АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/5049/14
Головуючий у 1 інстанції - Белоконна І.В.
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 липня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

Головуючого -
Панченка М.М.

Суддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

При секретарі -
Мікітчак А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою Моторного
(транспортного) страхового бюро
України на рішення Оболонського
районного суду м.Києва від 25 лютого 2013
року у справі за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2
про виплату коштів у порядку регресу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року Моторне
(транспортне) страхове бюро України
(далі - МТСБУ) звернулось з позовом до
ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 і просив
стягнути на свою користь у порядку
регресу кошти у сумі 15.971 грн.94 коп.

Мотивував тим, що указана сума
була виплачена позивачем із фонду
захисту потерпілих власнику
пошкодженого автомобіля «FIAT»
державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3, як
шкода, заподіяна в результаті ДТП з
вини відповідача ОСОБА_1,
цивільно-правова відповідальність
якого, на момент ДТП, не була
застрахована.

Крім того, позивач просив
стягнути витрати на правову допомогу у
сумі 2.000 грн. та сплачений судовий збір
у сумі 229 грн.40 коп.

Рішенням Оболонського районного суду
м.Києва від 25 лютого 2013 року у позові
відмовлено /а.с.122-124/.

Відмовляючи у позові, суд виходив з
того, що власник автомобіля «МАN»
державний номерНОМЕР_2, яким, під час
вчинення ДТП, керував відповідач
ОСОБА_1, відшкодував матеріальну шкоду
ОСОБА_2, який на законних підставах
керував автомобілем «FIAT» державний
номер НОМЕР_1, що був пошкодженим в
результаті ДТП з вини відповідача
ОСОБА_1.

У зв»язку з цим, на думку суду, в разі
задоволення позову, буде мати місце
подвійне стягнення з відповідача
заподіяної шкоди.

В апеляційній скарзі МТСБУ просить
скасувати рішення Оболонського
районного суду м.Києва від 25 лютого 2013
року, як ухвалене з порушенням вимог
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов /а.с.127-130/.

Скаржник МТСБУ послався на те, що
відповідач ОСОБА_1 не повідомив його
про те, чи має він поліс страхування
своєї відповідальності і чи здійснив
він виплати постраждалій особі.

Крім того, як зазначав скаржник, судом
не встановлено, що під час вчинення ДТП
та пошкодження автомобіля «FIAT»
державний номер НОМЕР_1 відповідач
ОСОБА_1 виконував трудові обов»язки
водія автомобіля «МАN» державний номер
НОМЕР_2.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення учасників процесу, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу належить
задовольнити частково. Рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення, яким стягнути з ОСОБА_1
на користь МТСБУ сплачену суму
страхового відшкодування у розмірі
15.971 грн.94 коп.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення,,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з»ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
свої вимог і заперечень, підтверджених
тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону
ухвалене у справі рішення першої
інстанції не відповідає.

Встановлено, що 21.10.2010 року відповідач
ОСОБА_1, керуючи автомобілем «МАN»
державний номер НОМЕР_3, який належить
на праві власності ОСОБА_4, та,
рухаючись по вул.Райдужній у м.Києві, в
порушення п.п.12.1, 13.1 ПДР, допустив
зіткнення з автомобілем «FIAT» державний
номерНОМЕР_1, який належить на праві
власності ОСОБА_3, і, яким під час ДТП
керував ОСОБА_2, в результаті чого
автомобілю «FIAT» були заподіяні
механічні пошкодження /а.с.9-10, 11/.

Відповідно до постанови судді
Дніпровського районного суду м.Києва
від 16.11.2010 року винним в ДТП визнаний
ОСОБА_1, який притягнутий до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Указана постанова не
оскаржувалась.

Відповідно до ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській,
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Згідно звіту про визначення вартості
матеріального збитку від 2.11.2010 року,
виконаного спеціалістом
автотоварознавцем ОСОБА_5,
матеріальний збиток власнику
автомобіля «FIAT» державний номер НОМЕР_1
ОСОБА_3 завданий у розмірі 18.122 грн.33
коп. /а.с.12-27/.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 не
підтвердив наявності страхового
полісу своєї відповідальності перед
третіми особами за заподіяну шкоду в
результаті ДТП при керуванні
автомобілем «МАN» державний номер
НОМЕР_3, власник пошкодженого
автомобіля автомобілем «FIAT» державний
номер НОМЕР_1 ОСОБА_3, керуючись ст.35, п/п
»а» ст.41.1 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» звернулась до МТСБУ з заявою
про виплату відшкодування заподіяної
їй матеріальної шкоди /а.с.6/.

В силу ст.35,41 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» МТСБУ виплачує шкоду
потерпілій особі в разі відсутності у
винної особи страхового полісу про
цивільно-правову відповідальність
перед третіми особами, про що повинна
повідомити МТСБУ потерпіла особа, на
користь якої виплачується шкода.

Відповідно до наказу МТСБУ за
№745 від 25.03.2011 року заявнику було
виплачено шкоду із фонду захисту
потерпілих у розмірі 15.101грн.94 коп.
/а.с.43/.

Крім того, встановлено, що за
виконання автотоварознавчого
дослідження, виконаного приватним
підприємцем ОСОБА_5, МТСБУ сплатив 870
грн., що підтверджується рахунком №282
від 24.02.2011 року та платіжним дорученням
від 17.03.2011 року /а.с.45,46/.

Відповідно до п.41.4. Закону
України України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» МТСБУ для
встановлення розміру заподіяної шкоди
може залучати осіб для визначення
розміру шкоди та оплачувати указані
послуги.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

З урахуванням викладеного
колегія суддів вважає правомірними
вимоги позивача про виплату йому в
порядку регресу сплаченої
матеріальної шкоди у сумі 15.971 грн.94
коп. потерпілій ОСОБА_3 власниці
автомобіля «FIAT» державнийномер НОМЕР_1.

