АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/3736/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/3120/14
Головуючий у 1-й інстанції Таранкова І.
Доповідач Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Комсомольського міського
суду Полтавської області від 29 липня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову посилався на те,
що перебуває з відповідачем в
зареєстрованому шлюбі з 27.05.1989 року.
Від шлюбу мають двох дітей : сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і неповнолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Одруження з
відповідачем видалось невдалим. На
протязі 9 місяців відповідач ОСОБА_2
проживає окремо. Шлюбні відносини
припинені з 2010 року. Спільне
господарство не ведеться. Подальше
сумісне життя і збереження сім'ї вважає
неможливим. Спір про розподіл майна, що
є спільною сумісною власністю,
вирішується судом в іншому
провадженні. Спору про проживання
неповнолітнього сина не виникає.

Рішенням Комсомольського міського
суду Полтавської області від 29 липня 2014
року вказаний позов задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований відділом
запису актів громадянського стану
виконкому Комсомольської міської ради
народних депутатів Полтавської
області 27.05.1989 року актовий запис № 182 -
розірвано.

Після розірвання шлюбу прізвище
відповідачу залишено «ОСОБА_2».

Позивач в апеляційній скарзі,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення змінити, виключивши із
його мотивувальної частини такі
обставини як встановлення судом часу
фактичного припинення шлюбу із лютого
2013 року та причини - подружньої зради.
Встановити час фактичного припинення
шлюбу із січня 2010 року. В решті рішення
просить залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апелянта, приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення за наступних
підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 27 травня 1989 року між
сторонами у відділі ЗАГС
Комсомольської міської Ради народних
депутатів Полтавської області, був
зареєстрований шлюб, актовий запис №
182.

Від шлюбу сторони мають
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає з батьком.

За рішенням Комсомольського міського
суду від 26 березня 2014 року з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти
в розмірі 1/4 частини заробітку
починаючи з 03.12.2013 року до досягнення
дитиною повноліття.

Ухвалою Комсомольського міського суду
від 02 квітня 2014 року за клопотанням
відповідача сторонам надавався строк
на примирення 2 місяці, але сторони не
примирилися.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

З урахуванням того, що рішення
Комсомольського міського суду
Полтавської області від 29 липня 2014
року, апелянтом оскаржено лише в
частині визначення часу припинення
шлюбних відносин та їх причини, колегія
суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги.

Відповідно до частин
першої-другої статті 21 СК України
шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у органі
державної реєстрації актів цивільного
стану. Проживання однією сім'єю жінки
та чоловіка без шлюбу не є підставою
для виникнення у них прав та обов'язків
подружжя.

Відповідно до статті 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли
дружина та чоловік у зв'язку з
навчанням, роботою, лікуванням,
необхідністю догляду за батьками,
дітьми та з інших поважних причин не
проживають спільно. Дитина належить до
сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно
з ними не проживає. Сім'я створюється на
підставі шлюбу, кровного споріднення,
усиновлення, а також на інших
підставах, не заборонених законом і
таких, що не суперечать моральним
засадам суспільства.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007
р. «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» у рішенні
суду про розірвання шлюбу, зокрема, має
бути зазначено час та причини
фактичного припинення шлюбу.

Суд вважав встановленим, що шлюб між
сторонами фактично припинений на
початку лютого 2013 року, коли відповідач
забрала свої особисті речі і пішла з
будинку по АДРЕСА_1. При цьому зазначив,
що причиною фактичного припинення
шлюбу сторін є відсутність
взаєморозуміння та подружня
невірність позивача.

Відповідно до положень ст.ст. 57, 60 ЦПК
України доказами є будь які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір, а також доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Із змісту аудіозапису судового
засідання суду першої інстанції, в
якому були допитані в якості свідків
ОСОБА_3, старший син сторін, ОСОБА_5,
двоюрідна сестра позивача, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, що працюють по найму продавцями
у магазині в м. Кременчуці у приватного
підприємця ОСОБА_1 - позивача по справі,
колегія суддів вважає, що покази
вказаних свідків не доводять
фактичного припинення подружніх
стосунків між сторонами саме з січня 2010
року, а лише підтверджують, що останні
перебували в напружених стосунках,
однак вели спільне господарство та
мали взаємні права і обов'язки.

Тому вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та,
давши їм належну правову оцінку,
постановив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами та поясненнями
самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків місцевого
суду, зводяться до переоцінки доказів і
незгоди із висновками суду щодо
обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції з'ясовано всі обставини та
надано їм належну правову оцінку.
Порушень норм матеріального та
процесуального права, які б могли
призвести до зміни чи скасування
оскаржуваного рішення судовою
колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 314,
315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду
Полтавської області від 29 липня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/
Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Бутенко С.Б.
/підпис/ Обідіна О.І.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області
_______________ Панченко О.О.