Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" червня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.,

при секретарях -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом, в якому просить суд: стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на її користь суму
боргу у розмірі 10 000 доларів США та
встановленого індексу інфляції у сумі -
7,86, а також 3 проценти річних від
вищезазначеної суми, а саме 193,98 доларів
США, суму боргу у розмірі 56 000 гривень та
встановленого індексу інфляції у сумі
16,26 гривень, а також 3 проценти річних
від вищезазначеної суми, а саме 1 205,89
гривень, а всього 10 186,12 доларів США, 57
222,15 гривень; стягнути з відповідача на
її користь суму сплаченого судового
збору.

29 січня 2014 року представником позивача
ОСОБА_1 - ОСОБА_3 до Дніпровського
районного суду м. Києва було подано
клопотання про зміну позовних вимог,
яка ухвалою суду від 30 січня 2014 року
була прийнята судом без видалення до
нарадчої кімнати із занесенням до
журналу судового засідання, як заява
про зміну позовних вимог (а.с. 15-16).

Відповідно до заявлених позовних
вимог, позивач просить суд: стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на користь її
користь суму боргу у розмірі 79 930,00
гривень, та встановленого індексу
інфляції у сумі - 62,82 гривень, а також 3
проценти річних від вищезазначеної
суми, а саме 1550,48 гривень, суму боргу у
розмірі 56 000 гривень та встановленого
індексу інфляції у сумі 16,26 гривень, а
також 3 проценти річних від
вищезазначеної суми, а саме 1 205,89
гривень, а всього 138 609 гривень 80
копійок.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 21 грудня 2012 року між
нею та ОСОБА_2 було укладено договір
позики, у відповідності до якого вона
передає у власність відповідачу
грошові кошти у сумі 10 000 доларів США і
останній зобов'язується їх повернути
їй до 05 лютого 2013 року. Укладення
договору позики підтверджується
розпискою від 21 грудня 2012 року. 28 грудня
2012 року між нею та відповідачем було
укладено договір позики, у
відповідності до якого вона передає у
власність відповідачу грошові кошти у
сумі 56 000 гривень і останній
зобов'язується їх поверти їй до 11 січня
2013 року. Укладання договору позики
підтверджується розпискою від 28 грудня
2012 року. Проте, відповідач не виконав
зобов'язань покладених на нього
повернути грошові кошти і тому
відповідно до законодавства порушує
взяті на себе зобов'язання.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив позов
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, подав до суду заяву, в
якій позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав,
пояснив, що всі гроші, позичені
позивачем, він повернув, але вона
відмовилася віддавати йому розписку, а
тепер вимагає повернути кошти.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність відповідача.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд приходить до
наступного.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Частиною 2 ст.1047 Цивільного кодексу
України, на підтвердження укладання
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Як вбачається з матеріалів справи, 21
грудня 2012 року ОСОБА_2 взяв в борг у
ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10 000
доларів США та зобов'язувався
повернути дану суму до 05 лютого 2013 року
(а.с. 7).

Крім того, 28 грудня 2012 року ОСОБА_2 взяв
у борг в ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 56
000 гривень та зобов'язувався повернути
дану суму до 11 січня 2013 року (а.с.7).

Дані обставини підтверджуються
розписками від 21 грудня 2012 року та від 28
грудня 2012 року, наданими від імені
ОСОБА_2

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України, боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту. Кожна із
сторін у зобов'язанні має право
вимагати доказів того, що обов'язок
виконується належним боржником або
виконання приймається належним
кредитором чи уповноваженою на це
особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Як встановлено судом, з боку
відповідача сума боргу за договорами
позики від 21 грудня 2012 року та 28 грудня
2012 року позивачу не була повернута.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події. Якщо строк
(термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який
прострочив виконання зобов'язання,
відповідає перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за
неможливість виконання, що випадково
настала після прострочення.

Відповідно до вимог ст.625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, а також боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем для виплати відповідачу
нараховано 3 відсотки річних за
прострочення грошового зобов'язання -
розписки від 21 грудня 2012 року у розмірі
1550,48 гривень.

Так, кількість прострочений днів
сплати грошових коштів становить
період з лютого 2013 року до вересня 2013
року - 236 днів, сума заборгованості
становить 10 000 доларів США. Таким чином,
розмір 3 річних становить 193,98 доларів
США, де сума 3 % річних за лютий 2013 року
становить 18,08 доларів США, за березень
2013 року - 25,48 доларів США, за квітень 2013
року - 24,66 доларів США, за травень 2013
року - 25,48 доларів США, за червень 2013
року - 24,66 доларів США, за липень 2013 року
- 25,48 доларів США, за серпень 2013 року - 25,48
доларів США та за вересень 2013 року - 24,66
доларів США.

