У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,суддів:
Леванчука А.О. Маляренка А.В.Мазур
Л.М.Нагорняка В.А.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за клопотанням компанії «Еулер Гермес
Сервісез Швайц АГ» про надання дозволу
на примусове виконання на території
України рішення Арбітражного суду
ФОСФА від 07 вересня 2011 року № 4219 про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства «Одеський олійножировий
комбінат» грошових коштів на користь
Компанії «Еулер Гермес Сервісез Швайц
АГ», за касаційною скаргою Компанії
«Еулер Гермес Сервісез Швайц АГ» на
ухвалу Приморського районного суду м.
Одеси від 20 березня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
22 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року Компанія «Еулер
Гермес Сервісез Швайц АГ» звернулася
до суду із вищезазначеним клопотанням,
посилаючись на те, що між компаніями
«Еулер Гермес Сервісез Швайц АГ» та
«Поттус Трейд С.А.» укладено договір
цесії, підписаний 27 листопада та 01
грудня 2009 року, і до неї перейшло право
вимоги по боргах.

З урахуванням зазначеного заявник
просив на підставі ст. 5 Конвенції про
визнання та виконання іноземних
арбітражних рішень, підписаної у
м. Нью-Йорку у 1958 році (далі ‒?
Конвенція) та ст. 396 ЦПК України визнати
та надати дозвіл на примусове
виконання рішення Арбітражного суду
ФОСФА від 07 вересня 2011 року № 4219 про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства «Одеський олійножировий
комбінат» (далі ‒? ПАТ «Одеський
олійножировий комбінат») грошових
коштів на користь Компанії «Поттус
Трейд С.А.».

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 20 березня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
05 червня 2013 року в задоволенні
клопотання відмовлено.

За результатами розгляду касаційної
скарги Компанії «Еулер Гермес Сервісез
Швайц АГ» на вищевказані судові
рішення ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 листопада 2013 року касаційну
скаргу задоволено частково, ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
05 червня 2013 року скасовано, справу
направлено до суду апеляційної
інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 05 червня 2013 року ухвалу
Приморського районного суду м. Одеси
від 20 березня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі Компанія «Еулер
Гермес Сервісез Швайц АГ» просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
ухвалити нове рішення про задоволення
заяви, мотивуючи свої доводи
порушенням судами норм матеріального
та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви,
місцевий суд, із висновками якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що з даним клопотанням
має право звернутися виключно Компанія
«Понтус Трейд С.А.» в якості стягувача
за рішенням арбітражу ФОСФА від 07
вересня 2011 року № 4219.

Крім цього, місцевий суд виходив із
того, що положення контракту між
Компанією «Понтус Трейд С.А.» та ПАТ
«Одеський олійножировий комбінат»
містить умови про заборону передачі
прав та обов'язків за цим контрактом
третім особам.

Разом із тим такі висновки судів є
передчасними та такими, що зроблені з
порушенням норм процесуального права,
з огляду на таке.

Судами встановлено, що рішенням
Арбітражного суду ФОСФА від 07 вересня
2011 року № 4219 стягнуто з ПАТ «Одеський
олійножировий комбінат» грошові кошти
на користь Компанії «Поттус Трейд С.А.».
Між компаніями «Еулер Гермес Сервісез
Швайц А.Г.» та «Поттус Трейд С.А.»
укладено договір цесії, підписаний 27
листопада та 01 грудня 2009 року
цесіонарієм, і до нього перейшло право
вимоги по боргах.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦПК України
клопотання про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду подається до суду
безпосередньо стягувачем (його
представником) або, відповідно до
міжнародного договору, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, іншою особою (її
представником).

Згідно зі ст. ІІІ Конвенції, арбітражне
рішення незалежно від того в якій
країні воно винесене, визнається
обов'язковим. Такі ж за змістом
положення містяться у ст. 35 Закону
України «Про міжнародний комерційний
арбітраж».

Відповідно до ст. 390 ЦПК України рішення
іноземного суду (суду іноземної
держави; інших компетентних органів
іноземних держав, до компетенції яких
належить розгляд цивільних чи
господарських справ; іноземних чи
міжнародних арбітражів» визнаються та
виконуються в Україні, якщо їх визнання
та виконання передбачено міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України,
або за принципом взаємності.

У ст. 396 ЦПК України передбачені
підстави для відмови в задоволенні
клопотання про надання дозволу на
примусове виконання рішення. Також
вичерпний перелік підстав для
відхилення клопотання міститься в ст. V
Нью- Конвенції.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 12
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24 грудня 1999 року № 12 «Про
практику розгляду судами клопотань про
визнання й виконання рішень іноземних
судів та арбітражів і про скасування
рішень, постановлених у порядку
міжнародного комерційного арбітражу
на території України», клопотання про
визнання й виконання рішень іноземних
судів (арбітражів) суд розглядає у
визначених ними межах і не може входити
в обговорення правильності цих рішень
по суті, вносити до останніх будь-які
зміни.

Враховуючи зазначене, відхиляючи
апеляційну скаргу та залишаючи рішення
місцевого суду без змін, суд
апеляційної інстанції фактично не
зазначив правову норму, з якою закон
пов'язує можливість відмови в
задоволенні клопотання про визнання та
надання дозволу на примусове виконання
рішення арбітражного суду ФОСФА від 07
вересня 2011 року № 4219 про стягнення з
ПАТ «Одеський олійножировий комбінат»
грошових коштів на користь Компанії
«Поттус Трейд С.А.» та вдався до
безпідставної оцінки умов контракту,
укладеного між Компанією «Понтус Трейд
С.А. та ПАТ «Одеський олійножировий
комбінат», що виходить за межі предмета
доказування у таких справах відповідно
до ст. 179 ЦПК України, ст. 396 ЦПК України,
роз'яснень, викладених у п. 12 зазначеної
Постанови Пленуму Верховного Суду
України.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення, є обов'язковими для суду
першої чи апеляційної інстанції при
новому розгляді справи.

Залишаючи рішення місцевого суду без
змін, суд апеляційної інстанції при
новому розгляді справи не врахував
висновків і мотивів судового рішення
суду касаційної інстанції, з яких він
виходив при скасуванні ухвали суду
апеляційної інстанції про залишення
без змін рішення місцевого суду щодо
відмови в задоволенні клопотання про
надання дозволу на примусове виконання
рішення арбітражного суду.

Враховуючи, що суд апеляційної
інстанції допустив порушення норм
процесуального права, не перевірив всі
доводи апеляційної скарги, не врахував
висновків та мотивів суду касаційної
інстанції під час скасування ухвали
суду апеляційної інстанції, рішення
суду апеляційної інстанції не може
залишатися без змін, а тому підлягає
скасуванню із направленням справи до
суду апеляційної інстанції на новий
судовий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Компанії «Еулер
Гермес Сервісез Швайц АГ» задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 22 січня 2014 року скасувати.

Справу направити до суду апеляційної
інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:А.О.
Леванчук Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А.
Нагорняк