Справа №577/1843/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Лебедько М. М.Номер
провадження 22-ц/788/1241/14 Суддя-доповідач -
Маслов В. О. Категорія - 39
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Маслова В. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В. ,

при секретарі судового засідання -
Назарової О.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду у м. Суми цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 27 травня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_5,
діючої в своїх інтересах і інтересах
малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог: Конотопська
міська державна нотаріальна контора
про встановлення факту прийняття
спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 27 травня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.
Встановлено факт, що померлий
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8 прийняв спадщину,
яка відкрилася після смерті його
батька ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4
посилаючись на порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду і ухвалити нове,
яким в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5 відмовити. При цьому зазначає,
що позивачка пропустила строк позовної
давності на звернення до суду з
вказаним позовом. Також вважають, що
право на спадкування повинен був
визначити ОСОБА_8, а не його дружина.

Заслухавши пояснення апелянтів та їх
представника ОСОБА_10, які підтримали
доводи апеляційної скарги, пояснення
позивачки і її представника ОСОБА_11,
які вважали рішення місцевого суду
правильним, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
місцевого суду залишенню без зміни,
виходячи з ч. 1 ст. 308 ЦПК України.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, позивачка та ОСОБА_8
зареєстрували шлюб 19 грудня 2003 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
одруження на а.с. 7.

Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається з копії
свідоцтва про народження на а.с. 8.

Згідно свідоцтва про смерть, копія
якого є на а.с. 6, ОСОБА_8 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно довідки, копія якої є на а.с.
11, позивачка проживала разом з ОСОБА_8
за адресою в АДРЕСА_2 та вела спільне
господарство по день його смерті.

Батько померлого - ОСОБА_9 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть на а.с. 6.

Після його смерті відкрилася спадщина
у вигляді 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 та
3/4 будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_2, що підтверджується копіями
свідоцтва про право на спадщину за
законом, витягу про реєстрацію в
Спадковому реєстрі, свідоцтва про
право на спадщину за заповітом та
свідоцтва про право на спадщину за
законом на а.с. 31 - 33, 48 - 49.

З листа на а.с. 19 вбачається, що до
Конотопської міської державної
нотаріальної контори звернулася з
заявою про прийняття спадщини ОСОБА_5 -
дружина ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.
На підставі заяви заведена спадкова
справа № 137/2014. Також спадкоємець за
законом є малолітній син померлого -
ОСОБА_6, який вважається таким, що
прийняв спадщину згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК
України. Інших заяв про прийняття або
про відмову від спадщини станом на 17
квітня 2014 року до Конотопської міської
державної ноткантори не надходило.
Після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 , 15
лютого 2014 року нотканторою за №№ 1-236,
1-238 були видані свідоцтва про право на
спадщину за законом на 1/3 частку
квартири АДРЕСА_1 на ім'я сина померлого
- ОСОБА_4 та дружини померлого - ОСОБА_3
по 1/2 частці кожному.

Також місцевим судом встановлено, що
ОСОБА_8 був зареєстрований і постійно
проживав з батьками по АДРЕСА_2 до
одруження 19 грудня 2003 року. Що також
підтверджується будинковою книгою,
копія якої є на а.с. 44 - 47.

Враховуючи те, що спадщина після смерті
ОСОБА_9 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто
до 01 січня 2004 року, тому до спадкових
відносин застосовуються норми ЦК УРСР
у редакції від 18 липня 1963 року.

Згідно зі ст. 525 цього Кодексу часом
відкриття спадщини визнається день
смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР
спадщина вважається прийнятою, якщо
спадкоємець фактично вступив в
управління чи володіння спадковим
майном.

Установивши, що на день смерті ОСОБА_9 у
будинку АДРЕСА_2 були зареєстровані та
проживали, зокрема, його дружина,
ОСОБА_3, та сини - ОСОБА_8, ОСОБА_4,
місцевий суд дійшов правильного
висновку про те, що померлий
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8 прийняв спадщину,
яка відкрилася після смерті його
батька ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Колегія суддів не погоджується з
доводами апелянтів про пропуск строку
позовної давності на звернення до суду
з вказаним позовом, про не отримання
ОСОБА_8 на протязі 13 років свідоцтва на
право на спадщину, не звернення до
ноткантори за його отриманням.
Оскільки ні ст. 561 ЦК УРСР, ні ст. 1298 ЦК
України, які передбачають обов'язку
спадкоємця на одержання свідоцтва про
право на спадщину, не містять
обмежувального строку одержання
такого свідоцтва. Сторонами визнається
факт володіння і користування
спадковим майном батька сином ОСОБА_8
після смерті батька.

Твердження апелянтів, що позивачка по
суті захищає право на спадкування
померлого ОСОБА_8, що право на звернення
до суду із даним позовом міг мати лише
ОСОБА_8, який своїми діями підтвердив,
що не бажає отримувати свідоцтво про
право на спадщину, як не бажає бути
спадкоємцем, не можуть бути підставою
для скасування рішення суду. З
матеріалів справи вбачається, що
позивачка, звернулася до суду із
вказаним позовом в своїх інтересах та
інтересах малолітнього сина з метою
прийняття спадщини, яка фактично
залишилися після смерті її чоловіка. Та
обставина, що ОСОБА_8 не звертався з
заявою до ноткантори про прийняття
спадщини після смерті батька у 1999 році,
ще не свідчить про його відмову від
спадщини. Він скористався другим
законним способом прийняття спадщини, -
вступив в володіння цим майном.

Оскільки між сторонами існує спір з
приводу прав на спадкове майно і
розподілу спадкового майна, тобто
вбачається спір про право цивільне, то
встановлення факту, що має юридичне
значення, у позовному, а не окремому
провадженні, відповідає змісту ч. 4 ст.
256 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду також не спростовують.

За викладених обставин і фактів,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції з достатньою повнотою
з'ясував обставини справи, у
відповідності зі ст. 212 ЦПК України дав
оцінку зібраним доказам і вирішив спір
у відповідності з законом, тому підстав
для задоволення скарги та скасування
рішення суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити, а рішення Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 27 травня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Рішення місцевого суду і ухвала
апеляційного суду набрали законної
сили, але можуть бути оскаржені в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -