Ухвала

іменем україни

03 липня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Парінової І.К., Фаловської
І.М.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, представництва фонду
державного майна України у м. Донецьку
про визнання недійсними приватизацію
квартири, свідоцтва про право
власності на квартиру, заяви про видачу
дублікату свідоцтва про право
власності, дублікату свідоцтва про
право власності, договору
купівлі-продажу квартири, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі
представника ОСОБА_7 на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 17 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6,
представництва фонду державного майна
України у м. Донецьку про визнання
недійсними приватизацію квартири,
свідоцтва про право власності на
квартиру, заяви про видачу дублікату
свідоцтва про право власності,
дублікату свідоцтва про право
власності, договору купівлі-продажу
квартири.

Позовні вимоги мотивували тим, що вони
мешкають у квартирі АДРЕСА_1, яка була
приватизована й в подальшому відчужена
відповідачці поза їх волею.

Рішенням Пролетарського районного
суду м.. Донецька від 13 грудня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 17 лютого 2014 року, зазначене
рішення районного суду скасовано й
позов задоволено частково. Визнано
недійсним свідоцтво про право
власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 №
579 від 24 лютого 2004 року, визнано
недійсним дублікат цього свідоцтва від
10 березня 2010 року, визнано
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений 19 вересня
2010 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі
представника ОСОБА_7 рішення
апеляційного суду скасувати і залишити
у силі рішення суду першої інстанції,
що було помилково скасовано,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права і порушення норм процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено,
що підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

За правилами ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вироком Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 18 квітня 2008 року
встановлено відсутність вільного
волевиявлення позивачів щодо
приватизації спірної квартири.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи частково
позовні вимоги, апеляційний суд
виходив з того, що позивачі не набули у
законному порядку право власності на
квартиру, а відтак не мали право її
відчужувати.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками, оскільки вони узгоджуються
з матеріалами та обставинами справи.

Суд апеляційної інстанції правильно
визначив характер спірних
правовідносин й вірно застосував
положення норм матеріального права, й
оцінивши усі забрані у справі докази,
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність правових підстав для
часткового задоволення позову.

Доводи касаційної скарги на увагу не
заслуговують й вказаних висновків
апеляційного суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не
свідчать про те, що апеляційним судом
при розгляді даної справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, наведені у
касаційній скарзі доводи ОСОБА_6 в
особі представника ОСОБА_7 висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись
ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі
представника ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 17 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.О.Савченко

І.К. Парінова

І.М. Фаловська