Номер провадження: 22-ц/785/6553/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого -
Вадовської Л.М.,

суддів -
Ващенко Л.Г.,

Плавич
Н.Д.,

при секретарі -
Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Другого Суворовського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції,
за участю третьої особи ОСОБА_5 про
зняття арешту з квартири за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 22 травня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3, звернувшись 22 квітня 2014 року до
суду з вищеназваним позовом, вказала,
що 21 лютого 2014 року між ОСОБА_6 та нею
нотаріально посвідчено договір
дарування, за яким вона прийняла в дар
квартиру АДРЕСА_1. Державна реєстрація
права власності на підставі договору
дарування на нерухоме майно проведена
21 лютого 2014 року. Позивач
зазначила, що постановою від 4 лютого 2014
року головного державного виконавця
Другого Суворовського ВДВС Одеського
МУЮ відкрито виконавче провадження по
виконанню виконавчого листа, виданого
28 січня 2014 року Суворовським районним
судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_5 коштів в сумі 170 621,66 грн.
в рахунок грошової компенсації
вартості ? частки квартири АДРЕСА_1.
Постановою державного виконавця
Другого Суворовського ВДВС Одеського
МУЮ від 24 березня 2014 року накладено
арешт та заборонено відчуження
квартири АДРЕСА_1 як такої, що
належить на праві власності боржнику
ОСОБА_6 Посилаючись на те, що на момент
накладення арешту на нерухоме майно
квартира не належала боржнику ОСОБА_6,
позивач ОСОБА_3 як власник квартири по
договору дарування просила зняти арешт
з квартири АДРЕСА_1 (а.с.2-3).

Відповідач Другий Суворовський ВДВС
Одеського МУЮ позов не визнав (а.с.15-16).

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 22 травня 2014 року позов
задоволено (а.с.30-31).

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

Неправильність рішення суду апелянт
мотивував порушенням норм
матеріального та процесуального
права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, заслухавши пояснення,
дослідивши докази, колегія суддів
дійшла висновку про задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції, встановивши, що на момент
винесення державним виконавцем
постанови про арешт майна боржника
ОСОБА_6 та оголошення заборони на його
відчуження квартира на праві власності
належала ОСОБА_3, зняв арешт з
квартири.

Висновки суду не в повній мірі
відповідають обставинам справи,
вказують на неправильне застосування
норм матеріального права, що згідно
п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою
для скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення по суті
позовних вимог.

Колегія суддів вважає встановленим
такі факти та відповідні ним
правовідносини.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 12 грудня 2013 року задоволено
позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про припинення
права на частку в спільній частковій
власності, стягнення грошової
компенсації вартості ? частки квартири,
визнання права власності; стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 грошову
компенсацію вартості ? частки квартири
АДРЕСА_1 в розмірі 170621,66 грн.; припинено
право ОСОБА_5 на ? частку квартири;
визнано за ОСОБА_6 право власності на
квартиру (а.с.19-20).

Постановою головного державного
виконавця Другого Суворовського ВДВС
Одеського МУЮ від 4 лютого 2014 року
відкрито виконавче провадження по
виконанню виданого 28 січня 2014 року
Суворовським районним судом м. Одеси
виконавчого листа № 523/2925/13 про
стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5
грошової компенсації в розмірі 170621,66
грн. (а.с.17).

На підставі договору дарування,
посвідченого між дарувальником ОСОБА_6
та обдарованою ОСОБА_3 21 лютого 2014 року
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрованого в реєстрі за № 50,
ОСОБА_6 передав безоплатно у власність
(подарував) ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.
Державна реєстрація речового права
ОСОБА_3 на нерухоме майно проведена 21
лютого 2014 року (а.с.5-6, 7).

Постановою державного виконавця
Другого Суворовського ВДВС Одеського
МУЮ від 24 березня 2013 року накладено
арешт в межах суми боргу на квартиру
АДРЕСА_1, як таку, що належить боржнику
ОСОБА_6, та заборонено здійснювати
відчуження будь-якого майна, що
належить боржнику. В постанові
зазначено, що «арешт накласти з моменту
надходження постанови». Згідно пункту 2
постанови копію постанови для
виконання направлено в органи та
установи, які посвідчують договори
відчуження майна чи проводять його
перереєстрацію на іншого власника, та
сторонам (а.с.21).

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Одеського міського управляння юстиції
Одеської області від 25 березня 2014 року
№11885627 за результатами розгляду заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, прийняту 25 березня 2014 року об
11.09.18 за реєстраційним номером 5954905 від
державного виконавця Другого
Суворовського ВДВС Одеського МУЮ,
відмовлено у державній реєстрації
обтяження - арешту нерухомого майна
квартири АДРЕСА_1 за суб'єктом
обтяження Другим Суворовським ВДВС
Одеського МУЮ з посланням на наявність
державної реєстрації права власності
на майно за новим правонабувачем (а.с.22).

Таким чином, не проведення державним
реєстратором державної реєстрації
обтяження на підставі постанови
державного виконавця Другого
Суворовського ВДВС Одеського МУЮ від
24 березня 2013 року про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження вказує на те, що
фактично квартира під арештом не
знаходиться.

Постановою державного виконавця
Другого Суворовського ВДВС Одеського
МУЮ від 28 березня 2014 року накладено
арешт на все рухоме та нерухоме майно,
що належить боржнику ОСОБА_6 в межах
суми стягнення 170621,66 грн. та заборонено
відчуження будь-якого належного
боржнику майна (а.с.23).

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області від 14 квітня 2014 року
№12393266 за результатами розгляду
заяви про державну реєстрацію прав та
їх обмежень, прийняту 14 квітня 2014 року
за реєстраційним номером 6190444 від
державного виконавця Другого
Суворовського ВДВС Одеського МУЮ,
проведено державну реєстрацію
обтяження - арешту нерухомого майна
ОСОБА_6 за суб'єктом обтяження Другим
Суворовським ВДВС Одеського МУЮ
(а.с.24,25).

Таким чином, на виконання постанови
державного виконавця від 28 березня 2014
року квартира під арештом те ж не
знаходиться.

Частиною 1 статті 60 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржнику, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

В даному випадку позов про визнання
права власності на квартиру та зняття
арешту з квартири не заявлено, оскільки
квартира з 21 лютого 2014 року належить
ОСОБА_3 на праві власності на підставі
нотаріально посвідченого договору
дарування, відтак, посилання на частину
1 статті 60 Закону України «Про
виконавче провадження» як норму
матеріального права, що регулює
виниклі правовідносини, безпідставне.

З огляду на те, що постанову державного
виконавця від 24 березня 2014 року не
виконано, державним реєстратором
обтяження (арешт квартири) в реєстр не
внесено, підстави для зняття в порядку
частини 5 статті 60 Закону «Про
виконавче провадження» арешту з
квартири, відносно якої не проведена
реєстрація обтяження, відсутні.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1
ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 22 травня 2014 року -
скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Другого
Суворовського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, за участю третьої
особи ОСОБА_5 про зняття арешту з
квартири - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
Л.М.Вадовська

Судді
Л.Г.Ващенко

Н.Д.Плавич