Справа № 2-4322/13 Головуючий у І
інстанції Нікушин В.ВПровадження №
22-ц/780/2748/14 Доповідач у 2 інстанції
Воробйова Н.С.Категорія 18
РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів : Мережко М.В., Малорода О.І.

при секретарі Бобко О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
грудня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Банк «Контракт» до ОСОБА_3, ОСОБА_2,
третя особа: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Еверест-Сервіс» про стягнення
заборгованості за договором поруки,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2012 року позивач
звернувся з названим позовом. Свої
вимоги обґрунтовував тим, що 01.02.2010 року
між Публічним акціонерним товариством
Банком «Контракт» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ
«ЕВЕРЕСТ-СЕРВІС» було укладено Договір
№03/2010 фінансового лізингу обладнання,
згідно якого третій особі було надано у
фінансовий лізинг рухоме майно:
ко-екструзіонну лінію КРН870ЕЕ/60-5/1300
(Німеччина, 2008) у комплектації
відповідно до договору фінансового
лізингу вартістю 1 829 397,65 грн., строком
до 30 вересня 2014 року із сплатою
лізингових платежів згідно

встановленого графіку.

З метою забезпечення виконання
відповідачем зобов'язань 01 лютого 2010
року між банком та ОСОБА_3 було укладено
договір поруки №03/2010-01 та договір
поруки із ОСОБА_2

Згідно умов договору поруки,
укладеними з ОСОБА_3 та ОСОБА_2, останні
зобов'язувалися перед позивачем у
повному обсязі солідарно відповідати
за виконання третьою особою
зобов'язань відповідно до договору
лізингу. Протее, відповідачі перестали
вносити відповідні платежі.
Неодноразові звернення працівників
банку результатів не дали. Станом на 05
листопада 2012 року за третьою особою -
ТОВ «Компанія «Еверест-Сервіс»
рахується прострочена заборгованість
у розмірі - 2 322 422,65 грн., що складається
із несплаченого відшкодування
вартості предмету лізингу у розмірі 1 829
397,65 грн. та сума несплаченої винагороди
лізингодавця у розмірі 493 025,00грн.

Позивач просив суд стягнути солідарно
з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 суму грошових коштів
в розмірі - 493 025,00грн. та судовий збір у
розмірі 3219,00грн., залишивши в
майбутньому за собою право на
стягнення вартості предмету лізингу за
умови його не повернення.

Заочним рішенням
Києво-Святошинського районного суду
від 11 грудня 2013 року позов задоволено у
повному обсязі. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_3, ОСОБА_2 на корить ПАТ Банк
«Контракт» суму грошових коштів в
розмірі 493 025,00 грн. , вирішено питання
про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила
скасувати рішення суду з підстав
неповного з»ясування обставин справи,
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення вимог
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення про відмову
позивачу у задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування апеляційної скарги,
зокрема, посилалася на те, що умовами
договору поруки передбачено, що
кредитор зобов»язаний до моменту
виконання забезпеченого порукою
зобов»язання не змінювати умови
договору лізингу, що призводять до
збільшення обсягу відповідальності
поручителя без попереднього
письмового повідомлення поручителя.
Проте дану умову договору порушено
банком, оскільки до договору
фінансового лізингу було укладено
додаткову угоду №2 від 30 січня 2012 року,
якою було продовжено строк дії
договору лізингу та змінено розмір
лізингових платежів, що відповідно
призвело до збільшення
відповідальності боржника - ТОВ
«Компанія «Еверест-Сервіс», за яке
поручалася поручитель ОСОБА_2 Про
вказані зміни поручитель повідомлена
не була, а тому, у відповідності до ч.1
ст.559 ЦК України порука припинилася.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором чи законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

В силу ст..806 ЦК України за договором
лізингу одна сторона (лізингодавець)
передає або зобов»язується передати
другій стороні (лізингоодержувачеві) у
користування майно, що належить
лізингодавцю на праві власності на
певний строк за встановлену плату
(лізингові платежі). До договору
лізингу застосовуються положення про
найм (оренду) з урахуванням
особливостей, встановлених цим
параграфом та законом.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст.554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором, як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України
порука припиняєьбся з припиненням
забезпеченого нею зобов»язання, а
також у разі зміни зобов»язання без
згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається та, які
підтверджували їх вимоги та
заперечення

В силу ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказується
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

По справі встановлено, що 01.02.2010 року
між Публічним акціонерним товариством
Банком «Контракт» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ
«ЕВЕРЕСТ-СЕРВІС» було укладено Договір
№03/2010 фінансового лізингу обладнання,
згідно якого третій особі було надано у
фінансовий лізинг рухоме майно:
ко-екструзіонная лінія КРН870ЕЕ/60-5/1300
(Німеччина, 2008) у комплектації
відповідно до договору фінансового
лізингу вартістю 1 829 397,65 грн., строком
до 30 вересня 2014 року із сплатою
лізингових платежів згідно
встановленого графіку.

Додатково з метою забезпечення
виконання відповідачем зобов'язань 01
лютого 2010 року між банком та ОСОБА_3 та
банком і ОСОБА_2 було укладено договори
поруки №03/2010-01.

08 липня 2010 року сторони до договору
лізингу уклали додаткову угоду,
відповідно до якої виклали додаток до
договору №2 в іншій редакції, а 30 січня
2012 року уклали додаткову угоду до
договору фінансового лізингу, якою
змінили строк дії договору з 01 лютого
2010 року по 30 вересня 2014 року та розмір
лізингових платежів.

Судом встановлено, що починаючи з
лютого 2010 року Товариством з обмеженою
відповідальністю «КОМПАНІЯ
«ЕВЕРЕСТ-СЕРВІС належним чином не
виконувались зобов'язання по договору
лізингу, порушено терміни сплати
лізингових платежів і станом на 05.11. 2012
року за Товариством з обмеженою
відповідальністю «КОМПАНІЯ
«ЕВЕРЕСТ-СЕРВІС рахується прострочена
заборгованість у розмірі - 2 322 422,65 грн.,
що складається із несплаченого
відшкодування вартості предмету
лізингу у розмірі 1 829 397,65 грн., сума
несплаченої винагороди лізингодавця у
розмірі 493 025,00грн. 26.09.2012 року
на адресу відповідачів та третьої
особи було надіслано вимогу про
усунення порушення, а саме - сплатити
суми заборгованості за договором
лізингу, яка була залишена без
реагування.

Судом також встановлено, що 05.10.2012
року позивач подав позовну заяву до
Господарського суду м. Києва про
стягнення заборгованості з товариства
за договором лізингу в розмірі
несплаченої винагороди лізингодавця.
Ухвалою від 30 січня 2013 року провадження
по даній справі було зупинено у зв'язку
із розглядом справи господарським
судом м. Києва про визнання договору
лізингу недійсним. 10 жовтня 2013 року
Київським апеляційним господарським
судом було винесено постанову, якою
було залишено рішення Господарського
суду м. Києва від 05 червня 2013 року в силі
та яким було відмовлено товариству з
обмеженою відповідальністю
«Еверест-сервіс» у задоволено позовних
вимог у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги
позивача, суд виходив з матеріалів
справи, вимог ЦК України, зокрема,
положень ст.554 ЦК України та дійшов
висновку про обґрунтованість вимог
позивача щодо стягнення
заборгованості з поручителів у
солідарному порядку за договором
поруки, яким було забезпечено
виконання договору фінансового
лізингу, укладеного 01.02.2010 року між ПАТ
Банком «Контракт» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ
«ЕВЕРЕСТ-СЕРВІС» .

Проте, у повній мірі з висновком суду
погодитися не можна.

Як вже зазначалося, умовами договору
фінансового лізингу, укладеного 01.02.2010
року між ПАТ Банком «Контракт» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «КОМПАНІЯ
«ЕВЕРЕСТ-СЕРВІС», зокрема, п.3.3.1
договору передбачено, що кредитор
зобов»язаний до моменту виконання
забезпеченого порукою зобов»язання не
змінювати умови договору лізингу, що
призводять до збільшення обсягу
відповідальності поручителя без
попереднього письмового повідомлення
поручителя. Проте, вказані умови
договору було порушено сторонами
договору фінансового лізингу (ПАТ
Банком «Контракт» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ
«ЕВЕРЕСТ-СЕРВІС», в особі його
директора ОСОБА_4), які без
повідомлення поручителя ОСОБА_2 уклали
додаткові угоди від 08 липня 2010 року та 30
січня 2012 року щодо зміни розміру
лізингових платежів та продовження
строку дії договору лізингу.

Наслідком внесених змін стало
збільшення відповідальності
боржника-ТОВ «КОМПАНІЯ
«ЕВЕРЕСТ-СЕРВІС» та, відповідно,
відповідальності ОСОБА_2, як
поручителя.

У зв»язку з чим, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
ОСОБА_2 заслуговують на увагу.

Крім того, апелянтом, на
підтвердження апеляційної скарги,
надано заочне рішення Подільського
районного суду м.Києва від 09 січня 2014
року, яким було задоволено позов ОСОБА_2
до ПАТ Банком «Контракт», третя особа
ТОВ «КОМПАНІЯ «ЕВЕРЕСТ-СЕРВІС про
припинення поруки. Вказаним рішенням,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 17 квітня
2014 року, припинено поруку за договором
поруки, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ
Банк «Контракт» 01 лютого 2010 року
№03/2010-2.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що заочне рішення
Києво-Святошинського районного суду
від 11 грудня 2013 року в частині
стягнення в солідарному порядку з
ОСОБА_2 на користь позивача
заборгованості за договором поруки не
може бути залишеним без змін та
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення в цій частині позову.

З огляду на викладене, позивачу слід
відмовити у задоволенні позовних вимог
щодо стягнення заборгованості за
договором поруки та судових витрат з
ОСОБА_2

Керуючись ст..ст.307, 309 ЦПК України,
колегія

Вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
грудня 2013 року в частині стягнення з
ОСОБА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства Банк
«Контракт» заборгованості за
договором поруки та судових витрат -
скасувати. Ухвалити нове рішення.

Відмовити Публічному акціонерному
товариству Банк «Контракт» у
задоволені позовних вимог в частині
стягнення заборгованості за договором
поруки та судових витрат з ОСОБА_2.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: