Номер провадження: 22-ц/785/5309/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Сватаненка В.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Приватного акціонерного
товариства «СК «АХА Страхування» на
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 31 березня 2014 року по справі
за позовом Приватного акціонерного
товариства «СК «АХА Страхування» до
ОСОБА_3 про відшкодування завданих
матеріальних збитків,-

встановила:

У серпні 2013 року Приватне акціонерне
товариство «СК «АХА Страхування»
звернулося до суду з зазначеним
позовом, посилаючись на те, що з вини
відповідача було заподіяно механічних
ушкоджень застрахованому позивачем
транспортному засобу Рено, держаний
номер НОМЕР_1. Оскільки позивач
виплатив власнику цього транспортного
засобу 22192,21 грн., то зазначену суму в
порядку регресу позивач просив
стягнути з відповідача.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 31 березня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
Приватне акціонерне товариство «СК
«АХА Страхування» подало до суду
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати, ухвалити по
справі нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити частково, та
стягнути з ОСОБА_3 11096,10 грн. завданих
збитків та судові витрати, посилаючись
на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог Приватного акціонерного
товариства «СК «АХА Страхування», суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено наявність
підстав для задоволення позову.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи, та не
спростовується сторонами, що 12.03.2010
року між ПАТ «СК «АХА Страхування та
ЗАТ «Рено України» було укладено
договір добровільного страхування
наземного транспорту № 0395-а/10к від
12.03.2010 року. У відповідності до умов
договору позивач взяв на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку сплатити на користь
страхувальника страхове
відшкодування.

20.07.2010 року у м. Одесі по вул.
Приморський сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
застрахованого транспортного засобу
Рено, державний номер НОМЕР_2, та
транспортного засобу Хонда, державний
номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3.

Цивільно-правова відповідальність
водія транспортного засобу Хонда
застрахована не була (а.с.82, 83).

З постанови Приморського районного
суду м. Одеси від 21.10.2010 року про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_3 вбачається, що
20.07.2010 року приблизно о 11.00 год. ОСОБА_4,
керуючи автомобілем Хонда, номерний
знак НОМЕР_3, рухаючись по вул.
Приморській з боку Митної площі у
напрямку Військового спуску в м. Одесі,
в районі будинку № 15/17, при виконанні
обгону, при наявності суцільної лінії
дорожньої розмітки 1.1, не переконався в
безпеці виконуваного маневру, виїхав
на смугу зустрічного руху, де скоїв
зіткнення з транспортним засобом Рено,
номерний знак НОМЕР_2, під керуванням
водія ОСОБА_5, який рухався попереду
нього в попутному напрямку та
виконував поворот ліворуч, внаслідок
чого транспортні засоби отримали
механічні пошкодження (а.с.10).

Зазначеною постановою ОСОБА_3, було
визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 21.10.2010 року ОСОБА_5,
який керував автомобілем Рено,
державний номер НОМЕР_2, також було
визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.51-52).

Внаслідок ДТП автомобілі Рено та Хонда
отримали механічні ушкодження.

Власнику автомобіля Рено, д/н НОМЕР_2,
було виплачено Приватним акціонерним
товариством «СК «АХА Страхування» на
підставі розрахунку суми страхового
відшкодування 22192,21 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 4895 від 19.08.2010 року (а.с.17). Відповідно
до акту виконаних робіт ФОП ОСОБА_7 від
27.08.2010 року транспортний засіб Хонда,
д/н НОМЕР_3, відновлено за 30585 грн. (а.с.65).

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про
страхування» та ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

У пункті 27 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 року, зазначено, що
при вирішенні спорів про право
зворотної вимоги страховика суди
повинні розрізняти поняття «регрес» та
«суброгації». Наприклад, у випадку
суброгації відбувається лише заміна
осіб у вже наявному зобов'язанні
(заміна активного суб'єкта) зі
збереженням самого зобов'язання. У
такому разі страхувальник передає свої
права страховикові на підставі
договору і сприяє реалізації останнім
прийнятих суброгаційних прав. У
випадку регресу одне зобов'язання
замінює собою інше, але переходу прав
від одного кредитора до іншого не
відбувається.

При цьому регрес регулюється
загальними нормами цивільного права
(зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею
38 Закону № 1961-IV, а для суброгації
відповідно до статті 993 ЦК і статті 27
Закону України «Про страхування»
встановлено особливий правовий режим.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що перехід
права вимоги від страхувальника до
страховика є суброгацією, а не
регресом, оскільки при суброгації
нового зобов'язання із відшкодування
збитків не виникає, а відбувається
заміна кредитора: потерпілий, яким є
страхувальник, передає страховику своє
право вимоги до особи, відповідальної
за спричинення шкоди, внаслідок чого
страховик виступає замість
потерпілого.

Таким чином, при суброгації
відбувається лише зміна осіб у вже
наявному зобов'язанні (зміна активного
суб'єкта) зі збереженням самого
зобов'язання, тобто відбувається
перехід прав і обов'язків від однієї
особи до іншої у конкретних
правовідносинах. У процесуальному
відношенні страхувальник передає свої
права страховику на підставі договору
і сприяє реалізації останнім прийнятих
суброгаційних прав.

Разом з тим, при регресі одне
зобов'язання замінює собою інше, але
переходу прав від одного кредитора до
іншого не відбувається.

Саме суброгацію передбачає ст. 27 Закону
України «Про страхування». Хоча
вказаною нормою не застосовується
термін «суброгація», однак нею
передбачено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
Тобто зазначеною нормою за її змістом
фактично передбачена суброгація, а не
регрес.

Право регресної вимоги
передбачене лише ст. 38 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів». До того ж зазначеною нормою
права встановлено право регресної
вимоги страховика до особи, яка
заподіяла шкоду, лише у разі умисного
її заподіяння.

З матеріалів справи вбачається,
що винними у скоєнні ДТП є як ОСОБА_3,
так і ОСОБА_5, тобто позовні вимоги
заявлені до особи при відсутності в її
діях ознак умисного заподіяння шкоди.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦПК України
за наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення, у
зв'язку з чим судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що, оцінюючи твердження
позивача про наявність підстави для
задоволення позову - вини відповідача у
скоєнні ДТП, слід виходити з наявності
прямого причинно-наслідкового зв'язку
саме між діями ОСОБА_5 та зіткненням
транспортних засобів, як такі (дії), що
взагалі, а не лише в цьому конкретному
випадку, здатні спричинити такі
наслідки.

За таких обставин, посилання в
апеляційній скарзі на право страховика
вимагати відшкодування сплаченого
страхового відшкодування в порядку ст.
1191 ЦК України є помилковим, не
ґрунтується на законі і суперечить
обставинам справи, оскільки в даному
випадку правовідносини регулюються ст.
993 ЦК України, про що зазначено вище.

Колегія суддів також зазначає, що
у суді апеляційної інстанції,
представник позивача наполягав на
задоволенні позову про відшкодування
завданих матеріальних збитків саме у
порядку регресу.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
усі зазначені обставини судом першої
інстанції при ухвалені рішення були
враховані, суд надав належну оцінку
доказам та ухвалив законне,
обґрунтоване рішення, яке скасуванню
не підлягає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини по справі, рішення суду
відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, а тому не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись ст.ст.303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «СК «АХА
Страхування» відхилити.

Рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 31 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.І. Сватаненко