РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

643/6212/13-ц

2/643/163/14

30.05.2014 Московський районний суд
м.Харкова у складі:

головуючого судді Марченко О.М.

при секретарі Накеурі І.Р.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання договору
довічного утримання -

В С
Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з
позовом, до ОСОБА_2 про розірвання
договору довічного утримання. В
обґрунтування якого зазначила, що
07березня 2006 року між нею та
відповідачкою було укладено договір
довічного утримання, який був
посвідчений державним нотаріусом
Одинадцятої Харківської державної
нотаріальної контори Голик С.В.
Згідно вказаного договору
відповідачка взяла на себе
зобов'язання довічно утримувати її,
забезпечувати доглядом та необхідною
допомогою, Вартість матеріального
забезпечення, визначена в договорі у
розмірі однієї мінімальної пенсії
щомісяця довічно. Натомість вона
передала відповідачці у власність
квартиру АДРЕСА_1. Відповідачка не
виконує взяті на себе обов'язки, які
передбачені договором, укладеним між
ними, не звертає уваги на потреби та
стан здоров'я позивачки, не забезпечує
харчуванням, медикаментами, необхідною
допомогою, посилаючись на власну
зайнятість. Розірвати договір
довічного утримання в добровільному
порядку відповідачка відмовляється.
Просила розірвати договір довічного
утримання.

15.06.2013 року до суду була надана уточнена
позовна заява в якій позивачка
пролсить також скасувати реєстрацію
права власності ОСОБА_2 на квартиру
АДРЕСА_1, проведену на підставі договру
довічного утримання від 07.03.2006 року,
державним нотаріусом 11-ої Харківської
державної нотаріальної контори Голик
С.В., за реєстровим № 5-268.

В судовому засіданні представник
позивачки підтримав заявлені позовні
вимоги та просив їх задовольнити,
надавши пояснення, аналогічні тим, що
викладені в позовній заяві.

Відповідачка у судове засідання не
з'явилася, хоча належним чином була
повідомлена про час та місце слухання
справи.

Зі згоди представника позивача, суд
ухвалив заочний розгляд справи
відповідно до ст. 224 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
допитавши свідків та дослідивши
матеріали справи, дійшов до наступного
висновку.

07 березня 2006 року між позивачем -
ОСОБА_1 та відповідачкою - ОСОБА_2 було
укладено договір довічного утримання,
який був посвідчений державним
нотаріусом Одинадцятої харківської
державної нотаріальної контори Голик
С.В. зареєстровано в реєстрі за № 5-268.

Згідно п. 5 даного договору ОСОБА_2
зобов'язалась повністю довічно
утримувати ОСОБА_1, надаючи їй
необхідний догляд (допомогу). П. 6
договору передбачає, що вартість
матеріального забезпечення визначена
сторонами у розмірі мінімальної пенсії
щомісячнодовічно.

В свою чергу, відповідно до умов
договору довічного утримання, ОСОБА_1
передала у власність ОСОБА_2 належнуїй
на праві приватної власності квартиру
АДРЕСА_1. Водночас нотаріусом було
вжито заходів по забороні відчуження
об'єкту нерухомого майна.

Поняття договору довічного
утримання (догляду) визначено статтею
744 ЦК України, а саме: за договором
довічного утримання (догляду) одна
сторона (відчужував) передає другій
стороні (набувачеві) у власність
житловий будинок, квартиру або їх
частину , інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно.

Договір довічного утримання
(догляду) може бути розірваний за
рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача
або третьої особи, на користь якої він
був укладений, у разі невиконання або
не належного виконання набувачем своїх
обов'язків, незалежно від його вини; на
вимогу набувача. Договір довічного
утримання (догляду) припиняється зі
смертю відчужувача, що передбачене ст.
755 ЦК України.

Свідок ОСОБА_4, яка є знайомою
позивачки, у судовому засіданні суду
пояснила, що неодноразово бачила
відповідачку, яка приїжджала до ОСОБА_1
та привозила їй їжу.

Свідок ОСОБА_5, в судовому
засіданні пояснила, що є двоєрідною
сестрою позивачки, часто приходить до
її дому. ОСОБА_2, бачила один раз, але
позивачка часто скаржилась на
відповідачку, що вона до неї не
приєзджає та не піклується нею.

Свідок ОСОБА_6 в судовому
засіданні, пояснила, що з позивачкою
знайома давно, приходить до її дому,
ОСОБА_2, розповідала що за ней доглядає
якась жінка, але вона її не бачила.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що є
подругою ОСОБА_2, та зазначила, що вона
знала, що ОСОБА_2, заключила договір
довічного утримання, бвчила, як вона
покупала продукти для позивачки, але чи
ходила вона до ОСОБА_1, вона не бачила.

Аналіз показань цих свідків не дає
суду можливість зробити висновок про
належне виконання ОСОБА_2 умов
договору довічного утримання, оскільки
за умовами договору ОСОБА_8
зобов»язалась довічно повністю
утримувати ОСОБА_1, забезпечуючи їх
харчуванням, одягом, доглядом і
необхідною допомогою. При цьому
вартість матеріального забезпечення
(харчування, одягу, догляду і
необхідної допомоги) визначено
сторонами в розмірі мінімальної пенсії
щомісячно.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Пунктом 6 договору довічного
утримання передбачена грошова оцінка
щомісячного матеріального
забезпечення за згодою сторін, яка
складає одну мінімальну пенсію.

Відповідно до ч.1 ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком за наявності у
чоловіків 35 років, а у жінок 30
років страхового стажу
встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Розміри прожиткового мінімуму для
осіб відповідної категорії
встановлюються щороку ЗУ «Про
державний бюджет України» та в період
дії оскаржуваного договору становив
від 350 грн. (у 2006 році) до 949,00 грн.(у 2014
році).

З пояснень позивача в судовому
засіданні вбачається, що перші кілька
років відповідачка на виконання своїх
зобов'язань за договором раз на тиждень
привозила ОСОБА_1 продукти харчування,
однак потім почала приїжджати все
рідше, внаслідок чого вони посварилися
і ОСОБА_2 взагалі припинила відвідувати
ОСОБА_1 Грошових коштів Відповідачка
ніколи не давала, ліків не купувала.

Відповідачкою не надано суду
достатніх доказів надання нею
щомісячної грошової допомоги у
розмірі, встановленому договором.

Крім того, судом було встановлено, що
між сторонами склалися такі відносини,
які виключають можливість нормального
виконання ними зобов'язань за цим
договором, оскільки з заперечень самої
Відповідачки та свідчень свідків
вбачається, що вже більше року (з
березня 2013 року) ОСОБА_2 дійсно свідомо
не виконує своїх зобов'язань за
договором у зв'язку з поданням ОСОБА_1
позову до суду.

Зазначені вище обставини свідчать
про неналежне виконання набувачем
зобов'язань за договором довічного
утримання, укладеного з ОСОБА_1, що є
підставою, відповідно до ст. 755 ЦК
України для його розірвання. Оскільки
суд дійшов такого висновку, підстав для
залишення за ОСОБА_2 права власності на
спірну квартири немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 744, 755 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 213,
214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання договору довічного
утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного
утримання (догляду), укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений
державним нотаріусом Одинадцятої
харківської державної нотаріальної
контори Голик С.В. та зареєстрований в
реєстрі за № 5-268.

Скасувати реєстрацію права
власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1,
проведену на підставі договору
довічного утримання від 07.03.2006 року,
посвідченого державним нотаріусом 11-ої
Харківської державної нотаріальної
контори Голик С.В., за реєстровим № 5-268.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя
Марченко О.М.