Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2014 р.
Справа № 608/588/14-ц

Номер провадження2/608/235/2014

Чортківський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого судді Квятковської
Л. Й.

з участю секретаря Маришевій Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Чорткові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення
нарахованої, але безпідставно не
виплаченої заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, виплати не нарахованої
заробітної плати за надурочний час,
св'яткові, вихідні дні та роботу у
нічний час, виплату розрахункових при
звільненні, а також відшкодування
моральної шкоди у зв'язку з не виплатою
зарплати та не видачею довідки про
зарплату, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
нарахованої, але безпідставно не
виплаченої заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, виплати не нарахованої
заробітної плати за надурочний час,
св'яткові, вихідні дні та роботу у
нічний час, виплату розрахункових при
звільненні, а також відшкодування
моральної шкоди у зв'язку з не виплатою
зарплати та не видачею довідки про
зарплату. В позовній заяві він вказав,
що з 13 червня 2012 року він працював
продавцем продовольчих товарів в
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» в м. Чорткові
Тернопільської області, що належить на
праві власності ПП ОСОБА_2. на підставі
укладеного трудового договору. Через
місяць він написав заяву про
звільненням за власним бажанням. 24
липня 2012 року у тютюново-горілчаному
відділі було проведено ревізію.
Трудовий договір між позивачем та
відповідачем розірвано 14 травня 2014
року, за цей час заробітної плати
ОСОБА_1 виплачено не було.

Позивач та його представник позов
підтримують, посилаючись на підстави
викладені у позовній заяві та додатках
до неї.

Відповідач та його представник проти
задоволення позову заперечують з
огляду на викладене у запереченні
проти позову та додатку до нього.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_3 суду пояснила, що
працює бухгалтером у відповідача. Була
присутня на ревізії коли працював
ОСОБА_1 і виявлено в нього недостачу,
про що був складений акт. ОСОБА_1
працював згідно трудового договору,
крім того магазин не працював повний
робочий день так як в магазині
проводився ремонт. ОСОБА_1 викликали
неодноразово для отримання зарплати,
але він не являвся.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4, суду
пояснив, що він працює бухгалтером у
відповідача. Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5
працювали продавцями продовольчих
товарів десь десять днів. Була
проведена ревізія і в них виявлено
недостачу. Вони на роботу не виходили і
не отримали заробітної плати. Він був
присутній при тому, як ОСОБА_1
відмовився від заробітної плати. Його
викликали для отримання заробітної
плати, однак він не являвся.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 суду
пояснила, що десь два роки тому в них в
магазині продавцем працював ОСОБА_1.
Заявив, що хоче звільнятись і вони
провели ревізію. Була недостача. Він
працював згідно трудового договору по
20 годин в тиждень. В той час проводилась
реконструкція магазину і весь магазин
не працював повний день. Отримати
заробітну плату він відмовився,
посилаючись на те, що нехай залишається
для погашення недостачі, а решту він
доплатить.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7, суду
пояснила, що вони сусіди з позивачем.
Вона обслуговувалась в магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_1» і бачила, що там
продавцем працював ОСОБА_1 з 8 години
ранку до 23 години. Бабуся приносила
йому їжу. Літом бачила його у відділі в
якості продавця сигарет. Працював до 23
години.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 суду
пояснила, що ОСОБА_1 звертався до них за
призначенням допомоги і надав
недостовірну інформацію про те, що не
працює, тому був позбавлений
призначення допомоги.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 суду
пояснив, що він працював в ПП ОСОБА_2 в
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» після
звільнення ОСОБА_1. Зробили Ревізію і в
ОСОБА_1 була виявлена недостача, через
що виник конфлікт. Працювали з 10 години
до 18 години. Коли закривали ключі брали
із собою.

Вислухавши сторін та представників,
свідків. дослідивши та оцінивши докази
у справі, суд приходить до висновку про
необхідність часткового задоволення
позову:

13 червня 2012 року між фізичною
особою-суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено
безстроковий трудовий договір на
підставі якого, ОСОБА_1 працевлаштовано
на ваканцію продавця продовольчих
товарів із обов'язком нести повну
матеріальну відповідальність.

З акту відмови від заробітної плати від
07 серпня 2012 року вбачається, що ОСОБА_1
відмовився від отримання заробітної
плати за ІІ половину липня 2012 року в
сумі 118, 44 грн.

Актом про відмову від отримання
компенсації за невикористану
відпустку встановлено, що ОСОБА_1 не
з'явився 14 травня 2013 року для отримання
компенсації за невикористану
відпустку.

Повідомленнями про явку на роботу від 28
липня 2012 року та 11 серпня 2012 року ПП
ОСОБА_2 викликав ОСОБА_1 на робоче місце
з метою проведення розрахунку,
розірвання трудового договору та акту
ревізії.

Трудовий договір між ПП ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 було розірвано 14 травня 2013 року
на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Статею 117 КЗпП України встановлено, що в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Однак, в ході судового розгляду справи
встановлено, що відповідач
неодноразово намагався здійснити
повний розрахунок з позивачем, але
через неявку останнього на робоче
місце такий розрахунок проведено не
було. Тобто порушення вимог ст. 116 КЗпП
України відбулося з вини позивача.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
її виплати» визначено, що своєчасно
неотриманий з вини громадянина дохід
компенсації е підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором роботодавець виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Актом про неявку на робочому місці
ОСОБА_1 від 25 липня 2012 року
стверджується те, що продавець
продовольчих товарів ОСОБА_1 був
відсутній на робочому місці з 26 липня
2012 року.

Крім того, ПП ОСОБА_2 складено акт про
неявку продавця продовольчих товарів
ОСОБА_1 на робоче місце з 31 липня 2012 року
по 14 травня 2013 року.

З наведеного випливає, що в період з 26
липня 2012 року по 14 травня 2013 року ОСОБА_1
був відсутній на робочому місці без
поважних причин, своїх трудових
обов'язків не виконував, отже підстави
для виплати заробітної плати, тобто
винагороди за виконану ним роботу за
період відсутні.

Позивачем не доведено факту роботи
понаднормово, у вихідні, святкові
неробочі дні та роботи у нічний час.
Крім того, позивачем не підтверджено
факту завдання йому моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України
«Про відпустки» у разі звільнення
працівника йому виплачується грошова
компенсація за всі не використані ним
дні щорічної відпустки, а також
додаткової відпустки працівникам, які
мають дітей.

Позивачу нараховано, але не виплачено
заробітну плату за ІІ частину липня 2012
року в сумі 118, 44 грн., а також 54, 83 грн.
компенсації за невикористану
відпустку за відпрацьований ним
період.

Таким чином, позов підлягає до
задоволення в частині стягнення
заборгованості по виплаті заробітної
плати за ІІ частину липня 2012 року, а
також компенсації за невикорастину
відпустку за відпрацьований період. В
задоволенні інших позовних вимог слід
відмовити.

Керуючись ч. 1 ст. 24 Закону України «Про
відпустки», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
оплату праці», ст. 5 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
її виплати», ст.ст. 116, 117 КЗпП України,
ст. ст. 10, 57, 60, 88, 212, 213, 215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
невиплачену заробітну плату в розмірі
118 ( сто вісімнадцять )гривень 44 копійки
та компенсацію за невикористану
відпустку в сумі 54(п"ятдесять чотири0
гривні 83 копійки та в користь держави 243
гривні 60 копійок судового збору.

В решті позовних вимог відмовити за
безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги апеляційному суду
Тернопільської області через
Чортківський районний суд
Тернопільської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Л Й Квятковська