АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8824/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1969/14
Головуючий у 1-й інстанції Савічев В. О.
Доповідач Петренко В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Петренка В.М.,

Суддів: Лобова О.А., Акопян В.І.

при секретарі - Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за апеляційною скаргою
прокурора м. Кременчука в інтересах
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області

на рішення Автозаводського районного
суду м.Кременчука Полтавської області
від 30 жовтня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання дійсним договору та
визнання права власності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
договору дійсним та визнання права
власності. Свої вимоги обґрунтовує тим,
що 10 жовтня 2010 року між ним та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
письмовий договір купівлі-продажу 1/2
частини АДРЕСА_1.

Крім того між ним та ОСОБА_4 було
укладено письмовий договір
купівлі-продажу домоволодіння по
АДРЕСА_2. Відповідно до договору між ним
та відповідачами було досягнуто всіх
істотних умов.

Просив визнати дійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна без
нотаріального посвідчення та визнати
за ним право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 та домоволодіння
АДРЕСА_2.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 30 жовтня 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено.

Визнано дійсним без нотаріального
посвідчення договір купівлі-продажу 1/2
частини квартири АДРЕСА_1 та визнано за
ОСОБА_1 право власності на зазначене
майно.

Зобов'язано КП ,,Кременчуцьке МБТІ
Полтавської обласної ради'' провести
поточну інвентаризацію квартири а
реєстраційну службу Кременчуцького
МУЮ зареєструвати за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1.

Додатковим рішенням від 07 лютого 2014
року Автозаводським районним судом м.
Кременчука Полтавської області
визнано право власності за ОСОБА_1 на
домоволодіння по АДРЕСА_2, що
складається з житлового будинку
літ.Аа,а1,а2 загальною площею 67,6 кв.м.,
розташованого на земельній ділянці
пл..742 кв.м.

Зобов'язано реєстраційну службу
Кременчуцького МУЮ зареєструвати за
ОСОБА_1 право власності на
домоволодіння по АДРЕСА_2, що
складається з житлового будинку
літ.Аа,а1,а2 загальною площею 67,6 кв.м.,
розташованого на земельній ділянці
пл..742 кв.м.

Не погоджуючись з рішенням суду, в.о.
прокурора м. Кременчука, в інтересах
Кременчуцької ОДПІ Головного
управління інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, просить
рішення скасувати та ухвалити нове про
відмову в задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 повідомлений про час та
день розгляду справи відповідно вимог
ч.1 ст.77 ЦПК України, яка передбачає, що у
разі відсутності заяви про зміну місця
проживання або місцезнаходження
судова повістка надсилається на
останню відому судові адресу і
вважається доставленою, навіть якщо
особа за цією адресою більше не
проживає або не знаходиться.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, учасників процесу, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, про її задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог. Відповідно до
п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
10.10.2010 року був укладений письмовий
Договір купівлі-продажу 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1, власником якої
остання є на підставі Свідоцтва на
право власності на житло, що видане
згідно розпорядження органу
приватизації № 11003/2 від 10.02.2003 року. У
нотаріальному порядку зазначений
договір купівлі-продажу посвідчений не
був.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у
разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Статтею 657 ЦК України визначено, що
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України
в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Пленум Верховного Суду України в
п. 13 постанови «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 6 листопада
2009 року № 9 роз'яснив, що вирішуючи спір
про визнання правочину, який підлягає
нотаріальному посвідченню, дійсним
судам необхідно враховувати, що норма
ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується
щодо правочинів, які підлягають і
нотаріальному посвідченню, і державній
реєстрації, оскільки момент вчинення
таких правочинів відповідно до ст.ст.
210,640 ЦК України пов'язується з їх
державною реєстрацією, тому вони не є
укладеними і не створюють прав та
обов'язків для сторін.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що
договір купівлі-продажу житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Однак, суд на зазначені положення
закону уваги не звернув, не врахував,
що вразі укладання договору
купівлі-продажу нерухомого майна, який
підлягає і нотаріальному посвідченню,
і державній реєстрації, такий договір в
судовому порядку згідно до вимог ч. 2 ст.
220 ЦК України визнаний дійсним бути не
може та відповідно не створює прав та
обов'язків для його учасників.

Крім того, судом не було враховано, що
однією з умов визнання правочину
дійсним в судовому порядку є
встановлення судом факту ухилення
однієї із сторін від нотаріального
посвідчення правочину, чого судом у
справі встановлено не було, а
встановлений ним факт втрати продавцем
правовстановлюючого документа на
предмет відчуження за договором не
може бути підставою для визнання
договору дійсним, що також свідчить
про помилковість висновків суду щодо
обґрунтованості заявлених вимог.

Згідно ч.3 чт.303 ЦПК України апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Оскільки колегія суддів прийшла до
висновку про скасування рішення від 30
жовтня 2013 року ( основного рішення ) а
додаткове рішення від 07 лютого 2014 року
є похідним від основного, колегія
суддів приходить до висновку про його
скасування, як ухваленого з порушенням
норм цивільного процесуального та
матеріального права.

Беручи до уваги викладені обставини,
колегія суддів приходить до висновку
про наявність підстав для скасування
рішення місцевого суду та
постановлення по справі нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4
ч.1 ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора м.
Кременчука в інтересах Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
задовольнити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 30 жовтня 2013 року та додаткове
рішення від 07 лютого 2014 року скасувати
та постановити по справі нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним
договору та визнання права власності

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя
В.М.Петренко

Судді :
В.І.Акопян

О.А.Лобов

З оригіналом згідно

Суддя
В.М.Петренко