Справа № 286/2247/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 липня 2014 року
м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської
області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Першко А. А.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Овручі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Овруцький відділ УДМС України в
Житомирській області, про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 просить визнати
відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням - будинком АДРЕСА_1,
мотивуючи тим, що позивач є власником
вказаного житлового будинку на
підставі зареєстрованого в
Коростенському БТІ свідоцтва № 918 про
право власності на житловий будинок;
відповідач є його колишнім зятем,
оскільки згідно з рішення Овруцького
районного суду Житомирської області
від 08.04.2014 року у справі № 286/371/14-ц, яке
набрало законної сили 29.04.2014 року, шлюб
між ним та дочкою позивача розірвано; у
належному позивачу на праві власності
будинку по АДРЕСА_1 відповідач не
проживає з жовтня 2013 року, забравши
свої особисті речі, що можуть
підтвердити свідки, проте продовжує
бути зареєстрованим за вказаною
адресою, що стверджується довідкою
виконкому Овруцької міської ради
Овруцького району Житомирської
області № 1363 від 06.05.2014 року,;
відповідач фактично проживає у своєї
матері в с.Виступовичі Овруцького
райну Житомирської області. Позивач
вважає, що реєстрація відповідача у
належному позивачу будинку порушує
його права власника щодо розпорядження
та користування будинком. Відтак,
просить на підставі ст.107, 150, 167 ЖК
України та ст.ст.383, 391 ЦК України позов
задоволити.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, з мотивів у
ньому наведених.

В судовому засіданні відповідач позов
визнав, при цьому пояснив, що не
проживає у належному позивачу будинку
по АДРЕСА_1 з листопада 2013 року,
оскільки вибув у інше місце проживання
в АДРЕСА_2 проживає його матір, до якої
він часто приїзджає.

Свідок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає в АДРЕСА_1, пояснила, що
позивач є її батьком, а відповідач -
колишнім чоловіком; останній не
проживає за спірною адресою з
листопада 2013 року, оскільки проживає
без реєстрації у своєї матері в
АДРЕСА_2, про що сільський голова
Руднянської сільської ради, на
території якої знаходиться
с.Виступовичі, надав довідку, яка
приєднана до матеріалів справи.

Свідок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка
проживає в АДРЕСА_3, пояснила, що є
сусідкою сторін у справі, у квартирі
АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не бачила з листопада 2013
року.

Заслухавши думку учасників процесу,
перевіривши законність визнання
позову та дослідивши докази у справі,
суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником житлового будинку АДРЕСА_1,
що підтверджується копією
зареєстрованого в Коростенському БТІ
свідоцтва № 918 про право власності на
житловий будинок. У вказаному будинку
зареєстровані пять осіб, в тому числі
позивач та відповідач, що
стверджується довідкою виконкому
Овруцької міської ради Овруцького
району Житомирської області № 1363 від
06.05.2014 року.

Позивач стверджує, що відповідач у
житловому будинку по АДРЕСА_1 не
проживає з листопада 2013 року, так як
фактично проживає у своєї матері в
с.Виступовичі Овруцького району
Житомирської області. Наведені
обставини стверджуються довідкою
виконкому Руднянської сільської ради
Овруцького району Житомирської
області № 515 від 07.07.2014 року, та показами
свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, наданими в
судовому засіданні.

Згідно з ст.319 ЦК України, власник
володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

Згідно з ст.321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику права вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності, передбачені
ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. За змістом ч.1
ст.16 ЦК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Права власника будинку, квартири
визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК
України, які перебачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб, а також
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ст.156 ЖК України та ст.405
ЦК України право члена сім`ї власника
будинку, який не є його співвласником,
на користування цим будинком
обумовлено наявністю сімейних
відносин із власником і спільним із ним
проживанням у цьому будинку.

За ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності його без поважних причин
понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними і
власником будинку або законом.

Згідно з ст.72 ЖК України, визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, проводиться в
судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідач
проживав у належному позивачу на праві
власності будинку як чоловік дочки
позивача (зять), проте на даний час не є
членом сім`ї власника будинку. Згідно з
ч.4 ст.156 ЖК України припинення сімейних
відносин з власником будинку не
позбавляє колишніх членів його сім'ї
права користуватися займаним
приміщенням. Однак на момент подання
позову до суду відповідач не проживає в
будинку менше одного року і суду не
надано доказів того, що між сторонами
існує (існувала) домовленість, що при
відсутності відповідача у житлі за
місцем реєстрації менше одного року
він втрачає право користування ним.

Проте суд вважає, що позивач, як власник
житлового будинку по АДРЕСА_1,
дозволивши відповідачу проживати у
ньому та зареєструватись за вказаною
адресою, фактично уклав з відповідачем
договір найму.

Згідно з ст.167 ЖК України наймач жилого
приміщення в будинку (квартирі), що
належить громадянинові на праві
приватної власності, вправі за згодою
членів сім'ї в будь-який час розірвати
договір найму. У разі вибуття наймача
та членів його сім'ї на постійне
проживання до іншого населеного пункту
або в інше жиле приміщення в тому ж
населеному пункті договір найму жилого
приміщення вважається розірваним з дня
вибуття. Якщо з жилого приміщення
вибуває не вся сім'я, то договір найму
жилого приміщення не розривається, а
член сім'ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

Обставина вибуття відповідача в інше
жиле приміщення до іншого населеного
пункту підтвержується довідкою
виконкому Руднянської сільської ради
Овруцького району Житомирської
області № 515 від 07.07.2014 року. А тому суд
вважає, що договірні відносини найму
житла між сторонами є розірваними.

З огляду на викладене вимога позивача
про визнання відповідача таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням в житловому будинку
АДРЕСА_1 підлягає задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового
збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону
України «Про судовий збір».

Тому керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60-61, 88, 212-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням -
будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60
грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана через Овруцький районний
суд Житомирської області в Апеляційний
суд Житомирської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення. Рішення суду
набирає законної сили після закінчення
строку для подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: В. І. Вачко