешканців будинку АДРЕСА_1 від
18 квітня 2014 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
квартирі АДРЕСА_1 не проживає з вересня
1998 року, особистих речей в квартирі не
має, що засвідчений підписами ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та завірений печаткою та
підписом начальника ЖРЕО № 403 -
Береговою Л. (а.с.5).

З довідки наданої ЖЕРО №403 від 12 червня
2014 року вбачається, що ОСОБА_2, який
зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1, з 16
червня 1998 року до ЖРЕО-403 не звертався
(а.с.21).

З відповіді Дніпровського РУГУ МВС
України в м. Києві від 13 червня 2014 року
вбачається, що заяв ОСОБА_2 стосовно
чинення йму перешкод в користуванні
квартирою АДРЕСА_1, та не зняття його з
реєстраційного обліку, не надходило
(а.с.20).

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Підстави для зняття з реєстрації місця
проживання визначені у статті 7 ЗУ «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», якою
передбачено, що зняття з реєстрації
місця проживання, серед іншого,
здійснюється на підставі остаточного
рішення суду (про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, визнання особи безвісно
відсутньою або померлою).

За таких обставин, коли права власника
порушені, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном, суд
приходить до висновку, що позивач
правомірно вимагає усунення будь-яких
порушень її прав власника житлового
приміщення, в даному випадку шляхом
визнання втративши право користування
квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_2

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1 є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про
зобов'язання паспортний стіл
Дніпровського району РУ ГУ МВС України
в м. Києві зняти з реєстраційного
обліку відповідача ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1, то
дані вимоги не підлягають задоволенню,
оскільки, по-перше, суд не вправі
зобов'язати відповідні державні
ограни, установи, які не є стороною у
справі вчиняти певні дії або
утримуватися від них, а по-друге, зняття
з реєстрації відповідача за адресою
квартири АДРЕСА_1 є наслідком виконання
рішення про визнання відповідача
таким, що втратив право користування
даною квартирою.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
на користування жилим приміщенням у
зв'язку з відсутність в ньому понад
шість місяців без поважних причин
підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 58,
60, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 294 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право на
користування жилим приміщенням у
зв'язку з відсутність в ньому понад
шість місяців без поважних причин -
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: