АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді - доповідача
Стрижеуса А.М.,

суддів:
Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при
секретарі: Лужецькій І.С.

за участю: представника відповідача
ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_2, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_3 на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 16 травня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Лівобережного відділу державної
реєстрації шлюбів з державним Центром
розвитку сім'ї про визнання укладеного
шлюбу недійсним, -

Справа №2-1343/2012 № апеляційного
провадження:22-ц-796/9011/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Дубас
В.А.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Стрижеус А.М. В С Т А Н О В И
Л А:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4, ВРАЦС Дарницького РУЮ м.Києва
про визнання укладеного шлюбу
недійсним.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_3 посилався
на те, що 02 листопада 1994 року між
позивачем та відповідачем було
укладено шлюб, про що Лівобережним
міжрайонним управлінням реєстрації
шлюбів в м. Києві був внесений запис до
книги реєстрації актів про укладення
шлюбу за №2014. Однак, відповідач ні до
укладення шлюбу ні у момент його
укладення не повідомила позивача про
те, що вона має психічне захворювання,
яке є небезпечним як для життя і
здоров'я позивача у справі так і для
можливих нащадків. У зв'язку з
викладеним позивач просив суд визнати
шлюб укладений 02 листопада 1994 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 недійсним з моменту
його укладення.

Крім того, просив зобов'язати ВРАЦС
Дарницького РУЮ м. Києва анулювати
актовий запис внесений 02 листопада 1994
року у книгу реєстрації актів про
укладення шлюбу за №2014.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 16 травня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Лівобережного відділу державної
реєстрації шлюбів з державним Центром
розвитку сім»ї про визнання укладеного
шлюбу недійсним - відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду
представником позивача ОСОБА_2, який
діє на підставі довіреності в
інтересах ОСОБА_3, подано апеляційну
скаргу, в якій він просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на те, що рішення суду є
незаконним, необґрунтованим,
постановленим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_1 проти доводів
апеляційної скарги заперечував,
посилаючись на законність та
обґрунтованість рішення суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 та
його представник ОСОБА_2 не з'явилися,
про день та час розгляду справи
представник позивача повідомлявся
належним чином ( т.2 а.с.45), Лівобережний
відділ державної реєстрації шлюбів з
державним Центром розвитку сім'ї
надіслав суду листа в якому просив
розглянути справу без його участі (т.2
а.с.46)ё а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути справу за їх
відсутності у відповідності до вимог
ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
обґрунтованість та законність
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, сторони перебувають
у шлюбі зареєстрованому 02 листопада 1994
року Лівобережним міжрайонним
управлінням реєстрації шлюбів м. Києва,
актовий запис №2014 (а.с.6).

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом другої
групи за загальним захворюванням з 1999
року згідно довідки до акта огляду МСЕК
від 18.10.1999 року (а.с.7).

Згідно низки довідок та письмових
відповідей на запити суду з різних
медичних установ м. Києва: №1786 від
23.11.2011 року (а.с. 34), №039-10471/18 від 05.12.2011
року (а.с. 43), №039-11477/2 від 29.12.2011 року (а.с.
44), №039-12123/10 від 23.10.2012 року (а.с. 93) та
інших письмових доказів, ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Києва) в
диспансерному відділенні №1 Київської
міської психоневрологічної лікарні №2
перебувала під консультативним
наглядом з 1994 року з діагнозом
«Органічний розлад особистості та
поведінки внаслідок дисфункції
головного мозку», у 2001 році знята з-під
нагляду у зв'язку з відсутністю
відомостей.

З письмових відповідей на повторні
запити суду №061-522/02.01 від 30.01.2014 року
(а.с. 96), №160 від 29.01.2014 року (а.с. 198),
№061-1047/02.01 від 24.02.2014 року (а.с. 232) судом
(додатково встановлено, що ОСОБА_4
перебувала під згаданим вище
консультативним наглядом з жовтня 1994
року по листопад 2001 року.

Згідно зі ст.58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі.

Відповідно до п. 1 прикінцевих та
перехідних положень Сімейного кодексу
України від 01 січня 2002 року цей Кодекс
набирає чинності одночасно з набранням
чинності Цивільним кодексом України,
який у свою чергу набув чинності з 01
січня 2004 року.

За загальним правилом дії законів і
інших нормативно-правових актів в часі
(ч. 1 ст. 58 конституції України) норми
Сімейного кодексу України
застосовуються до сімейних відносин,
які виникли після набрання ним
чинності, тобто, не раніше 01 січня 2004
року. До сімейних відносин, які же
існували на вказану дату, норми СК
України застосовуються в частині лише
тих прав і обов'язків, які виникли після
набрання ним чинності.

Шлюб між сторонами у справі укладено 02
листопада 1994 року, тому на ці сімейні
правовідносини поширюється чинний на
той час Кодекс про шлюб та сім»ю
України (1969 року).

Згідно зі ст.15 КпШС України для
укладення шлюбу необхідна взаємна
згода осіб, які одружуються (воля цих
осіб мала бути направлена на створення
сім'ї).

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КпШС України (1969
року) позов про визнання шлюбу
недійсним може бути пред'явлений одним
з подружжя, прокурором і особами, права
яких порушені.

Статтею 45 КпШС України (1969 року)
передбачено, що шлюб може бути визнаний
недійсним в разі порушення умов,
встановлених статтями 15-17 цього
Кодексу, а також в разі реєстрації
шлюбу без наміру створити сім'ю
(фіктивний шлюб). Визнання шлюбу
недійсним

провадиться в судовому порядку.

В той же час, ст.45 КпШС не
передбачено такої підстави для
визнання шлюбу недійсним за рішенням
суду, як неповідомлення особою, яка
одружується, іншому з подружжя про стан
свого здоров'я.

Статтею 15 КпШС України передбачено, що
для укладення шлюбу необхідна взаємна
згода осіб, які одружуються, і
досягнення ними шлюбного віку. Статтею
16 цього ж Кодексу передбачено, що
шлюбний вік встановлюється у 18 років
для чоловіків і в 17 років для жінок.
Державна адміністрація районів,
районів міст Києва і Севастополя,
виконавчі комітети міських і районних
у містах Рад можуть у виняткових
випадках знижувати шлюбний вік.

Статтею 17 КпШС України визначено, що не
допускається укладення шлюбу: між
особами, з яких хоча б одна перебуває
вже в іншому шлюбі; між родичами по
прямій висхідній і низхідній лінії, між
повнорідними і неповнорідними братами
й сестрами, а також між усиновителями і
усиновленими; між особами, з яких хоча б
одна визнана судом недієздатною
внаслідок душевної хвороби або
недоумства.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо відсутності
підстав для повного задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 відповідають
обставинам справи та положенням
матеріального закону, суд надав вірну
оцінку наданим суду доказам.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не
впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин, застосовані
правильно.

Порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість постановленого по
даній справі рішення та відсутність
підстав для його скасування та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 16 травня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Суддя-доповідач:

Судді: