Номер провадження: 22-ц/785/5466/14
Головуючий у першій інстанції Жигулін
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Черевка П.М.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 06 березня 2014 року
по справі за позовом Приватного
акціонерного товариства «Українське
Дунайське пароплавство» до ОСОБА_3,
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області про стягнення зайво
отриманих грошових коштів,-

встановила:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з зазначеними позовними вимогами,
посилаючись на те, що рішенням
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 25 лютого 2013 року з
ПАТ «Українське Дунайське
пароплавство» на користь ОСОБА_3
стягнуто заборгованість по заробітній
платі 7387,41 грн., з яких добровільно на
користь стягувача видатковим касовим
ордером від 17.04.2013 року було сплачено
1461,76 грн., платіжним дорученням № 668 від
13.03.2013 року сплачено 959,4 грн., платіжним
дорученням № 700 від 21.03.2013 року - 1548 грн.,
на загальну суму 3969,16 грн..

Крім того, відділом примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції в Одеській області на користь
ОСОБА_3 стягнуто 5925,65 грн. та прийнято до
заліку 1461,76 грн., що з урахуванням
сплачених добровільно 2507,40 грн.,
складає більше ніж вимагається за
рішенням суду. На підставі зазначеного
позивач просив стягнути з ОСОБА_3 зайво
отримані кошти у розмірі 2507,40 грн..

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 06 березня 2014
року стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Приватного акціонерного товариства
«Українське Дунайське пароплавство»
2736,80 грн., з яких 2507,40 грн. - зайво
отримані кошти та 229,40 грн. - судовий
збір, сплачений пароплавством.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду скасувати,
посилаючись на порушення судом норм
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
«Українське Дунайське пароплавство»,
суд першої інстанції виходив з того, що
сума у розмірі 2507,40 грн. отримана ОСОБА_3
без достатньої правової підстави, тому
відповідно до ст. 1213 ЦК України
підлягає стягненню.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно дослідив обставини по
справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, що їх
регулює.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи та не
спростовується сторонами, що рішенням
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 25 лютого 2013 року з
ПАТ «Українське Дунайське
пароплавство» на користь ОСОБА_3
стягнуто заборгованість по заробітній
платі 7387,41 грн..

З листа начальника відділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції в Одеській області від 29 травня
2013 року № 091-9139 вбачається, що 22 квітня
2013 року відкрито виконавче провадження
за вищезазначеним рішенням та стягнуто
з пароплавства на користь ОСОБА_3 5925,65
грн..

При цьому пароплавством добровільно
було сплачено ОСОБА_3 заборгованість із
виплати заробітної плати на загальну
суму 3969,16 грн..

17.04.2013 року ОСОБА_3 через касу ПрАТ «УДП»
отримав заробітну плату за вересень 2012
року у розмірі 1461,76 грн., що
підтверджується видатковим касовим
ордером від 17.04.2013 року (а.с.7). Дана сума
входила до складу вищезазначеної суми
заборгованості та була врахована
відділом примусового виконання рішень
при стягненні з Приватного
акціонерного товариства «Українське
Дунайське пароплавство» на користь
ОСОБА_3 суми у розмірі 5925,65 грн. (7787,41
грн.-1461,76 грн.).

13 березня 2013 року ОСОБА_3 на особистий
картковий рахунок була перерахована
заробітна плата за серпень 2012 року у
розмірі 959,4 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 668 від 13.03.2013
року та реєстром переказів на картку за
серпень 2012 року.

21 березня 2013 року ОСОБА_3 на особистий
рахунок було перераховано аванс за
вересень 2012 року у розмірі 1548 грн., про
що свідчить платіжне доручення № 700 від
21.03.2013 року.

Дані суми входили до складу
вищезазначеної суми заборгованості по
заробітній платі, але не були враховані
відділом примусового виконання рішень
при стягненні суми.

Таким чином, ОСОБА_3 двічі отримана
заробітна плата за серпень 2012 року та
аванс за вересень 2012 року, що призвело
до фактичної переплати у розмірі 2507,4
грн..

Тобто, сплачені відповідачу кошти за
платіжним дорученням № 668 від 13.03.2013
року у розмірі 959,4 грн. та платіжним
дорученням № 700 від 21.03.2013 року у сумі 1548
грн., є отриманими без достатньої
правової підстави, та, як правильно
зазначив суд першої інстанції,
підлягають поверненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України
набувач зобов'язаний повернути
потерпілому безпідставно набуте майно
в натурі.

Колегія суддів вважає посилання
апелянта на ч. 1 ст. 1215 ЦК України
безпідставним та необґрунтованим,
оскільки як вбачається з матеріалів
справи відповідач, незважаючи на
часткове погашення перед ним суми
заборгованості у розмірі 3969,13 грн.,
проявив недобросовісність та все одно
звернувся до виконавчої служби, яка
примусово стягнула з Приватного
акціонерного товариства «Українське
Дунайське пароплавство» на його
користь 5925,65 грн., отримавши таким чином
замість 7387,41 грн. - 9894,81 грн., тобто зайво
- 2507,40 грн..

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
задоволення позову Приватного
акціонерного товариства «Українське
Дунайське пароплавство», оскільки вони
відповідають зібраним у справі
доказам, яким судом дана належна
оцінка, правильно визначена юридична
природа правовідносин і закон, який їх
регулює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини по справі, рішення суду
відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, а тому не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 06 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

П.М. Черевко