АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №676/216/14-ц
Провадження №22-ц/792/1170/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м.Хмельницький

колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

головуючого судді
Харчука В.М.,

суддів: Кізюн О.Ю.,

Карпусь С.А.

при секретарі: Гриньовій А.М.

з участю: сторін та представника
апелянта

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 22-ц/792/1170/14
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Кам»янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 10 квітня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 за участі органу опіки та
піклування - Кам»янець-Подільської
райдержадміністрації про визначення
місця проживання малолітніх дітей,
заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, судова колегія ,

В С Т А Н О
В И Л А :

рішенням Кам»янець-Подільського
міськрайонного суду від 10 квітня 2014
року позовні вимоги позивача
задоволені.

Визначено місце проживання
малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із матір»ю
ОСОБА_3 в домоволодінні по АДРЕСА_1

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 судові витрати в сумі 243,60
гривень.

ОСОБА_2 не погодився з рішенням
суду першої інстанції від 10 квітня 2014
року, подав апеляційну скаргу.

Апелянт посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права - п. 2 ст. 171 Сімейного кодексу
України.

Апелянт посилається на те, що суд
першої інстанції порушив
конституційний принцип рівності
громадян за статевою ознакою, проявив
до нього дискримінацію.

________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції - Бондар
О.О. Справа № 22-ц/792/1170/14

Доповідач - Харчук В.М.
Категорія №46

Суд визначив місце проживання
дітей з позивачкою лише тому, що вона є
жінкою.

При цьому суд безпідставно
відмовив у допиті старшого сина ОСОБА_4
щодо його бажання проживати з батьком
чи матір»ю, не урахував думки дитини.

Суд не взяв до уваги тих обставин,
що позивачка ОСОБА_3 неодноразово
кидала дітей напризволяще, залишала
дітей проживати з батьком, так як не
мала наміру їх виховувати.

Такі факти відбувались у 2007 році,
коли позивачка покинула сина ОСОБА_4 на
нього в гуртожитку технікуму ПДАТА в
місті Кам»янці-Подільскому, а сама
зібрала речі і поїхала жити до матері.

Він сам виховував малолітнього
сина самостійно більше півроку. Мати
дитини не цікавилась сином і не дала ні
копійки на його утримання.

23 серпня 2013 року ОСОБА_3 здійснила
такий же поступок, зібрала всі свої
речі і переїхала жити до матері в
АДРЕСА_1 а дітей покинула на нього.

Коли 27 серпня 2013 року ОСОБА_3
забирала свої речі, то на запитання
дільничного міліції вона дала
відповідь, що старший син їй не
потрібен, а потрібен лише молодший, на
якого вона отримує допомогу. Позивачка
залишила обох дітей на нього.

Через це у старшого сина ОСОБА_4
сталася істерика.

Судом безпідставно не витребувано
матеріалів з Кам»янець-Подільського РВ
УМВСУ і не допитано свідків з цього
приводу.

18 вересня 2013 року ОСОБА_3
намагалася викрасти дітей з
дошкільного навчального закладу без
відома батька. Не дивлячись на те, що
діти плакали і не хотіли з нею їхати,
ОСОБА_3 насильно забрала дітей, при
цьому пошкодила ліктьовий суглоб
синові ОСОБА_4.

Лише коли він забрав дітей до
себе додому, то діти заспокоїлися.

Вже більше 8 місяців він утримує
та виховує дітей сам.

Позивачка за цей час не
поцікавилась станом дітей, їх
самопочуттям, витрачала допомогу на
дітей на власні потреби і не дала
жодної копійки на утримання дітей.

Діти народились і все своє життя
прожили в селі Китайгород в будинку
його батьків. За ними доглядає він та
його батьки, діти ходять до навчальних
закладів, мають друзів, їх знають всі
сусіди.

Залишення дітей у позивачки
призведе до зміни звичної обстановки
для дітей, діти змушені будуть ходити
до навчальних закладів за 5 км, що
призведе до їх психологічної травми.

Судом безпідставно не витребувано
характеристик на батька, дітей з
навчальних закладів,за місцем
проживання та роботи.

Судом безпідставно не
враховано акти обстеження
житлово-побутових умов проживання
батьків та дітей, що в його
господарстві для дітей створено всі
необхідні умови для їх проживання та
розвитку.

Він працевлаштований та має
стабільний прибуток, належно утримує
дітей.

Позивачка таких умов проживання
дітей забезпечити не може.

В судовому процесі його адвокат
ОСОБА_11 вступив у змову з позивачкою і
неналежно представляв його інтереси,
через що він програв спір в суді.

А тому апелянт просить скасувати
рішення Камянець-Подільського
міськрайонного суду від 10 квітня 2014
року, ухвалити нове рішення, яким
позивачці у задоволенні позову
відмовити.

Судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
апелянта задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 61,
213, 214, 308 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Суд вирішує цивільний спір на
засадах змагальності. Кожна сторона
повинна доказами довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Обставини, визнані сторонами у
справі, доказуванню не підлягають.

Судове рішення повинне бути
законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: чи мали місце
обставини, якими обгрунтовувались
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити чи у позові відмовити.

Суд апеляційної інстанції
відхиляє апеляційну скаргу апелянта і
залишає рішення без змін, якщо суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 19, ст. 160,
ч.ч. 1 та 2 ст. 161, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 171
Сімейного кодексу України участь
органу опіки та піклування у справах
про визначення місця проживання
неповнолітніх дітей є обов»язковою.

Орган опіки та піклування подає
суду письмовий висновок щодо
розв»язання спору на підставі
відомостей, одержаних в результаті
обстеження умов проживання дітей,
батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дітьми та брати участь у їх
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитись з висновком
органу опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Місце проживання дитини, яка не
досягла десяти років, визначається за
згодою батьків.

Якщо батько та мати, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким буде проживати малолітня
дитина, спір між ними вирішується
органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов"язків, особиста прихильність
дитини до кожного із них, вік дитини,
стан її здоров"я та інші обставини, що
мають істотне значення. В першу чергу
орган опіки та піклування чи суд
повинні охороняти права та законні
інтереси неповнолітніх дітей.

Орган опіки та піклування або суд
не можуть передати дитину на
проживання з тим із батьків, хто, в тому
числі, не має самостійного доходу.

Дитина має право на те, що бути
вислуханою батьками, іншими членами
сім"ї, посадовими особами з питань, що
стосуються її особисто, а також питань
сім"ї.

Дитина, яка може висловити свою
думку, має бути вислухана при вирішенні
між батьками, іншими особами спору щодо
її виховання, місця проживання, у тому
числі при вирішенні спору про
позбавлення батьківських прав,
поновлення батьківських прав та з
інших питань.

Суд має право постановити рішення
всупереч думці дитини, якщо цього
вимагають її інтереси.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3 про визначення місця проживання
малолітніх дітей з нею - матір»ю, суд
першої інстанції виходив з того, що
після розірвання шлюбу між батьком та
матір»ю неповнолітні їхні діти повинні
проживати з матір»ю, ураховуючи їх
малолітній вік, наявні у матері умови
для проживання та належного розвитку
дітей, їх матеріального утримання,
ураховуючи висновок органу опіки та
піклування про те, що проживання з
матір»ю насамперед відповідає
інтересам дітей.

Такі висновки суду першої
інстанції зроблені на підставі
встановлених обставин справи,
підтверджених належними і допустимими
доказами, з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у
Китайгородській сільській раді
Кам»янець-Подільського району
Хмельницької області 15 квітня 2006 року.

В шлюбі народили сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, та сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

Подружжя та малолітні діти
проживали в АДРЕСА_2 в будинку батьків
відповідача ОСОБА_2

У вересні 2013 року внаслідок
неприязних відносин ОСОБА_2 вигнав
дружину з будинку своїх батьків, не
надав позивачці змоги забрати
малолітніх дітей, документів і остання
змушена була переїхати проживати до
будинку матері АДРЕСА_1

ОСОБА_3 цього ж дня забрала
малолітніх дітей з дитячого садочка в
будинок матері, однак ОСОБА_2 приїхав в
АДРЕСА_1 в господарство тещі ОСОБА_9, де
пошкодив вхідні двері до будинку,
штовхнув дружину, побив кулаками тещу
по різних частинах тіла, заподіявши їй
легкі тілесні ушкодження, насильно
забрав дітей до будинку АДРЕСА_2

04 листопада 2013 року шлюб між
подружжям розірвано.

Мати малолітніх дітей боїться
відвідувати дітей за їх місцем
проживання з батьком через
неправомірні дії ОСОБА_2, тому просить в
судовому порядку визначити місце
проживання малолітніх дітей з нею.

Мати малолітніх дітей ОСОБА_3 має
задовільні умови проживання, позитивно
характеризується за місцем проживання
та роботи, користується повагою та
авторитетом серед жителів села, хороша
дружина і мати, має постійну роботу в
дитячому садочку в селі Китайгород, в
даний час перебуває у відпустці по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Позивач має достатній
заробіток, в господарстві матері з
матір»ю ведуть підсобне селянське
господарство, здає в оренду власну
земельну ділянку для вирощування
сільськогосподарської продукції,
отримує орендну плату.

Відповідач ОСОБА_2 також має
постійну роботу, достатній заробіток,
однак його засудження за вчинення
насильницьких дій відносно колишньої
тещі ОСОБА_9 характеризує його як
нестриману особу, схильну до
насильницьких дій та вчинення злочину.

Висновком органу опіки та
піклування з урахуванням малолітнього
віку обох дітей, які в першу чергу
потребують материнської опіки та
материнського тепла, з урахуванням
характеристики осіб батька та матері,
їх умов проживання та матеріального
достатку, здатності утримувати та
виховувати дітей обґрунтовано
вирішено рекомендувати визначити
місцем проживання малолітніх дітей з
матір»ю.

Так як відповідачем не доведено
обставин, через які малолітні діти
сторін не можуть проживати з матір»ю
(факти недобросовісної поведінки
матері), з урахуванням ст. 12 Конвенції
ООН «Про права дитини» від 20 листопада
1989 року, принципу 6 Декларації прав
дитини, прийнятої Генеральною
Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, то
суд першої інстанції обгрунтовано
вирішив визначити місце проживання
малолітніх дітей з матір»ю.

Наведенні обставини повністю
підтверджуються дослідженими
належними і допустимими доказами:
висновком органу опіки та піклування
(а.с.6-7), копією рішення
Кам»янець-Подільського міськрайонного
суду від 04 листопада 2013 року про
розірвання шлюбу між сторонами (а.с.8),
копіями свідоцтв про народження дітей
(а.с.9-10), копіями свідоцтва про право
власності на жилий будинок ОСОБА_9 та
довідки про склад її сім»ї (а.с.11-13)
довідками-характеристиками на матір та
батька малолітніх дітей (а.с.14, 21),
актами обстеження умов проживання
батька та матері (а.с.25, 96), копією
трудової книжки відповідача та
трудового договору відповідача
(а.с.58-59), довідками про доходи
відповідача та про склад його сім»ї
(а.с.60-61), копією вироку
Кам»янець-Подільського міськрайонного
суду від 06 березня 2014 року, яким ОСОБА_2
засуджено за вчинення насильницьких
дій щодо колишньої тещі ОСОБА_9

В цій же кримінальній справі судом
допитані свідки, в тому числі і свідок
ОСОБА_10, який підтвердив скарги ОСОБА_3
та її матері ОСОБА_9 на вчинення
насильницьких дій щодо них з боку
ОСОБА_2 (вигнання дружини з дому,
побиття тещі, штовхання дружини,
пошкодження майна тещі).

З долучених до матеріалів справи
фототаблиць (а.с.84-92) вбачається, що в
будинку ОСОБА_9 та в її господарстві
створені належні умови для проживання
малолітніх внуків.

Ці ж обставини підтверджуються й
іншими доказами у справі.

Апелянтом апеляційному суду
надано його позитивні характеристики
за місцем проживання та роботи, довідки
з лікувальних закладів про його
добрий стан здоров»я, фотографії щодо
належних умов утримання та проживання
дітей в будинку його батьків, однак ці
докази не спростовують висновку органу
опіки та піклування та висновки суду
щодо визначення місяця проживання
малолітніх дітей з матір»ю.

Апеляційним судом також вислухано
думку малолітнього сина сторін ОСОБА_4,
який в силу свого семирічного віку
перебуває під впливом батька та бабусі,
які з»явились до суду апеляційної
інстанції і не може самостійно та
аргументовано висловити своє бажання
проживати з батьком чи з матір»ю.

Відповідно до положення принципу
6 Декларації прав дитини, проголошеної
Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року,
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особи потребує любові і
розуміння.

Вона повинна, якщо це можливо,
зростати під опікою і
відповідальністю своїх батьків, в
усякому разі в атмосфері любові,
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітню дитину не
слід, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, розлучати зі
своєю матір"ю.

Це право матері та дитини повинно
застосовуватись в сукупності з іншими
обставинами забезпечення належних
умов утримання, фізичного та духовного
розвитку дітей, які позивач та мати
ОСОБА_3 на час вирішення спору між
батьками може повністю забезпечити
малолітнім дітям.

Ст. 3, ч. 1 Конвенції про права
дитини, прийнятої резолюцією № 4425
Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року
визначено, що в усіх діях відносно
дітей, незалежно від того, вчиняються
вони державними чи приватними
установами, судами, першочергова увага
приділяється найкращому забезпеченню
інтересів дитини.

З урахуванням того, що малолітні
діти насамперед потребують
материнської турботи та піклування,
які мати ОСОБА_3 може дітям забезпечити,
з урахуванням умов проживання обох з
батьків та їхніх характеристик, з
урахуванням висновку органу опіки та
піклування, та що між батьком та
матір»ю існує спір щодо визначення
місця проживання дітей, судова колегія
приходить до висновку про те, що саме в
інтересах малолітніх дітей визначити
їх місце проживання з матір»ю.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим і підстави до
його скасування чи зміни в межах
доводів апеляційної скарги апелянта
відсутні.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307-308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія,

У Х В А Л
И Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
рішення Кам»янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 10 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

судді: