АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 679/3175/13-ц
Провадження № 22-ц/792/1064/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду
Хмельницької області

в складі : головуючої - судді
Переверзєвої Н.І.

суддів: Баса О.Г., Харчука В.М.

при секретарі Вінярській А.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Нетішинського міського суду від 24
березня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
додаткових витрат на дитину

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н
о в и л а:

В грудні 2013 року позивачка звернулась
до суду і просила стягнути з
відповідача додаткові витрати на
доньку ОСОБА_3, 1996 року народження, в
сумі 10335 грн., а також понесені нею
витрати на послуги адвоката.

Рішенням Нетішинського міського суду
від 24 березня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
додаткові витрати на дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3000 грн., а також
витрати на правову допомогу в розмірі
675 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір в дохід
держави в розмірі 243,6 грн.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1
означене рішення вважає незаконним,
просить його змінити і заявлений нею
позов задовольнити в повному об"ємі.
Посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
нез"ясування обставин справи і їх
неналежну оцінку, а також
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи. Вважає, що
відповідачем надано, а судом прийнято
як доказ довідку, яка не відображає
фактичних доходів ОСОБА_2 Натомість
вона довела належними і допустимими
доказами як розмір свого доходу, так і
те, що їх спільна із відповідачем
донька навчається у вищому навчальному
закладі за контрактом, посеместрово
вартість її навчання складає 5025 грн.
Бувший чоловік не лише не компенсує ці
додаткові витрати, а й ухиляється
________________________________________________________________________
_______

Головуючий у першій інстанції -
Фурсевич О.В. Провадження №
22ц/792/1064/14

Доповідач - Переверзєва Н.І.
Категорія 46

від сплати визначених рішенням суду
аліментів. На думку апелянтки, суд
необґрунтовано відхилив квитанцію про
сплату 10050 грн. за навчання дочки, що
були внесені 15 серпня 2013 року ОСОБА_5 і
не врахував, що між останнім і нею
існували боргові зобов"язання, які були
погашені у такий спосіб.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
- скасуванню з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов"язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив із того, що неповнолітня дочка
сторін ОСОБА_3 із 01 вересня 2013 року
являється студенткою Львівського
національного медичного університету
ім. Д.Галицького і навчається на
контрактній основі. На час пред"явлення
позову її матір - позивачка ОСОБА_1
понесла додаткові витрати в сумі 10050
грн. в зв"язку з оплатою навчання, що
пов"язано із розвитком здібностей
дитини, частину із яких із врахуванням
матеріального становища та розміру
доходів на підставі ст. 185 СК України,
повинен компенсувати батько. Однак, з
таким висновком суду погодитись не
можна, як і з тим, що до даних
правовідносин підлягає застосуванню
ст. 185 СК України, тому оскаржуване
рішення підлягає скасуванню із
постановленням нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.
При цьому, апеляційний суд в зв"язку із
неправильним застосуванням норм
матеріального права при вирішенні
даного спору вважає за можливе вийти за
межі доводів апеляційної скарги ОСОБА_1

У відповідності до положень ст. 185
Сімейного кодексу України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов"язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

З матеріалів справи слідує, що
сторони до 19 лютого 2013 року перебували
в зареєстрованому шлюбі, від якого у
них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка
ОСОБА_6. Рішенням Нетішинського
міського суду від 30 травня 2012 року на її
утримання із ОСОБА_2 стягнуто аліменти
в розмірі ? частки усіх видів його
заробітку, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Згідно довідки Львівського
національного медичного університету
ім. Д.Галицького за № 903 від 21.11.2013 року
ОСОБА_3 із 01 вересня 2013 року навчається
у даному навчальному закладі на
контрактній формі навчання. Позивачка
ОСОБА_1 надала квитанції про оплату нею
за навчання дочки коштів в сумі 10050 грн.,
половину із яких вимагала відшкодувати
за рахунок батька. Ці витрати вона
вважала додатковими і такими, що
пов"язані із розвитком здібностей
дитини. Однак, навчання у вищому
навчальному закладі спрямовано на
здобуття студентом конкретної
професії і відповідних їй спеціальних
знань, тому його не можна віднести до
розвитку здібностей дитини. Позивачка
також не надала доказів, що навчання у
ВУЗі є розвитком природних чи набутих
здібностей ( і яких саме) її доньки
ОСОБА_3.

Отже, до даних правовідносин не
підлягають застосуванню положення ст.
185 Сімейного кодексу України, і за
наведених обставин позивачка вправі
ставити питання не про відшкодування
додаткових витрат, а про збільшення
розміру аліментів на утримання
неповнолітньої дитини.

Виходячи із вищенаведеного в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення додаткових витрат на
дитину та понесених нею витрат за
надання

правової допомоги слід відмовити.

Враховуючи, що при зверненні до суду
ОСОБА_1 не сплачувала судовий збір і
вона не відноситься до числа осіб, які
звільнені від сплати такого збору, то з
неї на користь держави підлягає
стягненню 243,6 грн.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Нетішинського міського
суду від 24 березня 2014 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат
на дитину відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь
держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Н.І.Переверзєва