У Х В А Л А

10 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів:
Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 9 липня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_3 до Управління
державної служби Головного управління
державної служби України в м. Києві та
Київській області, третя особа -
Національне агентство України з питань
державної служби, про стягнення
невиплаченої частини заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та вимушеного прогулу,
матеріальної допомоги та компенсації
втрати частини грошових доходів,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що наказом Головного управління
державної служби України від 20 лютого
2009 року № 38-к/о його призначено на
посаду начальника Управління
державної служби Головного управління
державної служби України в Київській
області. Наказом Головного управління
державної служби України від 8 грудня
2009 року № 402-к/о його звільнено з посади
на підставі п. 1 КЗпП України у зв'язку з
ліквідацією цього Управління. На день
звільнення йому не виплатили всі
належні до виплати суми. 15 січня 2010 року
його ознайомлено з наказом від 8 грудня
2009 року про його звільнення та в
цей же день видано трудову книжку. При
затримці видачі трудової книжки з вини
власника або уповноваженого ним органа
працівникові сплачується середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу, а днем звільнення в такому
разі вважається день видачі трудової
книжки.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд стягнути з відповідача на його
користь: середній заробіток в розмірі
211 411 грн 20 коп.; компенсацію втрати
частини грошових доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати в
розмірі 555 616 грн 41 коп.; допомогу по
тимчасовій непрацездатності за період
з 27 вересня 2009 року до 8 січня 2010 року в
розмірі 6 756 грн 14 коп. (31 робочих днів х
217 грн 94 коп. = 6 756 грн. 14 коп.);
невиплачену матеріальну допомогу за 2009
рік у розмірі 2 610 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 4 листопада 2013 року у
прийнятті заяви ОСОБА_3 про уточнення
розміру та змісту позовних вимог
відмовлено.

Рішенням Подільського районного суду
від 21 лютого 2014 року позов ОСОБА_3
задоволено частково. Стягнуто з
Управління державної служби Головного
управління державної служби України в
м. Києві та Київській області на
користь позивача допомогу по
тимчасовій непрацездатності в розмірі
6 756 грн 14 коп.,
матеріальну допомогу на оздоровлення
за 2009 рік у розмірі 2 610 грн. У
решті позову відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.
Допущено негайне виконання рішення
суду в частині стягнення заробітної
плати, але не більше ніж за один місяць.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
10 червня 2014 року, рішення суду першої
інстанції скасовано, провадження у
справі закрито з підстав, передбачених
п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 9 липня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження у справі за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Подільського
районного суду м. Києва від 4 листопада
2013 року, рішення Подільського
районного суду від 21 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10
червня 2014 року з підстав, передбачених
п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У жовтні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 9 липня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме
ст. ст. 116, 117 КЗпП України.

На підтвердження викладених у заяві
доводів ОСОБА_3 додано копії рішення
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 травня 2011 року, ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 грудня 2012 року, від 5
квітня 2013 року та від 21 червня 2013 року,
ухвал Вищого адміністративного суду
України від 5 грудня 2013 року, що
постановлені за результатом розгляду,
на його думку, аналогічних справ.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

У п. 5 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
практику застосування статей 353-360
Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що неоднакове
застосування норм процесуального
права не може бути підставою для
подання заяви про перегляд судових
рішень Верховним Судом України згідно
з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК.

Отже, така підстава для перегляду
судових рішень Верховним Судом
України, як неоднакове застосування
судом касаційної інстанції норм
процесуального права, цивільним
процесуальним законом не передбачена.
При цьому встановлено, що суд
касаційної інстанції погодився з
позицією суду апеляційної інстанції
про закриття провадження у справі з
підстав юрисдикційності, що є питанням
застосування норм процесуального
права.

Крім того, ухвала Вищого
адміністративного суду України від 5
грудня 2013 року, якими скасовано
рішення судів нижчих інстанцій із
передачею справи на новий розгляд, і на
які заявник посилається, як на
підставу, встановлену п. 1
ч. 1 ст. 355 ЦПК України, не містять
правових висновків щодо застосування
норми права, а тому не можуть бути
враховані як підстава для перегляду у
зв'язку з неоднаковим застосуванням
норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
Управління державної служби Головного
управління державної служби України в
м. Києві та Київській області, третя
особа - Національне агентство України з
питань державної служби, про стягнення
невиплаченої частини заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та вимушеного прогулу,
матеріальної допомоги та компенсації
втрати частини грошових доходів до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

М.Є.
Червинська

В.А. Черненко