Справа № 645/8973/14-ц
Провадження №
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 р.

м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у
складі:

головуючого судді Федорової О.В.,

розглянувши заяву представника
позивача про забезпечення позову по
цивільній справі за позовом:

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Славена»

до ОСОБА_1

про стягнення матеріальної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

В провадження Фрунзенського районного
суду м. Харкова надійшла позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Славена» до ОСОБА_1
про стягнення матеріальної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

07.11.2014 року представник позивача
ОСОБА_2, який діє на підставі
довіреності, надав до суду заяву про
накладення арешту на автомобіль KIA SPORTAGE
2012 року випуску, сірого кольору, р.н.
НОМЕР_1, № куз. U5YPC811DDL260085 та на
автомобіль VOLKSWAGEN TIGUAN 2011 року випуску,
білого кольору, р.н. НОМЕР_2, № куз.
WVGZZZ5NZBW099550, право власності на які
зареєстровано за ОСОБА_1, що мешкає за
адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування заяви
вказав, що 07.03.2014 року сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
водія ОСОБА_3 під час якої була
заподіяна матеріальна шкода
автомобілю позивача SUBARU OUTBACK,
реєстраційний номер НОМЕР_3. Згідно
рахунку на оплату СТО – ТОВ «Бавария
Моторс» №352 від 05.06.2014 року склала 107107,24
грн., з яких 57107,26 грн. належить
відшкодувати ОСОБА_1, як винуватця ДТП.
Оскільки відповідачем не відшкодована
матеріальна шкода, спричинена ним
позивачу внаслідок ДТП, у позивача є
побоювання, що відповідач пошкодить
або знищить належні йому транспортні
засоби, або передасть їх у власність
третім особам, що зробить неможливим
виконання рішення суду.

У відповідності з ч. 1 ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
вирішується судом, який розглядає
справу, в день її надходження без
повідомлення відповідача й інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно д ст 152 ЦПК України
накладення арешту на майно є одними з
видів забезпечення позову.

Суд, дослідивши подану заяву, прийшов
до наступного висновку.

Статтею 151 ЦПК України передбачено, що
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, суд може вжити заходи
забезпечення позову.

Під забезпеченням позову розуміється
вжиття судом передбачених законом
заходів, які створюють реальну
гарантовану можливість для виконання в
майбутньому рішення по справі в разі
задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову
спрямоване, перш за все, проти
несумлінних дій відповідача, який може
сховати майно, продати, знищити або
знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає
як форму і порядок звернення до суду із
клопотанням про вжиття заходів
забезпечення позову, так і підстави для
його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів
забезпечення позову є наявність
обставин, які свідчать або дозволяють
достовірно припустити, що невжиття цих
заходів може утруднити чи зробити
неможливим виконання майбутнього
рішення суду.

При цьому відповідно до принципу
змагальності сторін і загальних правил
розподілу тягаря доказування обов'язок
доведення підстав для застосування
заходів забезпечення позову
покладається на особу, яка заявляє
відповідне клопотання.

Як роз'яснено в п.п. 4, 7, 10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України N 9 від
22.12.2006р. "Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Відповідно до частини 2 статті 151 ЦПК
України у заяві про забезпечення
позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно
забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для
забезпечення позову.

Позивач, звертаючись до суду з заявою
про забезпечення позову, в цілому
виконав вимоги ч. 2 ст. 151 ЦПК України,
зазначивши в своїй заяві відповідні
причини для забезпечення позову та вид
забезпечення, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності. Проте позивачем не
надані суду докази наміру відповідача
здійснити відчудження вказаного майна.

Суд критично ставиться до наведених
позивачем у своїй заяві підстав для
забезпечення позову, оскільки вони
ґрунтуються на припущеннях.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має врахувати наскільки
конкретний захід, який пропонується
вжити співрозмірний позовній вимозі.

З матеріалів справи вбачається, що ціна
заявленого позову – 70142,58 грн. Проте
позивачем, не надано жодних документів
в обґрунтування ринкової вартості
автомобілів, на які він просить
накласти арешт, що позбавляє суд
можливості сопоставить ціну позову з
вартість майна.

З огляду на викладене, суд відмовляє у
задоволенні заяви позивача про
забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 Цивільного
процесуального кодексу України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити представнику позивача у
задоволенні заяви про забезпечення
позову.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Харківської області
через Фрунзенський районний суд м.
Харкова протягом 5-ти днів з дня її
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом п’яти днів
з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Федорова О.В.