УХВАЛА

іменем україни

2 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Червинської М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання заповіту недійсним за
касаційною скаргою ОСОБА_3, подану
представником ОСОБА_5, на рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 31 травня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 19 листопада
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про
визнання заповіту недійсним,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла його мати - ОСОБА_6 Після її
смерті залишилося майно, право на
спадкування за законом якого він
прийняв в установлений законом строк,
звернувшись до нотаріальної контори в
установлений законом строк. Тоді йому
стало відомо про те, що 8 квітня 2009 року
ОСОБА_6 склала заповіт, яким залишила
все належне їй майно на випадок своєї
смерті відповідачу. Посилаючись на те,
що на час складання заповіту ОСОБА_6 за
станом свого здоров'я, важкого
психічного стану, викликаного смертю
чоловіка та залежністю від ігрових
автоматів, не усвідомлювала значення
своїх дій та їх наслідків, позивач
просив суд визнати заповіт, складений
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 недійсним.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 31 травня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 19 листопада 2013 року,
в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій
представником, ОСОБА_3 просить
скасувати судові рішення, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила в момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Висновок про тимчасову недієздатність
учасника такого правочину слід робити,
перш за все, на основі доказів, які
свідчать про внутрішній, психічний
стан особи в момент вчинення правочину.
Хоча висновок експертизи в такій
справі є лише одним із доказів і йому
слід давати належну оцінку в
сукупності з іншими доказами будь-які
зовнішні обставини (показання свідків
про поведінку особи тощо) мають лише
побічне значення для встановлення
того, чи була здатною особа в
конкретний момент вчинення такого
правочину розуміти значення своїх дій
та (або) керувати ними.

Судами встановлено, що 8 квітня 2009 року
ОСОБА_6 склала заповіт, яким все належне
їй на день смерті майно заповідала
відповідачу у даній справі -
ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

Суди ухвалюючи рішення про відмову у
визнанні заповіту недійсним виходили
із висновку посмертної комплексної
судової психолого-психіатричної
експертизи, яким встановлено, що ОСОБА_6
в результаті відмічених у неї порушень
психічних процесів, психічного стану,
змін властивостей особистості з
порушенням форм поведінки (схильність
до азартних ігор з вираженою
залежністю) не могла в повній мірі
розуміти характер своїх дій, керувати
ними, передбачати їх наслідки.

Таким чином, посмертна
судово-психіатрична експертиза не
зробила категоричного висновку про те,
що ОСОБА_6 вчинила правочин в момент,
коли не усвідомлювала значення своїх
дій та (або) не могла керувати ними або
навпаки розуміла значення своїх дій.

Згідно зі ст. 150 ЦПК України, якщо
висновок експерта буде визнано
неповним або неясним, судом може бути
призначена додаткова експертиза, яка
доручається тому самому або іншому
експерту (експертам). Якщо висновок
експерта буде визнано необґрунтованим
або таким, що суперечить іншим
матеріалам справи або викликає
сумніви, судом може бути призначена
повторна експертиза, яка доручається
іншому експертові (експертам).

У зв'язку із тим, що висновок зазначеної
експертизи не дав чіткого висновку про
психічний стан заповідача, позивачем
було заявлено клопотання про
призначення повторної посмертної
судово-психіатричної експертизи (а.с.
112-116).

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Суди, поклавши в основу судового
рішення зазначений вище висновок
посмертної судово-психіатричної
експертизи, який не містить чітких й
однозначних висновків щодо психічного
стану заповідача, дійшли висновку про
відмову в позові, не зважаючи на те, що
позивачем було заявлено клопотання про
проведення повторної експертизи для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, в задоволенні клопотання
судами було безпідставно відмовлено,
та у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315
ЦПК України належним чином не з'ясували
дійсний психічний стан ОСОБА_6 в момент
укладення оспорюваного правочину.
Фактично залишили спір не вирішеним.

З огляду на викладене постановлені
судами рішення не можна вважати
законними та обґрунтованими, вони
підлягають скасуванню, а справа -
передачі на новий розгляд до суду
першої інстанції з підстав
передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану
представником ОСОБА_5, задовольнити
частково.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 31 травня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 19 листопада 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді Б.І.
Гулько А.О. Лесько М.Є. Червинська В.А.
Черненко