У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
Фаловської І.М., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи на стороні
відповідача, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору -
приватний нотаріус Тернопільського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
Перша Тернопільська державна
нотаріальна контора, про визнання
заповіту нікчемним та скасування
свідоцтва про право на спадщину, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 20 червня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 14 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із позовом до відповідача про
визнання нікчемним заповіту від 01
березня 2012 року, складеного його
сестрою ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5,
посилаючись на те, що всупереч вимогам
ч. 2 ст. 1247 ЦК України, заповіт
підписаний сторонніми особами, а не
заповідачем, у зв'язку з чим як такий, що
складений з порушенням вимог щодо його
оформлення та посвідчення, всупереч
волі заповідача, останній згідно ч. 1 ст.
1257 ЦК України є нікчемним. Враховуючи
також вимоги ч. 2 ст. 215 ЦК України
просив визнати недійсним свідоцтво про
право на спадщину за заповітом, видане
ОСОБА_5

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 20 червня 2013 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Тернопільської області від 14
жовтня 2013 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 20 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської
області від 14 жовтня 2013 року,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 20 червня 2013
року та ухвали апеляційного суду
Тернопільської області від 14 жовтня 2013
року, оскільки судові рішення законні
та обґрунтовані.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог правильно виходив з
того, що позивачем не доведено
заявлених ним позовних вимог, а
визнання правочину нікчемним з підстав
невідповідності зовнішнього
волевиявлення особи її внутрішній волі
не відповідає способу захисту
порушеного права, встановленого
законом.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, а відповідно
до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судами норм процессуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 20 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської
області від 14 жовтня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С.
Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська