Справа № 2-380/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2014 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого-судді
Кріль М.Д.

при секретарі
Пилипяк Ю.М.

за участю: позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2

представників позивачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5

відповідача
ОСОБА_6

співвідповідача
ОСОБА_7

представника відповідача
ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Червонограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 (третя особа
без самостійних вимог - КП «Комінтех»)
про усунення перешкод в користуванні
приватною власністю, вселення в
квартиру та реєстрації в спірному
житлі та за зустрічним позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, виконавчого комітету
Червоноградської міської ради
Львівської області (третя особа
Червоноградський міський сектор ДМС
України у Львівській області) про
визнання ОСОБА_1 такою, що втратила
право на квартиру АДРЕСА_1 в зв»язку з
її вибуттям на інше постійне місце
проживання, визнати недійсною
доприватизацію квартири АДРЕСА_1
проведеною на підставі рішення
виконавчого комітету Червоноградської
міської ради №420 від 23.11.1995 року,
визнати незаконним набуття права
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру
АДРЕСА_1, скасувати рішення виконкому
Червоноградської міської ради№420 від
23.11.1995 року про виділення
приватизованої квартири АДРЕСА_1 у
власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнати
недостовірними довідку №1235 видану
Домоуправою №1 м. Червонограда про
склад сім»ї та записи в по квартирній
картці щодо прибуття Скоромців та його
вибуття, зобов»язати приватизаційний
орган відновити його приватизаційні
документи в редакції 1993 року і видати
нове свідоцтво про право власності на
приватизовану ним квартиру,
зазначивши, що квартира АДРЕСА_1
належить йому одноособово на праві
приватної власності ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в грудні 2010 року
звернулися в суд з даним позовом. В
заяві послалися на те, що їм та
відповідачу ОСОБА_6., на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1, відповідно
до свідоцтва про право власності від
19.07.1993 року. Після приватизації даної
квартири, вона знялася з реєстрації в
ній та зареєструвалася квартирі
АДРЕСА_2. З 2009 року, відповідач змінив
ставлення до них. Житлом стала
розпоряджатися друга дружина
відповідача - ОСОБА_7, вона поміняла
замки у вхідних дверях квартири,
остання незаконно зареєструвалася у
спірному житлі, яка потім була
анульована. Доповнивши та уточнивши
позовні вимоги, просять усунути
перешкоди у користуванні приватною
власністю, а саме: скасувати особовий
рахунок НОМЕР_1, який відкритий у КП
«Комінтех»на ім»я ОСОБА_7, зобов»явши
КП «Комінтех» відкрити особовий
рахунок на ОСОБА_1 та визнати її
уповноваженим власником спірної
квартири, зобов»язати ОСОБА_6 та ОСОБА_7
не чинити їм перешкод у користуванні
спірним житлом - квартирою АДРЕСА_1 та
надати будинкову книгу, технічний
паспорт, свідоцтво про право власності
на квартиру, ключі від вхідних дверей
та вільний доступ до житла, вселити їх у
спірну квартиру, зобов»язавши КП
«Комінтех» та Червоноградський
міський сектор ДМС України
зареєструвати їх в спірній квартирі.

В січні 2011 року ОСОБА_6 подав
зустрічний позов. У заяві послався на
те, що відповідно до свідоцтва про
право власності на житло від 19.07.1993 року
йому на праві власності належить
квартира АДРЕСА_1. На деякий період часу
з квартири зникли всі документи, а коли
наприкінці 2009 року його внук ОСОБА_2
повернув їх, він помітив, що в
приватизаційне свідоцтво проведене
дописка про те, що співвласниками
квартири, крім нього є його дочка -
ОСОБА_1 та внук - ОСОБА_2, які на час
приватизації (1993 рік) в даній квартирі
не проживали і не були прописані.

Уточнивши вимоги, просить визнати
ОСОБА_1, такою що втратила право на
квартиру АДРЕСА_1, доприватизацію
квартири АДРЕСА_1, здійснену ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 23.11.1995 року - визнати недійсною,
набуття права власності на спірну
квартиру ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнати
незаконним, рішення виконкому
Червоноградської міської ради №420 від
23.11.1995 року про виділення спірної
квартири у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
скасувати, довідку №1235, видану
Домоуправою №1 м. Червонограда про
склад сім»ї у кількості трьох осіб -
визнати недостовірною, зобов»язавши
приватизаційний орган
Червоноградської міської ради
відновити його приватизаційні
документи в редакції 1993 року і видати
нове свідоцтво про право власності на
квартиру, стягнути судові витрати та
вартість правової допомоги.

В судовому засіданні позивачі за
первісним позовом та їх представники
позов підтримали, в зустрічному позов
просять відмовити у зв'язку з пропуском
строку звернення до суду.

Відповідачі позов не визнали,
зустрічний позов, вони та їх
представники підтримали. Відповідач
ОСОБА_6 суду пояснив, що заяву про
приватизацію квартири він не
підтримував, про те, що позивачі
внесені у свідоцтві про право
власності він дізнався вкінці 2009 року,
коли його внук ОСОБА_2 повернув
документи на квартиру, в тому числі і
свідоцтво про приватизацію, яке до того
було викрадено його дочкою з квартири.

Співвідповідач - Червоноградська
міська рада, просить справу слухати у
відсутності їх представника, при
вирішенні спору покладається на думку
суду.

Дослідивши докази, суд встановив
слідуюче.

ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_1 та
дідусем ОСОБА_2, позивачів по справі.

19 грудня 1992 року був прийнятий
Закон №2482-ХІІ «Про приватизацію
державного житлового фонду»,
відповідно до ст. 1 якого, приватизація
державного житлового фонду
(далі-приватизація) - це відчуження
квартир (будинків), та належних до
них господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т. ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України. В силу ч.2 ст. 8 вищевказаного
закону Передача квартир (будинків),
здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою
згодою всіх повнолітніх членів сім'ї,
які постійно мешкають у цій квартирі
(будинку), в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається
право на житло, з обов'язковим
визначенням уповноваженого власника
квартири (будинку).

19 липня 1993 року орган
приватизації державного житлового
фонду Червоноградської міської ради
Львівської області видав свідоцтво про
право власності на квартиру, яким
посвідчив, що квартира АДРЕСА_1
належить на праві власності ОСОБА_6.

Дане свідоцтво видано на підставі
заяви ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, без номера
та дати з якоби підписами ОСОБА_6 та
ОСОБА_1, поданою органу приватизації.

В це ж свідоцтво органом
приватизації була внесена дописка, на
підставі рішення виконавчого комітету
Червоноградської міської ради №420 від
23.11.1995 року, та членами сім»ї ОСОБА_6,
вказані - ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Постановою Червоноградського
міського суду Львівської області від
15.07.2013 року, яка набрала законної сили,
ОСОБА_1 звільнено від кримінальної
відповідальності за скоєним нею
злочин, передбачений ч.1 ст. 358 КК
України на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК
України (2001 року). В судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_1 у
невстановленому місці та у
невстановлений час, з метою
незаконного прийняття участі у
приватизації квартири АДРЕСА_1, в якій
проживав її батько ОСОБА_6, отримавши в
органах приватизації бланк заяви на
приватизацію, самостійно, без відома та
згоди на те, ОСОБА_6, внесла в бланк
заяви на приватизацію житла завідомо
неправдиві відомості про кількість
осіб, які приймають участь у
приватизації вищевказаної квартири,
вказавши додатково своє та ОСОБА_2,
прізвища та в графі «підпис наймача та
повнолітніх членів» власноручно
поставила підпис від свого імені та від
імені ОСОБА_6, не будучи на це
уповноважена останнім. Даний завідомо
підроблений документ був використаний
невстановленою особою під час
вирішення питання приватизації
вищезгаданої квартири, в результаті
чого 16.07.1993 року та 23.11.1995 року, згідно
рішення №254, 420 виконавчого комітету
Червоноградської міської ради
Львівської області виданого 19.07.1993
року, як учасники приватизації
квартири, були включені: ОСОБА_6, ОСОБА_1
та ОСОБА_2.

Так як ОСОБА_6 не підписував заяву
в орган приватизації щодо приватизації
квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_1 не
уповноважував ставити від його імені
на даній заяві, то відсутнє було його
волевиявлення на приватизацію
квартири як на самого себе так і в
якості спільної (сумісної або
часткової) власності.

Суд бере до уваги те, що в
зустрічному позові не ставиться вимога
про визнання свідоцтва про право
власності на спірне житло від 19.07.1993
року в цілому, а лиш відносно дописки
членів сім»ї ОСОБА_6

Клопотання позивачів та їх
представника про відмову в зустрічному
позові в зв»язку з пропуском строку
звернення до суду без поважних причин,
суд вважає необґрунтованим, виходячи
із слідуючого.

Як пояснив в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_6 він особисто не
отримував свідоцтво про право
власності. Всі документи, які
стосуються житла знаходяться в його
житлі, і які були зникли, а лише в кінці
2009 року йому їх повернув його внук
ОСОБА_2, і з того часу йому стало відомо,
що квартира приватизована і більше
того, на трьох членів сім»ї. Суд рахує,
що саме з цього часу той взнав про
порушення своїх прав і в січні 2011 року
звернувся із зустрічним позовом, тобто
в межах строку передбаченого ст. 257 ЦК
України.

Посилання представника позивача,
як на пропуск строку звернення до суду
на протокол опитування ОСОБА_6 від
04.01.2011 року, згідно якого той пояснив,
що питанням про приватизацію житла
займалася його дочка. А він лише ставив
свої підписи та що в 1995 році
відповідача було викликано в відділ
приватизації, та повідомлено, про те, що
його дочку (ОСОБА_1.) було вписано в
свідоцтво про приватизацію, суд вважає
такими, що не заслуговують на увагу, як
на початок перебігу строку позовної
давності, так як в першому випадку,
відповідач лише ствердив, що
підготовкою документів на
приватизацію квартири займалася його
дочка, а в другому випадку - його лише
попередили про можливе доповнення
свідоцтва про право власності на житло
в якості члена його сім»ї, не вказавши
коли воно буде проведено, та не
спитавши його думки щодо цього.

Суд також не бере до уваги покази
свідка ОСОБА_12 про те, що в червні 1993
року вона особисто приймала заяву від
ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про приватизацію
квартири, які обоє в її присутності
підписали дану заяву, так як дані
покази суперечать поясненням
відповідача ОСОБА_6 про те, що заяву про
приватизацію квартири він не
підписував, та спростовувується
постановою Червоноградського міського
суду від 15.07.2013 року, про те, що саме
ОСОБА_1, без відома та згоди відповідача
внесла в бланк заяви на приватизацію
житла завідомо неправдиві відомості
про кількість осіб, які приймають
участь в приватизації житла, та від
імені ОСОБА_6 поставила на даній заяві
підпис.

Відповідно до ст. ст. 2, 4, 48 Закону
України «Про власність» від 07.02.1991 року
№ 697-ХІІ (з подальшими змінами), який
діяв на час виникнення спірних
правовідносин, право власності - це
врегульовані законом суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження майном. Кожен
громадянин в Україні має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися майном особисто або з
іншими. Власник на свій розсуд володіє,
користується і розпоряджається
належним йому майном та може вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння, і
відшкодування завданих цим збитків.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
первісний позов до задоволення не
підлягає, а зустрічний підлягає до
частково задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7 (третя особа без
самостійних вимог - КП «Комінтех») про
усунення перешкод в користуванні
приватною власністю, вселення в
квартиру та реєстрації в спірному
житлі - відмовити.

Зустрічний позов задовольнити
частково.

Рішення виконавчого комітету
Червоноградської міської ради №420 від
23.11.1995 року «про передачу квартир
державного житлового фонду в особисту
власність громадян м. Червонограда» в
частині внесення змін в розпорядження
виконкому від 16 липня 1993 року про
доповнення №254 п.2.18 даного
розпорядження та свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 від 19
липня 1993 року виданого органом
приватизації державного житлового
фонду червоноградської міської ради
Львівської області в частині
належності даної квартири на праві
приватної спільної власності ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 - визнати недійсними.

В решті позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_6 по 18 (вісімнадцять ) грн..
50 коп. держаного мита, по 4(чотири) грн. 25
коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення та по 400 (чотириста) грн..
вартості правової допомоги - з кожного.

Копію рішення направити
виконкому Червоноградської міської
ради.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Львівської області на протязі 10 днів з
часу його проголошення.

Суддя:
М. Д. Кріль