22-ц/773/1043/14 Головуючий у 1 інстанції:
Ковтуненко В.В. Категорія: 2 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Антонюк К.І.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В.,
Веремчук Л.М.,

при секретарі - Кирилюку О.О.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3,

відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідачів -
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні належним на праві
власності майном, за апеляційною
скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 20 травня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_1
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні належним на праві
власності майном, у якому просили
зобов'язати відповідачів не чинити
їм перешкод у користуванні 90/100 частин
житлового будинку, що знаходиться у
АДРЕСА_1 шляхом звільнення 90/100 частин
житлового будинку, належних позивачам.

Вимоги обґрунтовано тим, що на підставі
договору дарування від 12.12.2006 року,
посвідченого державним нотаріусом
Першої Луцької державної нотаріальної
контори ОСОБА_1 є власником 59/100 частин
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1.
Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом виданого 11.10.2012 року
державним нотаріусом Першої Луцької
державної нотаріальної контори ОСОБА_1
також має у власності 31/400 вказаного
будинковолодіння, а позивач ОСОБА_2 93/400
частин. Відповідач ОСОБА_4 на підставі
договору дарування від 06 лютого 1991
року, посвідченим державним нотаріусом
Першої Луцької державної нотаріальної
контори є власником 1/10 частин жилого
будинку з надвірними будівлями і
спорудами , що розташований у АДРЕСА_1.
Відповідно до зазначено договору
дарування в постійне користування
відповідачу виділена кімната 1-8 пл. 11,4
кв.м.

ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_5
перешкоджає позивачам у користуванні
належними житловими приміщеннями в
будинку, оскільки відповідачі зайняли
для проживання кімнати 1-6, площею 17,2
кв.м. та кімнату 1-5, площею 12,0 кв.м., а не
належну ОСОБА_4 кімнату 1-8, площею 11,4
кв.м. Проживання відповідачів в
належній позивачам частині будинку
створює їм перешкоди у реалізації їх
прав як власників.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 20 травня 2014
року в позові ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні належним на праві
власності майном відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1,
покликаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просила скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове про
задоволення її вимог.

В суді апеляційної інстанції позивач
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представник позивача
ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу з
підстав в ній наведених.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх
представник ОСОБА_6 вважають
апеляційну скаргу безпідставною,
просять залишити рішення першої
інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
учасників судового процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення, а
рішення суду скасуванню з ухваленням
нового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, що
власником будинку АДРЕСА_1 була ОСОБА_7,
яка 06.02.1991 року відповідно до договору
дарування, посвідченого державним
нотаріусом Першої Луцької державної
нотаріальної контори, подарувала 1/10
частину належного їй будинку
відповідачу у справі ОСОБА_4, виділивши
йому у користування кімнату 1-8, площею
11,4 кв.м. (а.с. 6-7).

В дальнійшому 12.12.2006 року 59/100 частин
будинку власником будинку ОСОБА_7
подаровано дочці ОСОБА_1, що
підтверджується договором дарування
від 12.12.2006 року, посвідченого державним
нотаріусом Першої Луцької державної
нотаріальної контори.

Після смерті ОСОБА_7 відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 01.10.2012 року 31/400 частин
будинку успадкувала ОСОБА_1, також на
93/400 частин будинку набула право
власності позивач ОСОБА_2 відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом.

З технічного паспорта на житловий
будинок АДРЕСА_1 виданим КП «Волинське
обласне бюро технічної
інвентаризації» вбачається, що
житловий будинок складається з -
кімнати 1-7, площею 16,6 кв.м., кімнати 1-8,
площею 11,4 кв.м., кімнати 1-6, площею 17,2
кв.м., кімнати 1-5, площею 12,0 кв.м.,
коридору 1-4, площею 6,1 кв.м., коридор 1-1,
площею. 11,4 кв.м., кухня 1-2, площею 4.3 кв.м.,
кухня 1-9 кв.м., кладові 1, 3.

Загальна площа будинку становить 80,5
кв.м. Біля будинку розташовані літня
кухня-гараж, сарай, погріб.

Отже, відповідно до правовстановлюючих
документів будинок належить на праві
спільної часткової власності ОСОБА_4,
частка якого в будинку становить 1/10,
ОСОБА_2 частка становить 93/400, ОСОБА_1
частини становлять 59/100, 31/400.

Відмовляючи в позові суд першої
інстанції виходив з того, що порядок
користування житловим будинком
АДРЕСА_1 визначений попередніми
власниками, який сторонами не
оспорюється, також не доведено та не
надано суду доказів вчинення позивачам
перешкод в користуванні належним їм
житловим будинком зі сторони
відповідачів.

Однак, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Якщо договір між співвласниками про
порядок володіння та користування
спільним майном відповідно до їхніх
часток у праві спільної часткової
власності посвідчений нотаріально, він
є обов'язковим і для особи, яка придбає
згодом частку в праві спільної
часткової власності на це майно.

Як вбачається зі змісту договору
дарування від 06.02.1991 року власник
будинку ОСОБА_7 подарувала відповідачу
1/10 частину належного їй будинку
АДРЕСА_1, одночасно визначила порядок
користування будинком, передавши
ОСОБА_4 в користування кімнату 1-8 площею
11,4 кв.м. Відповідач підписавши договір,
погодився з його умовами. Договір
дарування нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст.161 ЦК Української РСР
1963 року, який діяв на момент укладення
договору, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до вказівок закону,
договору.

Також ст.118 ЦК УРСР 1963 року
передбачалось, що якщо учасники
спільної часткової власності на жилий
будинок за угодою між собою встановили
порядок користування відособленими
приміщеннями будинку (квартирами,
кімнатами) відповідно до частки
кожного і така угода нотаріально
посвідчена і зареєстрована у
виконавчому комітеті місцевої Ради
народних депутатів, то вона обов'язкова
і для особи, яка згодом придбає частку в
спільній власності на цей будинок.

Отже, відповідно до вищезазначених
норм закону та умов договору від 06.02.1991
року ОСОБА_4 має право користуватись
для проживання кімнатою 1-8, яка
відповідає його частці в будинку.

З пояснень сторін в суді апеляційної
інстанції, в тому числі з пояснень
ОСОБА_4, ОСОБА_5 вбачається, що
відповідачі проживають та
користуються кімнатами 1-6 площею 17,2
кв.м., 1-5 площею 12,0 кв.м., а позивачі та
члени їх сім'ї проживають в кімнатах 1-8
площею 11,4 кв.м., 1-7 площею 16,6 кв.м.

Тобто, в судовому засіданні
встановлено, що позивачі, частка яких у
праві спільної часткової власності
становить 99/100 частин будинку
користуються житловими кімнатами
загальною площею 28 кв.м., а відповідач,
частка якого є незначною 1/10, в будинку
зайняв дві кімнати, загальна площа яких
становить 29,2 кв.м.

Зазначені обставини свідчать про
порушення прав позивачів як власників
спільної часткової власності.

Висновки суду про те, що існуючий
порядок користування житловим
будинком, визначений попереднім
власником і сторони його не оспорюють
не грунтується на матеріалах справи,
оскільки позивачі звернулись до суду з
позовом, та сторони, також і попередні
співвласники не укладали договір про
порядок володіння та користування
будинком відповідно до положень ст.358
ЦК України.

Відповідно до ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Враховуючи встановлені в судовому
засіданні обставини щодо порушення
прав позивачів як власників будинку, та
виділення в користування відповідача
кімнати 1-8 відповідно до договору
дарування від 06.02.1991 року, якою він має
право користуватись, позов щодо
усунення перешкод у користуванні
майном підлягає до задоволення.

У зв'язку з невідповідністю висновків
суду обставинам справи, порушенням
норм процесуального та матеріального
права, рішення суду першої інстанції
слід скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову,
усунути перешкоди в користуванні
позивачами належної їм частки в
житловому будинку, звільнивши кімнати
1-6, 1-5 від належних їм речей, а позивачі
зобов'язані звільнити кімнату 1-8.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 20 травня 2014 року
в даній справі скасувати та ухвалити
нове рішення.

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5
про усунення перешкод в користуванні
належним на праві власності майном
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 усунути
перешкоди у користуванні ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 90/100 частинами житлового будинку
по АДРЕСА_1 шляхом звільнення кімнат 1-6,
1-5 цього будинку від належних
відповідачам речей.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: