Справа № 627/683/14-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Краснокутський районний суд
Харківської області в складі :
головуючого судді - Каліберди В.А.,
з участю секретаря - Ніколайчик А.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт
Краснокутськ Харківської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Козіївське" про
розірвання договору оренди землі, -
12 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовною заявою до ТОВ
"Козіївське" про розірвання договору
оренди землі, повернення земельної
ділянки та стягнення заборгованості по
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідно до Державного
акту на право власності на земельну
ділянку, йому на праві приватної
власності належить земельна ділянка
площею 5,3312 га, яка розташована на
території Каплунівської сільської
17 квітня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ
"Козіївське" був укладений договір
оренди вищевказаної земельної ділянки.
Відповідно до умов даного договору
було встановлено розмір орендної плати
та строки її сплати, однак відповідач,
незважаючи на умови договору,
несвоєчасно і не в повному обсязі
здійснює оплату за користування
земельною ділянкою, а за 2013 рік взагалі
не розрахувався за користування
Викладені обставини змусили позивача
звернутися до суду за захистом своїх
В судовому засіданні представник
позивача, що діє на підставі
довіреності, в усному порядку зменшив
позовні вимоги та прохав лише
розірвати договір оренди землі від
17.04.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ
Представник відповідача - товариства з
обмеженою відповідальністю
"Козіївське" в судове засідання
повторно не з'явився, про причини
неявки суду не повідомив, про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином та в установлений
У відповідності до ст.ст. 224, 169 ч. 4 ЦПК
України, враховуючи те, що відповідач
про слухання справи повідомлений
належним чином, однак в судове
засідання повторно не з'явився, про
причину неявки суду не повідомив, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності відповідача та
постановити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, з'ясувавши обставини справи,
дослідивши письмові матеріали справи,
вважає, що уточнені позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_1 є власником земельної
ділянки площею 5,3312 га, розташованої на
території Каплунівської сільської
ради Краснокутського району
Харківської області, що
підтверджується Державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ХР №059536.
17 квітня 2007 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ
"Козіївське" договір оренди належної
йому земельної ділянки. Вищезазначений
договір був зареєстрований у відділі
Держкомзему у Краснокутському районі
Харківської області.
Таким чином, між ОСОБА_1 та ТОВ
"Козіївське" склалися договірні
правовідносини, врегульовані нормами
ЦК України, ЗК України та Законом
України "Про оренду землі".
Зокрема, статтями 1 та 13 Закону України
„Про оренду землі" передбачено, що
оренда землі - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності. Договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння та користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.
Згідно ч.1 ст. 6 Закону України "Про
оренду землі" орендарі набувають права
оренди земельної ділянки на підставах
і в порядку, передбачених Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим та іншими законами України
і договором оренди землі.
Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України право оренди землі виникає
після укладання договору оренди та
його державної реєстрації.
Відповідно до ст. 792 ЦК України за
договором найму (оренди) земельної
ділянки наймодавець зобов'язується
передати наймачеві земельну ділянку на
встановлений договором строк у
володіння та користування за плату.
Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України "Про
оренду землі" істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
На момент укладення договору сторони
обумовили всі істотні для даного виду
договору умови. Зокрема, було
визначено, що орендар повинен щорічно
виплачувати орендну плату в грошовій
формі в розмірі 2277,70 грн. Орендна плата
вноситься до 20 числа першого за звітним
роком місяця (п.п. 9, 11).
Згідно з ч.4 ст.23 Закону України "Про
оренду землі" орендар зобов'язаний
виконувати обов'язки відповідно до
умов договору оренди.
Однак, як вбачається з пояснень
представника позивача, відповідачем
систематично порушувалися
зобов'язання щодо своєчасності
розрахунку за користування земельною
ділянкою, а орендну плату за 2013 рік
взагалі не сплачено та жодних послуг зі
сторони відповідача в рахунок
орендної плати позивач також не
отримував. Окрім цього, позивач
жодного разу не отримував орендну
плату в грошовій формі, що є також
порушення п.9 Договору. Також,
відповідачем в порушення п.14 Договору,
жодного разу не сплачувалася пеня за
несвоєчасну сплату орендної плати.
Натомість, відповідачем, на
підтвердження виконання взятих на себе
зобов'язань щодо оплати позивачу за
орендовану земельну ділянку, не надано
жодних доказів, а запити суду щодо
надання відомостей про отримання
позивачем орендної плати залишилися
Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України,
доказами є будь - які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.
Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
За приписами ст.ст.31, 32 Закону України
"Про оренду землі" на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, на
вимогу однієї із сторін договір оренди
може бути достроково розірваний за
рішенням суду в порядку, встановленому
законом.

Тобто, Законом передбачена можливість
розірвання договору при невиконанні
сторонами обов'язків, зокрема щодо
сплати орендної плати.

Крім того, пунктом 38 укладеного між
сторонами договору передбачено, що дія
договору припиняється шляхом його
розірвання за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у наслідок
невиконання другою стороною
обов'язків, передбачених договором, та
внаслідок випадкового знищення,
пошкодження орендованої земельної
ділянки, яке істотно перешкоджає її
використанню, а також з інших підстав,
визначених законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу
України договір може бути змінено чи
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
порушенням шкоди друга сторона значною
мірою позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Зазначене положення ЦК України
повністю відповідає захисту права
власності, яке гарантується ст.1
Протоколу №1 до Європейської Конвенції
з прав людини та основних свобод, що у
відповідності до ст.9 Конституції
України є частиною національного
законодавства. Так, рішенням
Європейського Суду з прав людини від
29.11.1991 року "Пайн Велей Девелопмент ЛТД"
проти Ірландії, в якому розкрито зміст
захисту права власності, зазначається,
що власники мають право претендувати
щонайменше на законне сподівання на
можливість користування своєю
власністю.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що невиплата передбаченої
договором орендної плати є порушенням
істотних умов договору зі сторони
відповідача, що, в свою чергу, є
підставою для розірвання договору
оренди.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215,
224-226 ЦПК України, ст.ст. 629, 651 ЦК України,
ст.ст.13, 15, 23, 31, 32 Закону України „Про
оренду землі", суд -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю
"Козіївське" про розірвання договору
оренди землі - задовольнити.

Розірвати договір оренди землі,
укладений 17 квітня 2007 року між ОСОБА_1
та товариством з обмеженою
відповідальністю "Козіївське".

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Краснокутський районний суд
Харківської області шляхом подачі в
10-денний термін з дня його проголошення
апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, що може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
ним копії рішення. Без попереднього
подання такої заяви заочне рішення
оскарженню відповідачем в
апеляційному порядку не підлягає.

Суддя
В.А.Каліберда