У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2014 року
м. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.

Суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М., Умнової О.В.,
Фаловської І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, Харківської міської
ради про встановлення факту родинних
відносин, визнання права власності в
порядку спадкування за законом, за
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5,
ОСОБА_7, Харківської міської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного
суду Харківської області від 18 грудня
2013 року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом, в якому просив
встановити факт його родинних відносин
з ОСОБА_10 та визнати за ним право
власності на 1/6 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті сестри ОСОБА_5

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла сестра позивача ОСОБА_5, у
зв'язку із чим відкрилася спадщина на 1/6
частину житлового будинку АДРЕСА_1, яка
належала померлій на підставі договору
дарування від 25 квітня 1950 року.
Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 17 червня 2011 року
визнано недійсним заповіт, складений 13
травня 2005 року ОСОБА_5, яким належну їй
частину будинку вона заповіла
ОСОБА_8 Спадкоємців за законом першої
черги немає, позивач спадщину прийняв,
оскільки на час її відкриття постійно
проживав разом із спадкодавцем у
вказаному будинку, зареєстрований за
його адресою. Разом з тим, у видачі
свідоцтва про право на спадщину
нотаріусом позивачу відмовлено у
зв'язку з недоведеністю родинних
відносин з ОСОБА_5

У вересні 2013 року ОСОБА_6 подала
зустрічний позов, вимоги якого
уточнила в ході розгляду справи та
просила визнати за нею право власності
на 1/6 частину спірного домоволодіння в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5

Зустрічний позов мотивовано тим, що
ОСОБА_6 є племінницею померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 Її мати ОСОБА_9, яка
була рідною сестрою ОСОБА_5, померла
ІНФОРМАЦІЯ_2. У встановлений законом
строк ОСОБА_6 звернулася до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. За життя
спадкодавця, вона піклувалася станом
її здоров'я, допомагала матеріально та
здійснила поховання за власний
рахунок.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 5 листопада 2013 року,
первісний позов задоволено частково.
Встановлено, що ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною сестрою
ОСОБА_5 Визнано за ОСОБА_5
право власності на 1/12 частину будинку
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті сестри ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3. У задоволенні
іншої частини позовних вимог
відмовлено. Зустрічний позов
задоволено частково. Визнано за ОСОБА_6
право власності на 1/12 частину
будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом після
смерті тітки ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3. У задоволенні
іншої частини вимог зустрічного позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 18 грудня
2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_6
задоволено частково. Рішення місцевого
суду змінено. У задоволенні позовних
вимог ОСОБА_5 відмовлено. Визнано за
ОСОБА_6 право власності на 1/6 частину
будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5 В іншій частині рішення
місцевого суду залишено без змін.

ОСОБА_5, не погоджуючись з даним
рішенням суду апеляційної інстанції
подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального
права, просить його скасувати із
залишенням в силі рішення місцевого
суду.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи первісний позов
ОСОБА_5 виходив з того, що на час
відкриття спадщини позивач постійно
проживав разом із спадкодавцем,
протягом строку, встановленого ст. 1270
ЦК України про відмову від спадщини не
заявив, отже вважається таким, що
прийняв спадщину. Вказані обставини є
підставою для визнання за ним права
власності на 1/12 частину спадкового
будинку.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи ОСОБА_5 у
задоволенні позовних вимог про
визнання за ним права власності на
1/6 частину спірного будинку, при
цьому, задовольняючи вимоги ОСОБА_6 про
визнання за нею право власності на 1/6
частину цього будинку апеляційний суд
виходив з того, що спадкоємців за
законом першої черги після смерті
ОСОБА_5 немає, спадкоємцями за законом
другої черги є рідний брат померлої
ОСОБА_5 та за правом представлення -
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 11 травня 2006 року
ОСОБА_6 звернулася до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_10 Інші
спадкоємці з заявами про прийняття
спадщини до нотаріальної контори не
зверталися. На час відкриття спадщини
ОСОБА_5 постійно із спадкодавцем ОСОБА_5
не проживав, тому спадщину після її
смерті не прийняв, оскільки проживання
в одному і тому самому житловому
будинку, але в окремій його квартирі не
може вважатися спільним із
спадкодавцем проживанням в розумінні
ст. 1268 ЦК України.

З такими висновками суду апеляційної
інстанції погодитися не можна,
оскільки вони зроблені без належного
з'ясування дійсних обставин справи,
прав та обов'язків сторін, без належної
оцінки наявних у матеріалах справи
доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Відповідно до ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до п.211 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України від 3 березня 2004
року доказом постійного проживання
разом із спадкодавцем можуть бути:
довідка житлово-експлуатаційної
організації, відповідного органу
місцевого самоврядування про те, що
спадкоємець безпосередньо перед
смертю спадкодавця проживав разом із
спадкодавцем; копія рішення суду, яке
набрало законної сили, про
встановлення факту своєчасного
прийняття спадщини; реєстраційний
запис у паспорті спадкоємця або в
будинковій книзі, який свідчить про те,
що спадкоємець постійно проживав разом
із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, інші документи, які
підтверджують факт постійного
проживання разом із спадкодавцем.

Вирішуючи даний спір суд, апеляційної
інстанції належним чином не перевірив
доводів позивача щодо його спільного
проживання разом із спадкодавцем на
час смерті, не встановив наявність
доказів, які за законом підтверджують
або спростовують вказані обставини.

Обмежившись посиланням на те, що
матеріали справи не містять доказів
які б спростовували факт не проживання
ОСОБА_5 разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, суд апеляційної
інстанції висновків місцевого суду
щодо встановлення зворотного не
спростував, доказів, якими керувався
суд та на які посилався ОСОБА_11 не
перевірив.

Зазначене вище свідчить про неповне
встановлення судом апеляційної
інстанції фактичних обставин, які
мають істотне значення для правильного
вирішення справи, неповноту перевірки
законності і обґрунтованості рішення
місцевого суду, порушення норм
процесуального права, що в свою чергу,
призвело до поверхневого вирішення
спору.

За таких обставин, ухвалене судом
апеляційної інстанції рішення не може
вважатися законним і обґрунтованим, у
зв'язку із чим, відповідно до ст.ст.336, 338
ЦПК України його слід скасувати з
передачею справи на новий розгляд до
цього ж суду.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК
України, Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Харківської області від 18 грудня 2013
року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної
інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткачук О.С. судді Висоцька
В.С. Колодійчук В.М. Умнова О.В.
Фаловська І.М.