Справа № 344/6030/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1494/2014
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О.В.
Суддя-доповідач Шалаута Г.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої: Шалаути Г.І.,

суддів: Матківського Р.Й., Ковалюка Я.Ю.,

секретаря:Капущак С.В.

з участю сторін: представника ВДВС
Коломийського міськрайонного
управління юстиції -Домашевського
М.В.,представника ТзОВ»Центр
еміграції»Дудорова О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за скаргою товариства
з обмеженою відповідальністю «Центр
еміграції» на дії державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Коломийського міськрайонного
управління юстиції Домашевського М.В.
щодо повернення виконавчого документа
стягувачу за апеляційною скаргою
відділу державної виконавчої служби
Коломийського міськрайонного
управління юстиції на ухвалу
Івано-Франківського міського суду від
16 травня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Івано-Франківського
міського судувід 18.07.2012 рокузадоволено
позов ТзОВ «Центр еміграції» та
стягнуто з ОСОБА_5,зареєстрованого в
АДРЕСА_1 29200 грн.

Рішення набрало законної сили 06.08.2012
року .По заяві стягувача 16 травня 2013
року видано виконавчий лист ,який
направлено стягувачем до відділу ДВС
Коломийського міськрайонного
управління юстиції.

Державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Коломийського міськрайонного
управління юстиції Домашевським М.В.
03.06.2013 року винесено Постанову про
відкриття виконавчого провадження.

24.01.2014 року тим же державним виконавцем
складено акт (а.с.33) акт за участю двох
понятих про те,що при виході за адресою
місця проживання боржника ,вказаною у
виконавчому документі ,майна належного
боржнику на праві власності ,на яке
можливо було б звернути стягнення для
погашення боргу не виявлено.

12.02.2014 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Коломийського міськрайонного
управління юстиції Домашевським М.В.
винесено постанову ВП № 38261075 про
повернення виконавчого документа
стягувачу з підстав неможливості
встановити місце проживання боржника.

28.04.2014 року ТзОВ «Центр еміграції»
звернулось до суду із заявою про
визнання дій державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Коломийського міськрайонного
управління юстиції Домашевського М.В.
щодо повернення виконавчого документа
стягувачу неправомірними . В
заяві-скарзі зазначено, що винесенням
постанови про повернення виконавчого
листа стягувачу порушено права
ТзОВ»Центр еміграції»,як стягувача у
виконавчому провадженні. Заявник
вважає,що зазначена державним
виконавцем підстава
повернення-неможливість встановити
місце проживання боржника,суперечить
зібраним у справі доказам-довідці
Коломийського районного відділу
управління державної міграційної
служби від 11.10.2013 року за №17/1922 про те,що
боржник зареєстрований в с.П»ядики
Коломийського району по вул.Ткачука4
.Вважає постанову не мотивованою ,та
вважає ,що вона підлягає
скасуванню.Просив визнати дії
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Коломийського міськрайонного
управління юстиції Домашевського
М.В.по винесенню оскаржуваної
постанови неправомірними та скасувати
постанову про повернення виконавчого
листа стягувачу,

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 16 травня 2014 року вимоги
заявника задоволено.

Визнано неправомірними дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Коломийського
міськрайонного управління юстиції
Домашевського М.В. щодо повернення
стягувачу виконавчого документа -
виконавчого листа № 0907/7311/2012, виданого
18.07.2012 року про стягнення з ОСОБА_5 на
користь ТзОВ «Центр еміграції» 29 200 грн.

Скасовано постанову ВП № 38261075 від
12.02.2014 року про повернення виконавчого
документа стягувачу.

Зобов'язано державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Коломийського міськрайонного
управління юстиції Домашевського М.В.
продовжити виконавчі дії по виконанню
виконавчого листа № 0907/7311/2012, виданого
Івано-Франківським судом 18.07.2012 року.

На цю ухвалу відділ державної
виконавчої служби Коломийського
міськрайонного управління юстиції
подав апеляційну скаргу,в якій
зсилається на порушення судом норм
матеріального права, та
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

На думку апелянта, суд не застосував
норми ст.ст.17,19,21,25 Закону України «Про
виконавче провадження», а висновки
суду не відповідають обставинам
справи, що відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК
України, є підставою для скасування
рішення суду.

Апелянт зазначив, що він вживав заходів
щодо встановлення місця проживання
боржника ,про що підтверджує довідка
Коломийського районного відділу
Управління державної міграційної
служби від 11.10.2013 року № 17/1922 ,в якій
зазначено ,що ОСОБА_5 зареєстрований в
АДРЕСА_1,однак за вказаною адресою
боржник не проживає . Державним
виконавцем також неодноразово
здійснювалися виїзди по місцю
реєстрації боржника та зі слів матері
боржника ОСОБА_6 встановлено, що
боржник в АДРЕСА_1 не проживає, біля
двох років проживає в США,після чого
було винесено постанову про
повернення виконавчого листа
стягувачу.Апелянт також зазначив, що
при винесенні ухвали суд не врахував
цихобставин ,ухвала суду є не чітка,не
зрозуміла,в ній не зазначено, яких саме
обовязкових заходів не вжито державним
виконавцем,та які недоліки слід
усунути державному виконавцю та в який
спосіб. Просить ухвалу суду скасувати
,постановити нове рішення ,яким у
задоволенні скарги відмовити.