Відповідно до службового
розпорядження Національного банку
України, станом на 30 вересня 2013 року
курс долара США становив за 100 доларів
США - 799,3000 гривень.

Таким чином, загальний розмір
заборгованості відповідача становить
10 000 доларів США, що в еквіваленті
складає 79 930 гривень, сума 3% річних за
період прострочення сплати боргу з
боку відповідача за договором позики
від 21 грудня 2012 року становить 193,98
доларів США, що в еквіваленті становить
1550,48 гривень.

Крім того, сума 3 % річних за договором
позики від 28 грудня 2012 року становить
1205,89 гривень, з яких сума боргу
становить 56 000 гривень, кількість днів
прострочення з січня 2013 року по
вересень 2013 року - 262 дні, 3 % річних за
січень 2013 року - 92,05 гривень, за лютий 2013
року - 128,88 гривень, за березень 2013 року -
142,68 гривень, за квітень 2013 року - 138,08
гривень, за травень 2013 року - 142,68
гривень, за червень 2013 року - 138,08
гривень, за липень 2013 року - 142,68 гривень,
за серпень 2013 року - 142,68 гривень, за
вересень 2013 року - 138,08 гривень. Також, за
прострочення сплати боргу за договором
позики від 28 грудня 2012 року позивачем
відповідачу розраховано до сплати суму
інфляційної складової борги за період
з січня 2013 року по вересень 2013 року, яка
становить 16,26 гривень, де кількість
прострочених днів становить - 262 дні,
індекс інфляції за січень 2013 року
становить 100,2, за лютий 2013 року - 99,9, за
березень 2013 року -100, за квітень 2013 року -
100, за травень 2013 року - 100,1, за червень 2013
року - 100, за липень 2013 року - 99,9, за
серпень 2013 року - 100, за вересень 2013 року
- 100.

З огляду на вищевикладені факти, з
відповідача на користь позивача
підлягає до стягнення сума боргу за
договором позики від 21 грудня 2012 року у
розмірі 10 000 доларів США, що в
еквіваленті становить 79930 гривень, 3 %
річних за даним договором у розмірі
1550,48 копійок, сума заборгованості за
договором позики від 28 грудня 2012 року у
розмірі 56 000 гривень, 3% річних за даним
договором у розмірі 1205,89 гривень,
інфляційна складова даного боргу у
розмірі 16,26 гривень.

Щодо стягнення з відповідача на
користь позивача суми інфляційної
складової за договором позики від 21
грудня 2012 року у розмірі 7,86 доларів США,
що в еквіваленті становить 62,82 гривень,
то дані вимоги позивача не підлягають
задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про
Індексацію грошових доходів
населення» від 03 липня 1991 року, під
індексом споживчих цін розуміється -
показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купує населення для
невиробничого споживання.

Згідно ст. 2 вказаного закону,
індексації підлягають грошові доходи
громадян, одержані ними в гривнях на
території України і які не мають
разового характеру.

Оскільки індекс інфляції (індекс
споживчих цін) - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купує населення для невиробничого
споживання, а ціни в Україні
встановлюються в національній валюті -
гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України
щодо сплати боргу з урахуванням
встановленого індексу поширюються
лише на випадки прострочення виконання
грошового зобов'язання, яке визначене
договором у гривні.

У відповідності до ст. 212 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

З огляду на викладене, враховуючи, що
доказів, щодо спростування вимог
позивача про стягнення заборгованості
за договором позики з боку відповідача,
суду не надано, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають частковому задоволенню, а
саме з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню борг за договором
позики від 21 грудня 2012 року в сумі 10 000
доларів США, що в еквіваленті становить
79 930 гривень, 3% річних у розмірі 193,98
доларів США, що в еквіваленті складає
1550,48 гривень, а всього за даним
договором - 81480,48 гривень та сума боргу
за договором позики від 28 грудня 2012
року у розмірі 56 000 гривень, 3% річних за
даним договором в сумі 1205,89 гривень та
інфляційна складова боргу у розмірі 16,26
гривень, а всього за даним договором - 57
222,15 гривень.

Відповідно до ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України суд
присуджує відповідачу до сплати на
користь позивача понесені та
документально підтверджені судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
1386 гривень 09 копійок, які сплачено
позивачем за подання даного позову до
суду.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст. 525, 526, 527, 530, 612, 625, 1046-1047 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про
Індексацію грошових доходів
населення», ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
борг за договором позики від 21 грудня
2012 року в сумі 81 480 гривень 48 копійок,
борг за договором позики від 28 грудня
2012 року в сумі 57 222 гривні 15 копійок,
судовий збір в розмірі 1386 гривень 09
копійок, а всього 140 088 (сто сорок тисяч
вісімдесят вісім) гривень 72 (сімдесят
дві) копійки.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: