Справа № 2-1364/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 року Солом'янський районний
суд м. Києва в складі :

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_3, про припинення права власності
на частину квартири, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до
Київської міської ради, треті особи:
ОСОБА_4, Відділ державної ОСОБА_2, третя
особа: ОСОБА_3, про припинення права
власності на частину квартири. Просила
суд припинити право власності ОСОБА_2
та визнати за нею право власності на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначила, що їй, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
належить по /3 частині квартири АДРЕСА_1.

Відповідач у квартирі не проживає, а
має інше житло.

Позивач вважала, що частка відповідача
є незначною, не може бути виділена в
натурі, квартира є неподільною річчю, а
припинення права власності
відповідача на належну йому частину
квартири не завдасть ні йому, ні членам
його сім'ї ніякої шкоди.

Оскільки спірна квартира є її єдиним
місцем проживання і вона згодна
сплатити відповідачу вартість
належної йому частини квартири, то
позивач звернулася з позовом до суду.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримала позовні вимоги та
просила їх задовольнити,посилаючись на
викладені у позові обставини.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав та заперечував проти його
задоволення.

Третя особа до суду не з'явилася, хоча
належним чином була повідомлена про
день, час місце розгляду справи, а тому
суд вважав за можливе розглядати
справу за її відсутності.

Суд, заслухавши представника позивача,
відповідача, вивчивши матеріали
справи, вважає, що позов не підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Так, згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час
ухвалення рішення суд вирішує, чи мали
місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
двокімнатна, жилою площею 32,4 кв.м.,
загальною площею 63,3 кв.м., що
підтверджується даними технічного
паспорту на квартиру (а.с.а.с.11-12).

Висновком експерта за результатами
проведення судової
оціночно-будівельної експертизи
№3543/14-42 від 28 травня 2014 року визначено,
що дійсна (ринкова) вартість квартири
АДРЕСА_1 становить 673 259, 00 (а.с.а.с.123-130).

Як видно з даних квитанцій позивачем
внесено на депозитний рахунок суду 144 000
грн. та 80 419, 67 грн. (а.с.153).

Відповідно до даних договору дарування
1/3 частки квартири від 20 листопада 2012
року 1/3 частина квартири АДРЕСА_1
належить ОСОБА_1 (а.с.а.с. 7, 8).

Згідно з даними договору дарування 1/3
частки квартири від 20 листопада 2012 року
1/3 частина квартири АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_3 (а.с.а.с. 9, 10).

Відповідно до даних свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 09
серпня 2012 року 1/3 частина квартири
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 (а.с.а.с. 30, 31).

Як вбачається з даних довідки (форма 3)
ВСП «Грушківський» від 15 квітня 2013 року
у спірній квартирі ніхто не
зареєстрований (а.с.13).

Статтею 365 ЦК України передбачено, що
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо:

1) частка є незначною і не може бути
виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування
майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Судом встановлено, що кожен із
співвласників має право власності на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1, що фактично
становить 10,8 кв.м. житлової площі, 21,1
кв.м. загальної площі квартири.

За вказаних обставин у суду немає
підстав вважати частку відповідача
незначною.

Також, з наданих відповідачем
квитанцій (а.с.а.с. 40, 41, 46, 47) вбачається,
що ОСОБА_2 оплачував рахунки на сплату
за житлово-комунальні та інші послуги
по спірній квартирі.

У судовому засіданні відповідач
пояснив, що він неодноразово намагався
обговорити порядок користування
квартирою з іншими співвласниками, які
не проживають у спірній квартирі.

За таких обставин доводи позивача про
те, що спільне володіння і користування
майном є неможливим, суд вважає
безпідставними.

Крім того, відповідач надав суду
довідку (форма 3) від 29 серпня 2013 року
(а.с.48), з якої видно, що у однокімнатній
квартирі АДРЕСА_2, житловою площею 17, 25
кв.м. зареєстрований він та ще троє
членів його сім'ї.

Позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів про те, що
позбавлення права власності
відповідача на частину належної йому
на праві власності квартири не
завдасть істотної шкоди інтересам
відповідача та членам його сім'ї.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що підстав для припинення права
відповідача на частку у спільному
майні та визнання цього права за
позивачем, не зважаючи на внесення нею
на депозитний рахунок суду вартості
цієї частки, не вбачається, а тому позов
не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 3, 10, 27, 31, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 16, 365 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_3, про припинення права власності
на частину квартири - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Л.І. Кізюн