Справа № 363/698/14-ц Головуючий у І
інстанції Підкурганний В.В.Провадження
№ 22-ц/780/4345/14 Доповідач у 2
інстанції Сушко Л.П.Категорія 57
УХВАЛА

Іменем України

16 липня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді:
Сушко Л.П.,

суддів:
Лащенка В.Д., Кулішенка Ю,М.,

при секретарі:
Горошук І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" на рішення Вишгородського
районного суду Київської області від
15 травня 2014 року за позовом Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" до Відділу державної
виконавчої служби районного
управління юстиції Київської області,
третя особа: Публічне акціонерне
товариство "Банк Національний Кредит",
ОСОБА_5 про зняття арешту з майна
боржника та заборони на його
відчуження,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з вищезазначеним позовом про
зняття арешту з майна боржника та
заборони на його відчуження,
обґрунтовуючи його тим, що 24 грудня 2007
року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_5 було укладено кредитний договір
№ 014/9408/85/66218, згідно якого банк надав
останньому кредит в сумі 200000,00 доларів
США терміном на 240 місяців. В іпотеку
банку ОСОБА_5 надав 11 земельних ділянок
площею кожна 0,12 га, що знаходяться за
адресою: Київська область,
Вишгородський район, Димерська селищна
рада, ГО СТ «Черемшина». Рішенням
Вишгородського районного суду
Київської області від 15 грудня 2009 року
з ОСОБА_5 стягнуто суму заборгованості
за кредитним договором та в рахунок
погашення кредитної заборгованості
звернуто стягнення на нерухоме майно, а
саме: 11 земельних ділянок, які
перебувають в іпотеці ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль». 17 лютого 2011 року відкрито
виконавче провадження № 24552146 з
примусового виконання вимог
виконавчого листа виданого на підставі
рішення суду від 15 грудня 2011 року. 28
травня 2012 року державним виконавцем
було винесено постанову про накладення
арешту на все майно боржника та
оголошено заборону на його відчуження,
у межах суми звернення стягнення: 1733865,82
грн. згідно виконавчого листа № 4/2-2390/2009
р., виданого 27 січня 2010 року
Вишгородським районним судом
Київської області. 29 квітня 2013 року
ВДВС Вишгородського РУЮ Київської
області винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувану. В зазначеній постанові про
повернення виконавчого документа
стягувачу, державним виконавцем
зазначено, що ДВС припинено чинність
арешту майна боржника ОСОБА_5 та
скасовано інші заходи примусового
виконання рішення. Однак, згідно даної
постанови арешт з майна так і не знято.
У зв'язку з цим просив зобов'язати
Відділ ДВС Вишгородського РУЮ
Київської області зняти арешт з усього
майна боржника та заборону здійснювати
відчуження будь-якого майна, що
належить боржнику ОСОБА_5, який
накладено державним виконавцем
Відділу ДВС Вишгородського РУЮ
Київської області Бондаренком О.С.
згідно постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 28 травня 2012 року по
виконавчому провадженню № 24552146, у
межах суми звернення стягнення: 1733865,82
грн.. згідно вимог виконавчого листа №
4/2-2390/2009 р., виданого 27 січня 2010 року
Вишгородським районним судом
Київської області.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 15 травня 2014
року у задоволені позову ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» просить скасувати рішення
суду та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що в постанові державним
виконавцем зазначено, що припинено
чинність арешту майна боржника ОСОБА_5
та скасовано інші заходи примусового
виконання рішення, однак насправді не
знято арешту.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції обґрунтовував свої висновки
тим, що позов заявлений не правомірно,
оскільки з постанови про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
29 квітня 2013 року державним виконавцем,
у тому числі вирішено питання про
припинення чинності арешту майна
боржника ОСОБА_5 та скасовано інші
заходи примусового виконання.
Позивачем дані обставини не
спростовані належними та допустимими
доказами.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про виконавче провадження» визначено,
що державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом проведення опису майна боржника
і накладення на нього арешту.

Відповідно до частин 1,2,3 статті 57
Закону України «Про виконавче
провадження» арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення. Арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем, зокрема, шляхом
винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

Встановлено, що 24 грудня 2007 року між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 було
укладено кредитний договір № 014/9408/85/66218
згідно якого банк надавав ОСОБА_5
кредит в сумі 200000,00 доларів США на
придбання земельних ділянок (11 шт.)
загальною площею по 0,1200 га, що
знаходяться за адресою: Київська
область, Вишгородський район,
Димерська селищна рада, ГО СТ
«Черемшина», строком на 240 місяців (а.с.
4-9).

ОСОБА_5 передав в іпотеку банку
зазначені земельні ділянки на підставі
договору іпотеки від 24 грудня 2007 року
(а.с. 10-13).

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 15 грудня 2009
року, яке набрало законної сили,
позовні вимоги задоволено частково,
розрівано кредитний договір від 24
грудня 2007 року № 014/9408/85/66218 укладений
між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_5, звернено стягнення на нерухоме
майно, яке перебуває в іпотеці ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», а саме:
земельні ділянки № 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59,
60 та 61, надані для ведення садівництва,
що знаходяться за адресою: Київська
область, Вишгородський район,
Димерська селищна рада, ГО СТ
«Черемшина» та за рахунок реалізації
предмета іпотеки задоволено грошові
вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в
сумі 1733865,82 грн. в іншій частині
позовних вимог відмовлено (а.с. 14-15). 27
січня 2010 року Вишгородським районним
судом Київської області видано
виконавчий лист № 4/2- 2390/2009 р. (а.с. 16-18).

Встановлено, що 17 лютого 2011 року
заступником начальника Відділу ДВС
Вишгородського РУЮ Київської області
Кучером А. В. відкрито виконавче
провадження № 24552146 з примусового
виконання виконавчого листа № 2390,
виданого 27 січня 2010 року та надано
боржнику час для добровільного
виконання рішення суду (а.с. 19-20).

28 травня 2012 року державним виконавцем
Відділу ДВС Вишгородського РУЮ
Київської області винесено постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, згідно
якої накладено арешт на все майно, що
належить ОСОБА_5 у межах суми звернення
стягнення 1733865,82 грн. та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить боржнику в межах
суми боргу (а.с. 21).

Встановлено, що постановою державного
виконавця Відділу ДВС Вишгородського
РУЮ Київської області Бондаренко О.С.
від 29 квітня 2013 року виконавчий лист
від 27 січня 2010 року № 2390 повернуто
стягувачу та припинено чинність арешту
майна боржника та скасовано інші
заходи примусового виконання рішення
(а.с. 22-23).

Згідно ухвали Вишгородського
районного суду Київської області від 19
листопада 2013 року замінено сторону
виконавчого провадження ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» на ПАТ «Банк
національний кредит» (а.с. 27).

З урахуванням наведеного, суд дійшов
вірного висновку, що позов заявлений не
правомірно, оскільки з постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачеві від 29 квітня 2013 року,
державним виконавцем, у тому числі
вирішено питання про припинення
чинності арешту майна боржника ОСОБА_5
та скасовано інші заходи примусового
виконання, у зв'язку з чим не вбачається
порушення прав позивача. Позивачем
дані обставини не спростовані
належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що
арешт не знятий не заслуговують на
увагу, оскільки спростовуються,
постановою від 27 січня 2010 року № 2390,
якою повернуто стягувачу та припинено
чинність арешту майна боржника та
скасовано інші заходи примусового
виконання рішення, а супереч вимогам
статті 60 ЦПК України, позивачем суду не
надано доказів про наявність чинного
арешту, накладеного відділом ДВС
Вишгородського РУЮ на майно ОСОБА_5 в
рамках виконавчого провадження № 24552146
з примусового виконання виконавчого
листа № 2390, виданого 27 січня 2010 року.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, рішення
суду ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
не може бути скасовано з підстав,
викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.. ст.. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія судців,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" відхилити.

Рішення Вишгородського районного
суду Київської області від 15 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду по розгляду
цивільних та кримінальних справ шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: