Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник
А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О.,
Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом комунального
підприємства «Харківські теплові
мережі» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
послуги із центрального опалення та
підігріву холодної води для потреб
гарячого водопостачання

за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду
Харківської області від 25 грудня 2013
року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2012 року комунальне
підприємство «Харківські теплові
мережі» (далі - КП «Харківські теплові
мережі») звернулося до суду із позовом
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
послуги із центрального опалення та
підігріву холодної води для потреб
гарячого водопостачання за період із 1
серпня 2001 року по 31 березня 2013 року у
розмірі 23 464, 83 грн.

Позов обґрунтований тим, що
відповідачі є споживачами послуг із
центрального опалення та гарячого
водопостачання за адресою:
АДРЕСА_1, виконавцем яких є
підприємство. Разом з тим, оплата
наданих послуг здійснюється
відповідачами несвоєчасно, внаслідок
чого утворилася заборгованість.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від
3 жовтня 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь КП
«Харківські теплові мережі»
заборгованість за послуги з
центрального опалення та підігріву
холодної води для потреб гарячого
водопостачання за період з 1 грудня 2007
року по 31 березня 2013 року у
розмірі 18 476 грн 60 коп. У задоволенні
інших позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 25 грудня 2013
року змінено рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 3 жовтня 2013
року. Зменшено розмір заборгованості
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 перед КП
«Харківські теплові мережі» із 18 476 грн
60 коп. до 11 799 грн 24 коп. за період із 1
квітня 2010 року по 31 березня 2013 року. У
іншій частині рішення залишено без
змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просять скасувати
рішення апеляційного суду та ухвалити
нове рішення.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма
підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; як
розподілити між сторонами судові
витрати; чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення;
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_6 є споживачами послуг із
центрального опалення та гарячого
водопостачання за адресою: АДРЕСА_1,
виконавцем яких є КП
«Харківські теплові мережі».

Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 10
грудня 2010 року за указаною адресою
разом із відповідачами був
зареєстрований із 8 січня 1982 року та
проживав батько ОСОБА_3 - ОСОБА_7 (а. с. 77).
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер.

ОСОБА_7 мав статус інваліда війни І
групи, що підтверджується посвідченням
НОМЕР_1, виданим начальником Управління
праці та соціального захисту населення
Орджонікідзевської районної у м.
Харкові ради 28 жовтня 2010 року
безстроково (а. с. 76).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
інвалідам війни та прирівняним до них
особам надається 100-процентна знижка
плати за користування комунальними
послугами (газом, електроенергією
та іншими послугами) та скрапленим
балонним газом для побутових потреб в
межах середніх норм споживання.

Площа житла, на яку надається знижка,
при розрахунках плати за опалення
становить 21 кв. метр опалювальної
площі на кожну особу, яка постійно
проживає у житловому приміщенні
(будинку) і має право на знижку плати,
та додатково 10, 5 кв. метра на сім'ю.

Для сімей, що складаються лише з
непрацездатних осіб, надається
100-процентна знижка за користування
газом для опалювання житла на
подвійний розмір нормативної
опалювальної площі (42 кв. метри на кожну
особу, яка має право на знижку плати, та
21 кв. метр на сім'ю).

Згідно ч. 2 ст. 13 цього Закону, пільги
щодо плати за житло, комунальні послуги
та паливо, передбачені п. п. 4-6 цієї
статті, надаються інвалідам війни та
членам їх сімей, що проживають разом з
ними, незалежно від виду житла чи форми
власності на нього.

За положеннями ст. 64 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2010
рік», ч. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу
України при наданні пільг та
здійсненні видатків з бюджету щодо їх
виплати до членів сім'ї пільговика
належать: дружина (чоловік), їхні
неповнолітні діти (до 18 років);
неодружені повнолітні діти,

визнані інвалідами з дитинства I та II
групи або інвалідами I групи; особа,
яка проживає разом з інвалідом війни I
групи та доглядає за ним, за умови що
інвалід війни не перебуває у шлюбі;
непрацездатні батьки; особа, яка
знаходиться під опікою або
піклуванням громадянина, який має
право на пільги, та проживає разом з
ним.

Не погоджуючись із розміром
нарахованої плати за послуги із
центрального опалення та гарячого
водопостачання, ОСОБА_3 посилалася на
те, що вона входить до членів сім'ї
пільговика відповідно до положень ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» як особа, яка проживала
разом з інвалідом війни I групи та
доглядала за ним.

На підтвердження належності до
категорії пільговиків ОСОБА_3 надала
генеральну довіреність від 4 грудня 2009
року, якою ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса
проживання: АДРЕСА_1) уповноважив її на
вчинення будь-яких дій, що пов'язані із
його правами та обов'язками (а. с. 172). В
тексті довіреності зазначено про те, що
у паспорті ОСОБА_7 відсутня відмітка
про реєстрацію шлюбу.

Спростовуючи доводи апеляційної
скарги у цій частині, апеляційний суд
виходив із того, що на повнолітню дочку
відповідно до чинного законодавства не
розповсюджуються пільги, передбачені
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

При цьому апеляційний суд послався на
положення ст. 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та постанову
Верховного Суду України від 12 вересня
2012 року № 6-93цс12, у якій викладено
висновки щодо правозастосування цієї
норми Закону.

Разом з тим, нормами ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
передбачені пільги для учасників
війни, а ОСОБА_7 належав до категорії
інвалідів війни та користувався
пільгами, які визначені ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Крім того, у постанові від 12 вересня 2012
року № 6-93цс12 Верховний Суд України
дійшов висновку про те, що повнолітня
дочка учасника війни відповідно до
чинного законодавства не є тим членом
сім`ї пільговика, якому у силу
ст. 14 Закону № 3551-ХІІ надаються
пільги на оплату комунальних послуг,
на підставі встановлених обставин про
те, що пільговик перебуває у шлюбі.

Наявність підстав для надання ОСОБА_3
знижки плати за користування послугами
із центрального опалення та гарячого
водопостачання як особі, яка
проживала разом з інвалідом війни I
групи та доглядала за ним, апеляційний
суд не перевірив.

Крім того, у мотивувальній частині
рішення апеляційний суд послався на те,
що після смерті ОСОБА_7 пільги на членів
сім'ї не розповсюджуються, зокрема на
період із 2012 року по березень 2013 року
включно, за який суд стягує
заборгованість за послуги з
теплопостачання. Однак в резолютивній
частині свого рішення апеляційний суд
зазначив про стягнення заборгованості
із 1 квітня 2010 року по 31
березня 2013 року. Таким чином, висновки
апеляційного суду щодо періоду
нарахування заборгованості є
суперечливими, а відповідно обставини
щодо охоплення розрахунковим періодом
часу проживання у квартирі ОСОБА_7
остаточно не встановлені.

У частині висновків апеляційного суду
про те, що відсутність договору про
надання житлово-комунальних послуг
сама по собі не може бути підставою для
звільнення споживача від оплати послуг
у повному обсязі, оскільки за
п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги",
підпунктом 1 пункту 30 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 21
липня 2005 року № 630, споживачі
зобов'язані оплатити
житлово-комунальні послуги, якщо вони
фактично користувалися ними, колегія
суддів погоджується та відхиляє
касаційну скаргу у цій частині,
оскільки такі висновки узгоджуються із
вимогами закону та практикою
Верховного Суду України (постанови від
10 жовтня 2012 року № 6-110цс12 та від 30
жовтня 2013 року № 6-59цс13).

В іншій частині доводи касаційної
скарги щодо неналежності особи
позивача не становили підставу для
оскарження рішення суду першої
інстанції заявниками, в силу положень
ст. 303 ЦПК України апеляційним судом не
розглядалися, а тому не можуть бути
підставою для скасування ухваленого
ним рішення.

Враховуючи те, що внаслідок порушення
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильного застосування
матеріального закону не встановлені
обставини щодо наявності або
відсутності у відповідачів права на
перерахунок заборгованості за надані
послуги за період із 1 квітня 2010 року по
31 грудня 2011 року, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
відповідно до ст. 338 ЦПК України із
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 25 грудня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О.Карпенко

В.О. Савченко