Представник відділу державної
виконавчої служби Коломийського
міськрайонного управління юстиції
доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник ТзОВ «Центр еміграції»
апеляційної скарги не
визнав.Заперечення мотивував тим,що
боржник отримав копію постанови про
відкриття виконавчого провадження
разом з постановою про повернення
виконавчого листа стягувачу. Про
будь-які дії,які вчинялися державним
виконавцем боржника не було
повідомлено, так акт від 21.08.2013 року та
від 18.12.2013 року про те,що при виході на
місце реєстрації боржника ,його не було
та двері будинку були зачинені
,складені одноособово ,без понятих та
без боржника , викликають сумнів у їх
достовірнсті.Також акт від 24.01.2014 року
про відсутність майна боржника за
місцем реєстрації боржника та
відсутність самого боржника у зв»язку
з виїздом у США ,не підтверджений
будь-якими доказами(письмові пояснення
матері боржника ,довідка сільської
ради на підтвердження такого факту
відсутні )Боржника теж не було
повідомлено про вчинення таких
дій.Просив апеляційну скаргу
відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів знаходить доводи
апелянта необгрунтованими та вважає,що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає,виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ст.47 Закону Ураїни »Про
виконавче провадження» із змінами і
доповненнями ,внесеними Законом
України від 22.09.2011 року №3773-VI (далі
Закон)виконавчий документ ,на підставі
якого відкрито виконавче
провадження,за яким виконання не
здійснювалося або здійснено частково
повертається стягувачу у разі якщо: 1)є
письмова заява стягувача,2)у боржника
відсутнє майно,на яке може бути
звернуто стягнення,а здійснені
державним виконавцем заходи щодо
розшуку такого майна виявилися
безрезультатними3)стягувач відмовився
залишити за собою майно,не реалізоване
під час виконання рішення ;4)стягувач
перешкоджає вчиненню виконавчих дій
або не вчинив фінансування витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій,передбачених Законом. 5)у
результаті вжитих державним
виконавцем заходів неможливо
встановити особу боржника,з»ясувати
його місце проживання.

Про наявність обставин,зазначених у ч.1
ст.47 Закону державний виконавець
складає акт.Пунктом.4 ст.47 Закону
передбачено,що про повернення
виконавчого документу стягувачу
державний виконавець виносить
постанову з обов»язковим мотивуванням
підстав її винесення,яка
затверджується начальником відділу.

Копія постанови у 3-х денний строк
надсилається сторонам рекомендованим
листом з повідомленням про вручення.

Зі змісту оскаржуваної постанови
від12.02.2014 року про повернення
виконавчого листа
стягувачу(а.с.34)вбачається ,що
постанова винесена з
підстав,передбачених п.5 ст.47 Закону а
саме ,що в результаті вжитих державним
виконавцем заходів неможливо
встановити місце проживання боржника .
Проте зі змісту акту від 24.01.2014 року
(а.с.33)встановлено,що при виході за
адресою місця проживання боржника
,вказаною у виконавчому документі
,майна належного боржнику на праві
власності ,на яке можливо було б
звернути стягнення для погашення боргу
не виявлено,така підстава зазначена в
пд.2 ч.1 ст.47 Закону.

Таким чином на думку колегії постанову
про повернення виконавчого документу
стягувачу винесено з
підстав,передбачених пд.5 ч.1 ст.47
Закону,а акт складено про наявність
інших обставин,передбачених пд.2ч.1 ст.47
Закону,а тому дії виконавця ,які
виразилися у складанні такого
процесуального документу не
відповідають вимогам ст.47 Закону
України»Про виконавче провадження» та
їх слід розцінювати як неправомірні,а
процесуальний документ таким ,що
підлягає скасуванню.

Порушення прав скаржника на думку
колегії полягають у тому,що боржник не
був повідомлений про вчинення
державним виконавцем такої
процесуальної дії,як проведення опису
майна боржника ,на яке може бути
накладений арешт на виконання рішення
суду та бажав бути присутнім при цьому
та що йому з порушенням
порядку,передбаченого п.4ст.47 Закону не
було направлено постанову про
повернення виконавчого документа .

З огляду на викладені обставини
колегія погоджується з рішенням суду
першої інстанції в частині ,що
повернення виконавчого документу
вчинено з порушенням вимог ст.47
Закону,а тому постанову про повернення
виконавчого документу стягувачу слід
скасувати ,однак вважає ,що з
мотивувальної частини рішення слід
виключити таке формулювання,що
стосується неправомірних дій
державного виконавця : не представлено
доказів здійснення державним
виконавцем усіх належних заходів щодо
встановлення місця перебування
боржника-фізичної особи,оскільки
отримана ним інформація має обмежений
зарактер ,оскільки воно не є достатньо
чітким та зрозумілим(не зазначено які
саме належні заходи мають бути вчинені
державним виконавцем та яка отримана
ним інформація є обмеженого характеру
).

Відповідно до роз»яснень Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду
судами скарг на рішення,дії чи
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження» суд має чітко зазначити в
рішенні ,які дії чи рішення є
неправомірними ,та в який спосіб
усунути допущені порушення,рішення
суду повинно відповідати вимогам
ст.ст.202-203 ЦПК України.

Резолютивна частина оскаржуваної
ухвали таким вимогам відповідає,а тому
підстав для зміни чи скасування ухвали
суду першої інстанції колегія не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 313, 314, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Коломийського
міськрайонного управління юстиції
відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського
суду від 16 травня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з

розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Г.І. Шалаута

Р.Й. Матківський

Я.Ю. Ковалюк