АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/2040/2014
Головуючий в І інстанції: Волошин Р.Р.
Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 15 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.,

Кутурланової О.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на рішення
Бериславського районного суду
Херсонської області від 22 травня 2014
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства "КРЕДІ
АГРІКОЛЬ БАНК" до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості
за кредитним договором та за
зустрічним позовом ОСОБА_2, діючого в
інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, до
публічного акціонерного товариства
"КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ОСОБА_7 про
визнання недійсними договорів поруки, -

В С Т А Н О В И Л А:

17 грудня 2013 року публічне
акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ
БАНК" (далі - ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК",
банк, позивач) звернулось до суду з
вказаним позовом, вказуючи, що
відповідачі не виконують свої
зобов'язання перед позивачем по
належному виконанню кредитного
договору, укладеного 21 березня 2007 року
між ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та
відповідачем ОСОБА_7, за яким останній
отримав кредит у розмірі 175000грн. до
20.03.2017 року. Крім того, в забезпечення
виконання всіх зобов'язань за
кредитним договором між банком, а також
ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були укладені
окремі договори поруки від 22.03.2007 року,
договір іпотеки та 24.09.2007 року договір
застави. Відповідачі належним чином
своїх зобов'язань не виконують, у
зв'язку з цим їм була направлена вимога
про дострокове погашення кредитної
заборгованості. Ця вимога не виконана.
Позивач після уточнень позовних вимог
просив стягнути з відповідачів на
користь банку заборгованість, яка за
станом на 29 квітня 2014 рік становить
85750,69грн. і складається з: простроченої
заборгованості за кредитом в сумі
69495,84грн.; нарахованих відсотків
959,61грн.; суми прострочених процентів по
кредиту 12509,26грн.; пені за несвоєчасне
погашення кредиту, процентної та
комісійної винагороди 2785,98грн. Також
просив стягнути з відповідачів судові
витрати.

15.01.2014 року, ОСОБА_2, діючий в
інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
звернувся до суду із зустрічним
позовом до банку, в якому просив
визнати недійсними три договори поруки
від 22.03.2007 року, укладені між банком та
його довірителями, на підставі того, що
ОСОБА_7 проти їх справжньої волі,
застосовуючи психічний тиск, який
виразився у погрозах припинити оплату
за навчання ОСОБА_5, змусив підписати
вказані вище договори поруки.

Ухвалою суду від 03.03.2014 року
вказані позови були об'єднані в одне
провадження.

Рішенням Бериславського районного
суду Херсонської області від 22 травня
2014 року первісний позов було
задоволено, а в задоволені зустрічного
позову було відмовлено. Стягнуто
солідарно:

- з ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на користь банку
заборгованість за кредитним договором
№810 від 21.03.2007 року станом на 28.04.2014 року
у загальній сумі 85750,69грн.;

- з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на користь банку
заборгованість за кредитним договором
№810 від 21.03.2007 року станом на 28.04.2014 року
у загальній сумі 85750,69грн.;

- з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на користь банку
заборгованість за кредитним договором
№810 від 21.03.2007 року станом на 28.04.2014 року
у загальній сумі 85750,69грн.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діючий в
інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
просить вказане рішення суду скасувати
і ухвалити нове, яким в задоволені
позову банку відмовити, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права. Зокрема, вказав,
що суд не звернув увагу на те, що його
довірителі не отримували письмову
вимогу банку від 30.09.2013 року про
дострокове повернення заборгованості
по кредитному договору, а дізнались про
заборгованість лише після отримання
копії позову з матеріалами і фактично
не могли виконати своїх обов'язків як
поручителів перед банком. Також вказав,
що суму заборгованості фактично
стягнуто тричі, а саме окремо з
позичальника ОСОБА_7 солідарно з кожним
окремим поручителем і вказаним
рішенням суд вийшов за межі позовних
вимог, які взагалі не мають посилань на
застосування солідарної форми
відповідальності до відповідачів.

Таким чином, рішення в частині відмови
в задоволенні зустрічного позову не
оскаржується.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає на наступних
підставах.

З матеріалів справи та встановлених
судом обставин вбачається наступне.

21.03.2007 року між АТ
"ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК" та
ОСОБА_7 укладено кредитний договір, за
умовами якого останній отримав кредит
у розмірі 175000грн. на придбання
будівельних матеріалів і зобов'язався
сплачувати 18% річних і повернути кошти
до 20.03.2017 року, своєчасно сплачувати
нараховані відсотки та відповідні
комісійні винагороди, обумовлені
договором і у порядку, встановленому
договором (п.1.1, 3.3.7) (а.с.7-12).

Згідно трьом окремим договорам поруки
від 22.03.2007 року, укладеним між банком та
ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - поручителі
добровільно поручились перед банком за
належне виконання позичальником, а
саме ОСОБА_7, всіх зобов'язань за
вказаним кредитним договором від 21.03.2007
року (а.с.13-14, 15-16, 17-18).

