Провадження № 2/521/167/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 липня 2014 року

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

Головуючого судді - Гуревського В.К.

За секретаря - Гресько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» в особі
Одеської обласної дирекції про
встановлення нікчемності правочину, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» в особі
Одеської обласної дирекції про
встановлення нікчемності правочину.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивачка посилалася на те, що
відповідно до укладеного кредитного
договору № 2008/695-Ф03.14/54 від 20 червня 2008
року вона отримала кредит в розмірі
54000,00 доларів США зі сплатою 13,50 % річних
та з кінцевим терміном погашення
заборгованості за кредитом до 19 червня
2018р. Починаючи з жовтня 2008 року курс
гривні відносно валюти кредиту - долару
США, став знижуватися, а з листопада 2008
року стрімко впав. Витрати позивачки на
погашення кредиту значно зросли. У
зв'язку із тим, що позичальник не міг
передбачити таких змін курсу
національної валюти, він не є фахівцем
в галузі фінансів. При цьому Банк
продовжував вимагати від позивачки
щомісячно сплачувати встановлену суму
ануїтентного платежу у доларах США.
Позивачка вважає, що кредитний договір
№ 2008/695-Ф03.14/54 від 20 червня 2008 року, не
містить застережень щодо предмету
договору, а саме договір не містить
умов, відносно сторони, на яку
покладаються валютні ризики під час
виконання зобов'язань, тобто сторони в
належній формі не досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Таким чином
позивачка просить встановити
нікчемність кредитного договору №
2008/695-Ф03.14/54 від 20 червня 2008 року
укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та нею.

Заочним рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 22 травня 2013
року, ухваленим у справі за
вищезазначеним позовом, позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволені, встановлено
нікчемність Договору кредиту №
2008/695-Ф03.14/54 від 20 червня 2008 року,
укладеного між Акціонерно-комерційним
банком соціального розвитку
"УКРСОЦБАНК" та ОСОБА_1.

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 17 липня 2013 року заява
представника відповідача про перегляд
заочного рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 22 травня 2013
року задоволена, заочне рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 22 травня 2013 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Укрсоцбанк" в
особі Одеської обласної дирекції про
встановлення нікчемності правочину -
скасоване, справа призначена до
розгляду в загальному порядку.

Представник позивача в судому
засіданні підтримав позов, просив його
задовольнити.

В подальшому надав суду заяву, в якій
підтримав позовні вимоги, просив
розглянути справу у відсутності
представника позивача.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позову. В
подальшому в судове засідання не
з'явився.

Згідно наданих заперечень, представник
відповідача обґрунтовував свою
позицію таким.

20 червня 2008 року між АКБ соціального
розвитку «Укрсоцбанк», в подальшому
ПАТ «УКРСОЦБАНК» (надалі - «Банк» або
«Кредитор») та ОСОБА_1 ( надалі за
текстом - «Позичальник») було укладено
Договір кредиту № 2008/695-ФОЗ. 14/54 ( надалі
за текстом - «Договір кредиту»).
Відповідно до п. 1.1., 1.1.2 кредитор надає
позичальнику у тимчасове користування
на умовах забезпеченості, повернення,
строковості грошові кошти в сумі 54000,0
дол. США зі сплатою 13,5 % річних. Кінцевий
термін повернення 19 червня 2018 року.

Підставою для встановлення
нікчемності Договору кредиту
№2008/695-Ф03.14/54 від 20.06.2008 року в позові
вказано не досягнення сторонами згоди
щодо сторони договору, на яку
покладається відповідальність за
валютні ризики, та не попередженні
позичальника про те, що валютні ризики
несе позичальник, яка полягає у не
зазначенні відповідного пункту у
Договорі кредиту.

З таким твердженням позивача
погодитися неможливо виходячи з
наступного.

Зростання курсу долара США - валюти
кредиту, за загальним правилом, не є
підставою для розірвання або визнання
недійсним кредитного договору
частково чи в повному обсязі, оскільки
у позивача існувала можливість
передбачити в момент укладення
договору зміни курсу гривні по
відношенню до долара США, виходячи з
динаміки зміни курсів валют з моменту
введення в обіг національної
валюти-гривні та її девальвації й
можливість отримання кредиту в
національній валюті.

Крім того, згідно із записом у трудовій
книжці ОСОБА_1, копію якої вона надала
до банку, вона працювала
касиром-операціоністом Південного ГРУ
ЗАТ «ПриватБанк», тож її твердження про
необізнаність у сфері фінансів про
неспроможність передбачити можливість
коливання курсу валюти не відповідає
дійсності.

Положенням про встановлення
офіційного курсу гривні до іноземних
валют та курсу банківських металів,
затвердженим постановою Правління
Національного Банку України № 496 від
12.11.2003 року, яке діяло на момент
укладення Договору кредиту,
визначалось, що офіційний курс гривні
до іноземних валют, зокрема до долара
США установлюється щоденно. Для
розрахунку курсу гривні до іноземних
валют використовується інформація про
користування іноземних валют станом на
останню дату. З наведеного можливо
зробити висновок, що стабільність
курсу гривні до іноземних валют
законодавчо не закріплена. Таким чином,
при укладенні Договору кредиту в
іноземній валюті та беручи на себе
зобов'язання щодо погашення кредиту в
доларах США, позивач повинна була
усвідомлювати, що курс національної
валюти до долара США не є незмінним.

Статтею 626 ЦКУ встановлено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. При цьому,
згідно ст. 627 ЦКУ та відповідно до ст. 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості. Ст. 628 ЦК
України визначено, що зміст договору
становлять умови, визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідач зазначає, що ОСОБА_1, як і
кожен інший громадянин, могла
звернутися до ПАТ «Укрсоцбанк» або до
будь-якого іншого банку з заявою про
видачу їй кредиту як в гривні, так і в
іноземній валюті. ОСОБА_1 на власний
розсуд звернулася до ПАТ «Укрсоцбанк»
за наданням кредиту саме в іноземній
валюті. ПАТ «Укрсоцбанк» мав всі
законні підстави надати кредит в
іноземній валюті. Кредитний договір
було укладено на підставі
добровільного волевиявлення сторін.

При цьому звернено увагу суду, що
відповідно до ст. 1056 ЦК України
позичальник має право відмовитися від
одержання кредиту частково або в
повному обсязі, повідомивши про це
кредитора до встановленого договором
строку його надання, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Згідно з пунктом 3.8 глави 3 Правил
надання банками України інформації
споживачу про умови кредитування та
сукупну вартість кредиту, затверджених
постановою Правління Національного
Банку України від 10.05.2007 року № 168, банки
зобов'язані попереджати позичальника,
що валютні ризики під час виконання
зобов'язання за таким договором несе
споживач.

Разом з цим зазначаємо, що зобов'язання
має виконуватися належним чином (ст. 526
ЦК України). Боржник зобов'язаний
виконати свої зобов'язання, а кредитор
прийняти зобов'язання особисто, якщо
інше не встановлено договором або
законом (ст. 527 ЦК України).

Законодавством України чітко
врегульовано питання щодо недійсності
угод (ст. 215-216 ЦК України). В пункті 19
постанови Пленуму Верховного суду
України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
зазначено, що помилка щодо розрахунку
одержання користі від вчиненого
правочину не має правового значення.

Позивач, укладаючи з банком кредитний
договір у доларах США, свідомо за
власним бажанням (що повністю
відповідає суті цивільних
правовідносин), знала про
валютно-кредитні ризики, і підписуючи
Договір кредиту, брала на себе всю
відповідальність за ці ризики.

Крім того, у матеріалах кредитної
справи міститься запит на отримання
кредиту від 03.06.2008 року, підписаний
ОСОБА_1, з якого вбачається, що Банк
надав їй повну, достовірну та вичерпну
інформацію, власне про особу та
місцезнаходження Банку, та про вісі
умови отримання, користування та
повернення кредиту, щодо якого цей
Запит на отримання кредиту підписаний
Позичальником та поданий на розгляд
Банку. Разом з цим, власним підписом на
цій заявці на отримання кредиту
Позичальник свідчить про відсутність у
нього будь-яких зауважень чи
заперечень стосовно змісту наданої
йому Банком інформації.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до
ПАТ «Укрсоцбанк» про встановлення
нікчемності Договору кредиту №
200/695-Ф03.14/54 від 20.06.2008 року, є
безпідставними та такими, що
задоволенню не підлягають.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 20
червня 2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» в особі
Одеської обласної дирекції уклав з
позивачкою договір кредиту №
2008/695-Ф03.14/54, відповідно до якого
позивачка отримала кредит в розмірі
54000,00 доларів США зі сплатою 13,50 % річних
та з кінцевим терміном погашення
заборгованості за кредитом до 19 червня
2018 р.

Умовами договору передбачено, що
погашення кредиту та сплата
нарахованих процентів розраховані на
весь строк користування кредитом і
разом дорівнює фіксованій сумі (сума
ануїтетного платежу) - 825 доларів 59
центів США щомісячно. Курс гривні
встановлений Національним Банком
відносно валюти Договору - долару США,
на день укладання договору складав: за 1
долар США - 4 гривні 85 копійок. Таким
чином, на день укладання договору сума
ануїтентного платежу в національній
грошовій одиниці дорівнювала 4004 гривні
11 копійок.

Починаючи з жовтня 2008 року курс гривні
відносно валюти кредиту - долару США,
став знижуватися, а з листопада 2008 року
стрімко впав. Витрати позивачки на
погашення кредиту значно зросли. У
зв'язку із тим, що позичальник не міг
передбачити таких змін курсу
національної валюти, він не є фахівцем
в галузі фінансів. При цьому Банк
продовжував вимагати від позивачки
щомісячно сплачувати встановлену суму
ануїтентного платежу у доларах США.

Яка із сторін Договору несе валютні
ризики під час виконання зобов'язань
ані у кредитному договорі, ані у
додатковій угоді не зазначено. Банк не
визнає нікчемності зазначеного
правочину, вимагає від позивачки
подальшого виконання його умов.

Позивачка звертає увагу на те, що в
кредитному договорі є недоліки. А саме:
невизначеність сторони договору, на
яку покладається відповідальність за
наслідки змін валютного курсу
національної валюти відносно валюти
договору.

Згідно приписів пункту 3.8. «Правил
надання банками України інформації
споживачу про умови кредитування та
сукупну вартість кредиту»,
затверджених Постановою правління
Національного Банку України № 168 від
10.05.2007 року (Правила) - у разі надання
кредиту в іноземній валюті банки
зобов'язані під час укладення
кредитного договору попередити
споживача, що валютні ризики під час
виконання зобов'язань за кредитним
договором несе споживач; надати
інформацію щодо методики, яка
використовується банком, для
визначення валютного курсу, строків і
комісій, пов'язаних з конвертацією
валюти платежу у валюту зобов'язання
під час погашення заборгованості за
кредитом та процентами за користування
ним.

Згідно ст. 56 Закону України «Про
Національний Банк України» -
нормативно-правові акти Національного
банку видаються у формі постанов
Правління Національного банку, а також
інструкцій, положень, правил, що
затверджуються постановами Правління
Національного банку. Вони не можуть
суперечити законам України та іншим
законодавчим актам України і не мають
зворотної сили, крім випадків, коли
вони згідно з законом пом'якшують або
скасовують відповідальність.

Відповідно до ст. 638 ЦПК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, визначені законом як істотні або
є необхідними для договорів даного
виду.

Договір кредиту № 2008/695-ФОЗ.14/54 від 20
червня 2008 року в час, коли Правила
вступили в силу і їх вимоги мали бути
обов'язковими для сторін. Договір не
містить умов відносно сторони, на яку
покладаються валютні ризики під час
виконання зобов'язань. Сторони
договору в належній формі не досягли
згоди з усіх істотних умов договору, -
зміст договору суперечить актам
цивільного законодавства, а саме
зазначеним Правилам, що є частиною
банківського законодавства, тобто
сторони при укладенні договору не
виконали вимог ч. 1ст. 203 і ч. 1ст. 628
Цивільного кодексу України.

Згідно приписів ч. 2 ст. 215 Цивільного
кодексу недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). Договір кредиту №
2008/695-Ф03.14/54 від 20 червня 2008 року,
укладений між Акціонерно-комерційним
банком соціального розвитку
«УКРСОЦБАНК» та громадянкою ОСОБА_1 є
нікчемним правочином, і, як зазначено у
пункті 5 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 6 листопада 2009 року № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» - вимога про
встановлення нікчемності правочину
підлягає розгляду в разі наявності
відповідного спору. Такий позов може
бути пред'явлено окремо без
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину.

Таким чином для кредитних договорів, що
надаються в іноземній валюті
банківське законодавство встановило
необхідність/обов'язковість
досягнення між сторонами згоди щодо
сторони договору, на яку покладається
відповідальність за валютні ризики.

Згідно приписів п. п. «в» пункту 2.1.
Правил банки зобов'язані перед
укладенням кредитного договору надати
споживачу в письмовій формі інформацію
про орієнтовну сукупну вартість
кредиту; згідно приписів пункту 1.3.
Правил банки зобов'язані забезпечувати
виконання Правил під час укладання
кредитних договорів та у разі усних та
письмових звернень споживачів.

Згідно з вимогами п. п. «д» п. 2 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів» кредитодавець
зобов'язаний повідомити споживача у
письмовій формі про орієнтовну сукупну
вартість кредиту з урахуванням усіх
витрат, у тому числі і витрат,
пов'язаних з його поверненням.

За ч. 1ст. 638 Цивільного кодексу
істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду.

Таким чином, ціна Договору кредиту є
істотною умовою договору. Сторони не
дійшли згоди щодо суми Договору і не
зазначили ціну договору, до якої поряд
з сумою кредиту входять і інші
складові, в тому числі витрати,
пов'язані з поверненням кредиту,
обслуговуванням тощо.

За викладених підстав суд вважає за
необхідне позов ОСОБА_1 до ПАТ
«Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної
дирекції про встановлення нікчемності
правочину задовольнити в повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 6, 215, 638, 1054 ЦК України,
пункту 3.8. «Правил надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту» затверджених Постановою
правління Національного Банку України
№ 168 від 10.05.2007 року, суд -

В И Р І Ш И В
:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити нікчемність Договору
кредиту № 2008/695-Ф03.14/54 від 20 червня 2008
року, укладеного між
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та
ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ
Гуревський В.К.