Судова колегія не погоджується з
доводами суду першої інстанції,
рішенням якого відмовлено у позові з
тих підстав, що громадянином ОСОБА_6
станом на 16.03.2011 року виплачено
матеріальну шкоду у сумі 20.500 грн.
ОСОБА_2, який на законних підставах
керував автомобілем «FIAT» державний
номер НОМЕР_1, оскільки на думку суду,
при задоволенні позову, буде мати місце
подвійне стягнення матеріальної
шкоди.

Колегія суддів не погоджується з
таким висновком, оскільки на момент
виплати матеріальної шкоди потерпілій
ОСОБА_3 не було відомо МТСБУ про
виплату матеріальної шкоди, а
відповідач ОСОБА_1 не повідомив МТСБУ
про цю обставину.

Між тим, МТСБУ зобов»язаний був
виплатити матеріальну шкоду ОСОБА_3 в
силу Закону, а тому в разі невиконання
цього обов»язку чи затримки у виплаті,
позивач мав би нести певну
відповідальність .

У зв»язку з цим, незважаючи, що на
момент виплати ОСОБА_3 матеріальної
шкоди, ця шкода була уже виплачена
водію пошкодженого автомобіля ОСОБА_2,
колегія суддів вважає, що вимоги МТСБУ
є правомірними і такими, що підлягають
задоволенню.

Доводи відповідача в тій
частині, що під час ДТП він виконував
трудові обов»язки водія у приватного
підприємця ОСОБА_6, а тому, начеб-то, не
повинен нести відповідальність,
будь-якими належними доказами не
підтверджується.

Встановлено, що сам ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, а наданий
відповідачем суду примірник трудового
договору від 5.10.2010 року суд оцінює
критично і не надає йому доказового
значення, оскільки будь-яких інших
доказів наявності трудових відносин,
зокрема, запису у трудовій книжці,
підтверджень сплати обов»язкових
платежів до податкових та соціальних
фондів відповідач суду не надав.

Крім того, в наданому суду
примірнику трудового договору від
5.10.2010 року в паспортних реквізитах
ОСОБА_1 зазначено, що паспорт виданий
6.06.2011 року, тобто, після укладення
трудової угоди.

В частині вимог щодо стягнення
витрат на правову допомогу у сумі 2000
грн., які вимагає стягнути МТСБУ на свою
користь з відповідача ОСОБА_1, колегія
суддів вважає указані вимоги
обгрунтованими, та виходить з
наступного.

Статтею 1 Закону України "Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах" передбачено,
що розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб"єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

На підтвердження правомірності своїх
вимог та понесених витрат у сумі 2.000
грн., позивачем надано суду Контракт
про надання правової допомоги №72 від
16.10.2012 року укладений між МТСБУ та
ТОВ»ЕмВіПартнерс», Додаткову угоду №3
від 5.11.2012 року до зазначеного
Контракту, згідно якої МТСБУ, як
Замовник передав ТОВ»ЕмВіПартнерс», як
Виконавцю завдання на ведення від
імені Замовника за його позовом до
ОСОБА_1, квитанцію про сплату витрат на
правову допомогу у розмірі 2.000 грн., а
також довіреність від 4.09.2013 року,
видану МТСБУ на ім»я ОСОБА_7 на право
представлять інтереси МТСБУ в суді у
відповідності з Контрактом про надання
правової допомоги №72 від 16.10.2012 року
/а.с.49-55,56-58,59,81/.

Відповідно до розрахунку витрат часу
на правову допомогу від 25.09.2013 року
встановлено, що представник позивача
при наданні правової допомоги під час
вчинення окремих процесуальних дій
поза судовим засіданням поніс витрати
часу не менше 5 годин.

Враховуючи, що мінімальна заробітна
плата в Україні з 1.01.2014 року становить
1.218 грн., а 40% від цього розміру
мінімальної заробітної плати
відповідає 487 грн.20 коп., у зв»язку з цим
колегія суддів дійшла висновку про
задоволення вимог позивача щодо
стягнення витрат на правову допомогу у
сумі 2.000 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, в
порядку розподілу витрат на оплату
судового збору, колегія суддів вважає
за правомірне стягнути з відповідача
ОСОБА_1 на користь МТСБУ плачений
судовий збір у суді першої інстанції у
сумі 229 грн.40 коп. та сплачений
позивачем судовий збір за подачу
апеляційної скарги у сумі 121 грн.80 коп.,
а всього - 351 грн.20 коп.

Враховуючи встановлені у судовому
засіданні обставини та відповідні їм
правовідносини, колегія суддів дійшла
висновку про скасування рішення суду
першої інстанції, як ухваленого
всупереч дійсним обставинам справи та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Моторного
(транспортного) страхового бюро
України задовольнити.

Скасувати рішення Оболонського
районного суду м.Києва від 25 лютого 2013
року та ухвалити нове рішення
наступного змісту.

Позовну заяву Моторного
(транспортного) страхового бюро
України задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного
(транспортного) страхового бюро
України матеріальні витрати у сумі
15.971(п»ятнадцять тис. дев»ятсот
сімдесят одна) грн.94 коп., а також
витрати на правову допомогу у сумі
2.000(дві тис) грн. та сплачений судовий
збір у сумі 351 (триста п»ятдесят одна)
грн.20 коп.

Рішення набирає чинності негайно, але
може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з
моменту проголошення шляхом подання
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді