У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.

суддів: Амеліна В.І.,
Парінової І.К.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
- ОСОБА_3, про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою
шляхом знесення самочинно збудованих
житлових приміщень та відновлення меж
земельної ділянки за касаційною
скаргою ОСОБА_1, поданою його
представником ОСОБА_4, на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
23 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Одеської області від 24 вересня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, який згодом уточнив і
остаточно просив усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 шляхом встановлення її меж та -
в користуванні жилими будинком за цією
ж адресою шляхом знесенням самочинно
збудованих двох жилих кімнат площею 34,78
кв.м, ванної кімнати площею 5,72 кв.м,
коридору площею 14,95 кв.м, сараю площею
12,36 кв.м.

Свої вимоги обґрунтував тим, що на
підставі рішенням виконавчого
комітету Київської районної ради
народних депутатів м. Одеси від 17
червня 1988 року № 496 в користування його
матері - ОСОБА_5 як власнику житлового
будинку АДРЕСА_1, надана земельна
ділянка площею 600 кв.м, а власнику
будинку АДРЕСА_2 - ОСОБА_6 - земельна
ділянка площею 761 кв.м. 27 вересня 1988 року
ОСОБА_7 продав 13/20 частин зазначеного
будинку ОСОБА_8, який, в свою чергу, 12
листопада 1998 року продав її
відповідачу ОСОБА_2, а власником 7/20
частин зазначеного житлового будинку
стала ОСОБА_3 У квітні 2002 року
ОСОБА_2 самочинно перенесла огорожу між
своєю земельною ділянкою та земельною
ділянкою позивача, унаслідок чого в
користування останньої перейшло 50 кв.м
спірної земельної ділянки. Також
ОСОБА_2 здійснено самочинне
будівництво прибудови до належного їй
жилого будинку на межі із земельною
ділянкою позивача.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 23 квітня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 24 вересня
2013 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення
Київського районного суду м. Одеси від
23 квітня 2013 року та ухвали апеляційного
суду Одеської області від 24 вересня 2013
року, мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову, оскільки межі
земельних ділянок не встановлені і з 1988
року між сторонами склався узгоджений
порядок користування, який
відповідачем не змінювався, а відтак
права позивача щодо користуванням та
розпорядженням майном не порушені.

Доводи касаційної скарги та зміст
судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій не дають
підстав для висновку, що судами при
розгляді справи допущені порушення
норм матеріального чи процесуального
права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень, фактично зводяться до
переоцінки доказів і незгодою заявника
із висновком суду по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану його
представником ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 23 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
24 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий
С.О.Карпенко Судді:

В.І.Амелін І.К.Парінова