АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження №22-ц/792/1410/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі :головуючої - судді Карпусь
С.А.,

суддів: Матковської Л.О., Федорової
Н.О.,

при секретарі Дорощук О.М.

з участю : представників ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
16 травня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до
Лісогринівецької сільської ради,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участю третіх осіб -
управління Держземагенства у
Хмельницькому районі Хмельницької
області, Реєстраційної служби
Хмельницького міськрайонного
управління юстиції, про визнання
незаконним рішення, визнання недійсним
державного акту на право власності,
визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до Лісогринівецької
сільської ради, третіх осіб ОСОБА_1,
управління Держземагенства у
Хмельницькому районі Хмельницької
області, про визнання недійсним
рішення Лісогринівецької сільської
ради № 6 від 05.07.2002 року. В
обґрунтування вимог зазначала, що є
власником земельної ділянки площею 0,097
га, яка знаходиться в с. Лісові
Гринівці Хмельницького району,
кадастровий номер земельної ділянки
:01:001:0667, що підтверджується
державним актом на право власності на
земельну ділянку ХМ №11-1314 від 11.11.2003
року, який був виданий на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 06.10.2003 року №2-3746 після
смерті матері ОСОБА_4. Проте
звернувшись до управління
Держземагенства у Хмельницькому
районі за витягом з Державного
земельного

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції
-Заворотна О.Л. Провадження №
22-ц/792/1410/14

Доповідач - Карпусь С.А.
Категорія № 47

кадастру щодо вказаної земельної
ділянки дізналась, що земельна ділянка
повністю накладається на земельну
ділянку, що належить ОСОБА_1
кадастровий номер :01:001:0666. В
червні 2013 року ОСОБА_1 відчужив вказану
земельну ділянку ОСОБА_2. Посилаючись
на те, що спірна земельна ділянка була
надана її матері на підставі рішення
Лісогринівецької сільської ради №5 «а»
від 31.01.1995 року, а їй перейшла від
останньої у спадок, у зв'язку з чим
просила визнати рішення
Лісогринівецької сільської ради № 6
від 05.07.2002 року в частині виділення у
власність ОСОБА_1 земельної ділянки
площею 0,033 га недійсним.

Під час розгляду справи ОСОБА_6
неодноразово уточнювала свої позовні
вимоги, в останній редакції яких
просила визнати незаконним та
скасувати рішення Лісогринівецької
сільської ради Хмельницького району №
6 від 05.07.2002 року про виділення ОСОБА_1
земельної ділянки площею 0,033 га за
адресою с. Лісові Гринівці
Хмельницького району, визнати
недійсним державний акт на право
приватної власності на землю площею
0,033га, кадастровий номер земельної
ділянки :01:001:0666, виданий на ім'я
ОСОБА_1, визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
13.06.2013 року, посвідчений приватним
нотаріусом Хмельницького міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрований в реєстрі за № 4081 та
скасувати реєстрацію права власності,
що була здійснена на підставі
вказаного договору.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного
суду від 25.11.2013 року до участі у справі в
якості відповідача залучено ОСОБА_1.

Ухвалою цього суду від 30 грудня 2013 року
до участі у справі в якості
співвідповідача залучено ОСОБА_2 та в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог, на стороні
відповідача реєстраційну службу
Хмельницького міськрайонного
управління юстиції.

Ухвалою суду від 16 травня 2014 року
позовну заяву ОСОБА_3 в частині вимог
про скасування державної реєстрації
права власності на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
13.06.2013 року за № 4081 залишено без
розгляду за клопотанням представника
позивача.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 16 травня 2014
року позов задоволено. Визнано
незаконним та скасовано рішення
Лісогринівецької сільської ради
Хмельницького району від 05.07.2002 року № 6
в частині передання у власність ОСОБА_1
земельної ділянки площею 0,033 га,
цільове призначення для ведення
підсобного господарства, що
розташована на території
Лісогринівецької сільської ради.

Визнано частково недійсним державний
акт на право приватної власності на
землю, виданий 24.07.2002 року на ім'я ОСОБА_1
для ведення підсобного господарства,
площею 0,033га, що розташована на
території Лісогринівецької сільської
ради, та який зареєстрований в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 1564.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,033га, що розташована на
території Лісогринівецької сільської
ради, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
13.06.2013 року, зареєстрований в реєстрі за
номером 4081, посвідчений приватним
нотаріусом Хмельницького міського
нотаріального округу ОСОБА_7.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає
рішення суду незаконним та
необґрунтованим, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про
закриття провадження у справі,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, невідповідність
його висновків обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що він
за походженням є вірменином, і не
володіє вільно українською мовою. Суд
належно не роз'яснив йому права
передбачені ст.ст. 27,31 ЦПК України на
участь у справі перекладача. Суд
належним чином не дав оцінку зібраним
по справі доказам, зокрема не врахував,
що він набув право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну
ділянку площею 0,033 га для ведення
підсобного господарства на законних
підставах, а саме договору міни на
житловий будинок від 05.05.1996 року та
рішення Лісогринівецької сільської
ради №6 від 05.07.2002 року, на підставі
якого був виданий Державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,132 га (0,033 га для ведення
підсобного господарства та 0,098 га для
обслуговування житлового будинку) по
АДРЕСА_1.

ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2,
Лісогринівецька сільська рада,
управління Держземагенства у
Хмельницькому районі Хмельницької
області, Реєстраційна служба
Хмельницького міськрайонного
управління юстиції належним чином
повідомлені про розгляд справи, в
судове засідання не з'явились. Від
Лісогринівецької сільської ради
надійшло клопотання про розгляд справи
у відсутності її представника.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

В силу ст. 126 ЗК України державний акт є
документом, що посвідчує право
власності на земельну ділянку, надану у
власність відповідним рішенням.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Способи захисту цивільних
прав та інтересів судом визначені у ст.
16 ЦК України.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
а) визнання прав; б) відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; в) визнання
угоди недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; ґ)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції встановив та правильно
виходив з того, що ОСОБА_3 є власником
земельної ділянки площею 0,097 га,
розташованої в с. Лісові Гринівці
Хмельницього району, цільове
призначення якої для ведення
особистого селянського господарства, в
порядку спадкування після смерті
матері ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року. Право власності матері на цю
земельну ділянку підтверджується
державним актом на право приватної
власності на землю серії ХМ, виданого
Лісогринівецькою сільською радою
Хмельницького району від 21 грудня 1995
року та зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 540. З того часу
мати, а пізніше позивачка
користувались земельною ділянкою. З
державного акту на право приватної
власності на землю виданому
Лісогринівецькою сільською радою 24
липня 2002 року видно, що земельну
ділянку площею 0,033 га передано у
приватну власність ОСОБА_9 на підставі
рішення сесії Лісогринівецької
сільської ради № 5 від 5 липня 2002 року
для ведення підсобного господарства.
Земельна ділянка ОСОБА_3 кадастровий
номер якої :01:001:0667 накладається на
земельну ділянку, що зареєстрована за
відповідачем ОСОБА_1 з кадастровим
номером :01:001:0666. ОСОБА_1 набув
громадянство України у 2000 році.
Протокол сесії та рішення
Лісогринівецької сільської ради № 6
від 05.07.2002 року відсутні. У 2010 році під
час виготовлення ПП „Експансія" на
замовлення ОСОБА_1 технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж цієї ж земельної
ділянки в натурі не було погоджено межі
з суміжними землекористувачами. 13
червня 2013 року ОСОБА_1, не набувши право
власності на спірну земельну ділянку у
встановленому законом порядку, продав
її ОСОБА_2. Давши належну оцінку
дослідженим доказам в їх сукупності,
суд обгрунтовано дійшов висновку, що
ОСОБА_3 у встановленому законом порядку
набула право власності на земельну
ділянку площею 0,097 га, яке не було
припинено. Проте передаючи у власність
ОСОБА_1 частину з цієї земельної
ділянки, яка була зайнятою, а не
вільною, Лісогринівецька сільська
рада порушила права позивачки. З огляду
на це суд першої інстанції вважав
доведеними вимоги позивачки про
визнання незаконним та скасування
вказаного рішення Лісогринівецької
сільської ради, визнання недійсним в
частині 0,033 га державного акту на ім'я
відповідача як виданого з порушенням
закону та визнання недійсним правочину
про відчуження спірної земельної
ділянки, укладеного між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Такі висновки суду підтверджуються
матеріалами справи, в тому числі
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 6 жовтня 2003 року та
державним актом на право приватної
власності на землю на ім'я ОСОБА_4
виданого Лісогринівецькою сільською
радою 21 грудня 1995 року, згідно з якими
після смерті матері ОСОБА_8 її дочка
ОСОБА_3 успадкувала житловий будинок з
надвірними будівлями по АДРЕСА_2, 0,25 га
землі для обслуговування житлового
будинку та 0,119 га для ведення
підсобного господарства. Ця земельна
ділянка складається з двох земельних
ділянок площами 0,0200 га біля житлового
будинку та 0,0970 га в іншому місці;
державним актом на право власності на
земельну ділянку, виданого ОСОБА_3;
повідомленням управління
Держземагенства у Хмельницькому
районі від 22 жовтня 2013 року № 4-1-5/7554,
згідно з яким має місце накладення
земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_1
(а.с.9-13), договором купівлі-продажу
земельної діняки укладеного 13 червня
2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 71-82);
технічною документацію із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки за замовленням ОСОБА_1 (а.с. 96-106),
архівною довідкою архівного відділу
Хмельницької районної державної
адміністрації від 16.12.2013 року № 87 (а.с.
64).

До спірних правовідносин судом
правильно застосовано норми
матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не містять
посилань на докази, які б спростовували
висновки суду першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що він
придбавши у 1996 році житловий будинок у
ОСОБА_8 на підставі договору міни, набув
правомірно у користування земельну
ділянку площею 0,033 га, є безпідставними,
оскільки спростовуються матеріалами
справи. Згідно змісту договору міни від
5 травня 1996 року ОСОБА_1 придбав у
приватну власність лише житловий
будинок з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1 який належав ОСОБА_8. В цьому
договорі відсутні відомості щодо
переходу до нього права власності на
земельну ділянку. Крім того, судом
встановлено, що Лісогринівецька
сільська рада неправомірно передала
спірну земельну ділянку ОСОБА_1,
попередньо не вилучивши її у ОСОБА_3 В
засіданні апеляційного суду
представник ОСОБА_2 пояснила, що
придбана земельна ділянка
знаходиласьу користуванні інших осіб,
тобто була зайнята.

ОСОБА_1 зазначив в апеляційній скарзі,
що за походженням він є вірменином. Як
видно з матеріалів справи, він з 1996 року
проживає на території України, у 2000
році набув громадянство України. В
матеріалах справи відсутні відомості,
що він не володіє українською мовою.
Його інтереси в судовому засіданні
представляв ОСОБА_10 за довіреністю. В
суді першої інстанції від них не
надійшло письмової заяви про допуск до
розгляду справи перекладача, як це
передбачено ч.2 ст. 55 ЦПК України.Тому
відсутні підстави вважати, що судом
першої інстанції було допущене
порушення норм процесуального права.

Не спростовують висновків суду першої
інстанції і інші доводи апеляційної
скарги, в тому числі посилання на
незастосування судом ст. 388 ЦК України.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 16 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ Судді
/підписи/

Згідно оригіналу: суддя
апеляційного суду С.А.
Карпусь