Крім того, відповідно до договору
іпотеки від 22.03.2007 року, укладеного між
банком та ОСОБА_7 і ОСОБА_3, для
забезпечення виконання зобов'язання по
вказаному кредитному договору, останні
передали під іпотеку належний їм
житловий будинок, загальною площею
162,4кв.м, житловою площею 112,4кв.м, що
знаходиться в АДРЕСА_1 Бериславського
району Херсонської області (а.с.134-136).

Відповідно до п.1.2 статуту ПАТ "КРЕДІ
АГРІКОЛЬ БАНК" банк змінив своє
найменування з ПАТ
"ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК" на ПАТ
"КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" (а.с.40 зворот).

ОСОБА_7 не виконує зобов'язання за
вказаним кредитним договором.

Згідно з розрахунком боржник має
заборгованість за станом на 29 квітня 2014
рік становить 85750,69грн. і складається з:
простроченої заборгованості за
кредитом в сумі 69495,84грн.; нарахованих
відсотків 959,61грн.; суми прострочених
процентів по кредиту 12509,26грн.; пені за
несвоєчасне погашення кредиту,
процентної та комісійної винагороди
2785,98грн (а.с.141).

Свої зобов'язання за кредитним
договором також не виконують
поручителі - відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5
та ОСОБА_4

Позивачем направлялись на адресу всіх
відповідачів письмові вимоги від 30
вересня 2013 року про дострокове
погашення заборгованості за вказаним
кредитним договором та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки (а.с.22-23, 24-25).

Згідно ст.11 ч.10 Закону України "Про
захист прав споживачів" якщо
кредитодавець на основі умов договору
про надання споживчого кредиту вимагає
здійснення внесків, строк сплати яких
не настав, або повернення споживчого
кредиту, такі внески або повернення
споживчого кредиту можуть бути
здійснені споживачем протягом
тридцяти календарних днів, а за
споживчим кредитом, забезпеченим
іпотекою, та за споживчим кредитом на
придбання житла - шістдесяти
календарних днів з дня одержання
повідомлення про таку вимогу від
кредитодавця. Якщо протягом цього
періоду споживач усуне порушення умов
договору про надання споживчого
кредиту, вимога кредитодавця втрачає
чинність.

Проте, відповідно до п.37 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року
"Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
невиконання вимог частини першої
статті 35 Закону України ?Про іпотеку?
(про надіслання іпотекодавцю та
боржнику, якщо він є відмінним від
іпотекодавця, письмової вимоги про
усунення порушення зобов'язання) не є
перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду (на відміну від
інших способів звернення стягнення
(частина третя статті 33 цього Закону),
оскільки іпотекодавець у судовому
засіданні має можливість заперечувати
проти вимог іпотекодержателя, що
відповідає положенням статті 124
Конституції України.

Суд повно, всебічно дослідив обставини
справи, дав належну оцінку зібраним по
справі доказам, в тому числі
розрахункам позивача, і на підставі,
зокрема, ст.ст.525, 530, 554, 625, 1050 ЦК України
прийшов до вірного висновку про
обґрунтованість позовних вимог,
оскільки позичальник та поручителі за
вказаним кредитним договором
неналежним чином виконують свої
зобов'язання за договором, а Банк за цим
договором має право на повернення
всієї суми кредиту, сплати процентів за
кредит та стягнення пені. Отже, позовні
вимоги Банку до відповідачів, як
солідарних боржників, є
обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги не
обґрунтовані вимогами закону,
висновків суду не спростовують та не
впливають на правильність прийнятого
рішення.

Зокрема, не може прийнято до уваги
посилання заявника на неотримання його
довірителями письмової вимоги банку
від 30.09.2013 року про дострокове
повернення заборгованості по
кредитному договору, оскільки це
спростовується банком, який дані
вимоги відповідачам направляв, при
цьому колегія суддів враховує і те, що з
часу звернення до суду і до ухвалення
рішення відповідачі мали можливість
добровільно виконати свої обов'язки за
договорами поруки. Крім того, посилання
на те, що суму заборгованості фактично
стягнуто тричі також не приймаються до
уваги, оскільки кожен із поручителів
окремо уклав договір поруки з банком, а
тому кожен із них несе окремо один від
одного солідарну відповідальність з
боржником ОСОБА_7

Оскільки суд першої інстанції прийняв
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому відповідно до ст.308 ЦПК України це
є підставою для відхилення апеляційної
скарги та залишення рішення суду без
змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого
в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 -
відхилити.

Рішення Бериславського
районного суду Херсонської області від
22 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і на неї може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з моменту її
проголошення.

Головуючий:

судді: