У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» до ОСОБА_3, треті
особи: приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Лафорт», Моторне
(транспортне) страхове бюро України,
про відшкодування майнової шкоди, за
касаційною скаргою Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» на рішення
апеляційного суду Львівської області
від 16 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Львівська залізниця» (далі - ДТГО
«Львівська залізниця») звернулось до
суду з указаним позовом, просило
стягнути з ОСОБА_3 відшкодування шкоди
у розмірі 34 247 грн 19 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10
травня 2012 року о 9 год 00 хв. на
неохоронюваному переїзді 151 кілометра
перегону «Стрий-Ходорів» сталась
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП) за участі електропоїзду № 6082
сполученням «Стрий-Ходорів» та
автомобіля МАЗ-503, яким керував ОСОБА_3

Відповідно до постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від 10
червня 2012 року ДТП сталась із вини
водія автомобіля МАЗ-503, який порушив
вимоги п. п. 20.2, 20.5 пункт «в» Правил
дорожнього руху України.

Внаслідок ДТП було пошкоджено вагон
електропоїзду, загальний розмір
збитків становить 34 247 грн 19 коп., який
підлягає відшкодуванню відповідачем.

18 березня 2013 року до участі у справі
залучено публічне акціонерне
товариство «Страхова компанію
«Лафорт» (далі - ПАТ «Страхова компанія
«Лафорт»), а 17 вересня 2013 року - Моторне
(транспортне) страхове бюро України як
третіх осіб без самостійних вимог (а.с.
20, 41).

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 17 жовтня 2013
року позов задоволено. Стягнуто з
відповідача на користь позивача
відшкодування майнової шкоди у розмірі
34 247 грн 19 коп. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 16 грудня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову в
позові.

У касаційній скарзі Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Львівська залізниця» просить
скасувати рішення апеляційного суду у
справі, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та заперечення відповідача на неї,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що 10 травня 2012 року
о 9 год. 00 хв. ОСОБА_3, керуючи
автомобілем МАЗ-503, державний номерний
знак НОМЕР_1 переїжджаючи залізничний
переїзд на 151 кілометрі перегону
«Стрий-Ходорів», не керувався
світловою та звуковою сигналізацією на
переїзді, не переконався у тому, що їде
поїзд, та допустив зіткнення із
електропоїздом ЕР2 1005 01 сполученням
«Стрий-Ходорів», що призвело до
механічних пошкоджень вказаних
транспортних засобів.

Постановою Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 4 липня 2012
року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
визначеного ст. 124 КУпАП, та накладено
стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до калькуляції від 18 травня
2012 року витрати на відновлення
головного вагона електропоїзда ЕР2 1005 01
становлять 13 870 грн 77 коп.

Згідно із довідкою відокремленого
підрозділу «Ходорівська дистанція
колії» ДТГО «Львівська залізниця» № 1111
від 4 липня 2012 року, завдані ДТП від 10
травня 2012 року збитки внаслідок
пошкодження колії становлять 20 376 грн 42
коп.

Відповідно до полісу № АВ/2783603
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 5 березня 2012 року,
цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля МАЗ-503, державний
номерний знак НОМЕР_1 було застраховано
приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Лафорт».

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що оскільки
ОСОБА_3 не надав до суду оригінал полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, а також не довів, що звертався
до страховика із повідомленням про ДТП
відповідно до ст. 33 Закону України «Про
загальнообов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», то завдана майнова шкода
підлягає стягненню з нього на користь
ДТГО «Львівська залізниця».

Ухвалюючи нове рішення про відмову в
позові, суд апеляційної інстанції
виходив із того, що позивач не
пред'являв вимог до страховика, який
повинен відшкодувати завдану майнову
шкоду у межах страхового ліміту
відповідно до полісу № АВ/2783603
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 5 березня 2012 року. Крім того,
в матеріалах справи відсутні належні
та допустимі докази на підтвердження
розміру завданих ДТП збитків.

Із висновком апеляційного суду
погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах. Зокрема, шкода, завдана
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування власників
наземних транспортних засобів» (далі -
Закон) обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Згідно із п. 33.1.4 ст. 33 Закону, у разі
настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка може бути підставою для
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Згідно із правовим висновком,
викладеним у постанові Верховного Суду
України від 24 грудня 2010 року (справа №
6-1ц10), яка є обов'язковою для всіх судів
України відповідно до ст. 360-7 ЦПК
України, у разі невиконання
страхувальником обов'язку,
передбаченого ст. 33 Закону, він
позбавляється права на відшкодування
шкоди за його винні дії страховиком у
порядку, передбаченому ст. 1194 ЦК
України.

Вирішуючи спір, апеляційний суд у
порушення ст. ст. 303, 316 ЦПК України не
взяв до уваги положення закону та
правовий висновок Верховного Суду
України; не перевірив належним чином
доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про
те, що про страховий випадок страховика
(ПАТ «Страхова компанія «Лафорт»)
повідомили його родичі, оскільки він
після ДТП був прикутий до лікарняного
ліжка та дійшов передчасного висновку
про те, що відповідальність за завдану
шкоду повинен нести страховик.

Крім того, зазначаючи про відсутність
належних та допустимих доказів на
підтвердження зазначеного позивачем
розміру завданих внаслідок ДТП
збитків, апеляційний суд не мотивував,
із яких підстав не взяв до уваги надані
позивачем калькуляцію від 18 травня 2012
року про витрати на відновлення
головного вагона електропоїзда ЕР2 1005
01, а також довідку відокремленого
підрозділу «Ходорівська дистанція
колії» ДТГО «Львівська залізниця» № 1111
від 4 липня 2012 року про витрати на
відновлення пошкодженої колії (а.с. 7,8).

Водночас, не можна погодитись і з
висновком суду першої інстанції про
задоволення позову та стягнення
завданих збитків із ОСОБА_3

У порушення ст. ст. 213, 214 ЦПК України суд
першої інстанції належним чином
обставин справи не встановив; не
перевірив твердження відповідача, що
про ДТП страхову компанію повідомили
його родичі; не з'ясував, чому сам
відповідач не повідомив страхову
компанію про ДТП; із урахуванням ч. 4 ст.
10 ЦПК України не роз'яснив відповідачу
його обов'язок надати докази на
підтвердження того, чому він не міг
виконати зазначені у пункті 22.1 ст. 22
Закону дії, а позивачу - заявити
клопотання про залучення ПАТ «Страхова
компанія «Лафорт» як співвідповідача,
отже не сприяв вирішенню спору.

З огляду на допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
ухвалені судами рішення підлягають
скасуванню із направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції
відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» задовольнити
частково.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 17 жовтня 2013
року та рішення апеляційного суду
Львівської області від 16 грудня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С. Олійник

Судді:

В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

І.К. Парінова