У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка
виступає в своїх інтересах та
інтересах малолітньої ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про вселення, за
касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
рішення апеляційного суду Луганської
області від 06 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2009 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка
виступає в своїх інтересах та
інтересах малолітньої ОСОБА_5,
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про вселення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на
правах члена сім'ї у квартирі АДРЕСА_1
ОСОБА_4, яка перебувала у шлюбі з
відповідачем ОСОБА_6 була
зареєстрована та проживала з 1984 року,
ОСОБА_3 з моменту народження, а саме з 1989
року. Оскільки після розірвання шлюбу з
ОСОБА_4, ОСОБА_6 у 1990 році вигнав
позивачів з квартири, іншого житла вони
не мають, останні просили суд вселити
їх у спірну квартиру.

Рішенням Артемівського районного суду
міста Луганська від 27 грудня 2013 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено
за необґрунтованістю.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 06 березня 2014 року,
рішення Артемівського районного суду
міста Луганська від 27 грудня 2013
року скасовано у частині відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, яка
виступає в своїх інтересах та
інтересах малолітньої ОСОБА_5 про
вселення, та ухвалено у цій частині
нове рішення, яким вселено ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_1. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_7
порушують питання про скасування
рішення суду апеляційної інстанції та
просять залишити в силі рішення суду
першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами встановлено наступні обставини
у справі.

У квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_4, яка
перебувала у шлюбі з відповідачем
ОСОБА_6 була зареєстрована та проживала
з 1984 року, ОСОБА_3 з моменту народження,
а саме з 1989 року. Відповідно до
фотокопії свідоцтва про розірвання
шлюбу (повторне) серії НОМЕР_1 від 03
листопада 2005 року, шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 розірваний 19 вересня 1990 року.

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 є онукою позивачу
ОСОБА_4, яка є її опікуном, та
відповідачу ОСОБА_6, а саме дитиною їх
померлої дочки.

Згідно довідок б/н від 18 грудня 2008 року
та 02 березня 2013 року, наданих Міським
комунальним підприємством «Жилсервіс»
ДУ №2, ОСОБА_4 проживає та зареєстрована
у спірній квартирі.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачі не проживають у
спірній квартирі без поважних причин з
1990 року, і відповідно до положень ст. 71
ЖК Української РСР та ст.. 405 ЦК України
втратили право користування жилим
приміщенням.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог виходив з
того, що посилання суду на положення ст.
ст. 71, 72 ЖК Української РСР у даному
випадку є безпідставним, оскільки
визнання особи, яка втратила право
користування жилим приміщенням
проводиться у судовому порядку з
пред'явленням до неї відповідного
позову. Зустрічного позову у справі не
заявлено, а тому суд передчасно
встановив обставини, що можуть бути
предметом розгляду в іншому
провадженні.

При цьому апеляційним судом
обґрунтовано зазначено, про те що
спірна квартира на даний час не
приватизована, до даних правовідносин
підлягають застосуванню лише норми
житлового законодавства, що регулюють
правила користування жилими
приміщеннями в будинках державного і
громадського житлового фонду, і
посилання на положення ст. 405 ЦК
України є безпідставним.

Посилаючись на положення ст. 64 ЖК
Української РСР, а також взявши до
уваги те, що ОСОБА_4 зареєстрована у
спірній квартирі і на встановлених
законом підставах має право
користування жилим приміщенням, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що остання підлягає вселенню до
спірної квартири разом із малолітньою
ОСОБА_5

Відповідно до положень ст. 156 ЖК
Української РСР, припинення сімейних
відносин з наймачем чи власником
житлового приміщення не позбавляє
колишніх членів сім'ї права
користування займаним приміщенням.

Згідно з положеннями ст.. 9 ЖК
Української РСР ніхто не може бути
виселений із займаного житлового
приміщення або обмежений у праві
користування житловим приміщенням
інакше, як з підстав і в порядку,
передбачених законом. Будь-яке
виселення людини, якщо вона
добровільно не бажає звільнити житлове
приміщення, допускається виключно на
підставах, передбачених законом, та має
відбуватися тільки в судовому порядку.
Та обставина, що ОСОБА_6 є наймачем
спірного житлового приміщення не може
бути підставою для створення перешкод
у користуванні чи виселенні інших осіб,
які там правомірно проживають.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов правильного висновку щодо
вселення ОСОБА_4 разом із малолітньою
ОСОБА_5 до спірної квартири.

Колегія суддів вважає, що судом
апеляційної інстанцій дотримано
вимоги чинного законодавства та
цивільного процесуального закону,
всебічно, повно й об'єктивно з'ясовано
обставини справи та надана їм належна
оцінка, а наведені у касаційній скарзі
доводи висновків апеляційного суду не
спростовують. Рішення суду апеляційної
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 337, 343, 344, 345,
349 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7
відхилити.

Рішення апеляційного суду Луганської
області від 06 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С. Олійник

Судді:

В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.О. Савченко