Справа № 199/907/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

„11" квітня 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

за участі представників позивача -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську у
порядку заочного розгляду цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, де
третя особа Амур-Нижньодніпровська
районна у м. Дніпропетровську рада про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою шляхом
зобов'язання до примусового
відновлення меж земельної ділянки та
виконання рішення погоджувальної
комісії районної ради,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із
даним позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що відповідачем не
виконується рішення сесії
Амур-Нижньодніпровської у місті
Дніпропетровську ради від 28.11.2012 року
про вирішення спору з питань суміжного
землекористування, де розташоване
домоволодіння № 156 (кв.1 та кв. 2), яким
погоджений висновок комісії з питань
розгляду земельного спору про
відновлення меж земельної ділянки.

Фактичні обставини справи
полягають у тому, що домоволодіння
АДРЕСА_1 належить двом співвласникам:
позивачу - ОСОБА_3 належить 35/50 частин
домоволодіння на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого 22 січня
2008 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрованого в реєстрі за №226 та
зареєстрованому 21.02.2008 р. в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно, інші 15/50 частин
домоволодіння належать відповідачу -
ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу від 18.05.2011 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрованого в реєстрі № 2012.
Зазначене підтверджується довідкою КП
«ДМБТІ» від 20.04.12р. № 5191.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
18 липня 1994 р. по цивільній справі №
2-1497/1994 року за позовами колишніх
власників домоволодіння,
правонаступниками яких є співвласники
домоволодіння - ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
домоволодіння АДРЕСА_1 розділено у
натурі та за адресою вказаного
домоволодіння був визначений порядок
користування земельною ділянкою
загальним розміром 639 кв.м. Так,
зазначеним рішенням суду колишньому
співвласнику домоволодіння ОСОБА_8, за
яким визнано право власності на 15/50
частин домоволодіння виділено на
праві власності в будинку А-1
приміщення 2-2, 2-3, сіни а1-1, сарай Е,
уборну Ж, ворота № 3. Зараз власником
цієї частини та зазначених приміщень є
ОСОБА_4 до якої перейшли усі права та
обов'язки. Цим же рішенням колишньому
співвласнику домоволодіння ОСОБА_9, за
яким визнано право власності на 35/50
частин домоволодіння, виділено на
праві власності в будинку А-1
приміщення 1-2, 1-3, сіни а-1, ганок «а»,
літню кухню - Б-1, ганок «б», вбиральню В,
сарай Г-1, погріб Д, душ З, мощення № 1,
хвіртку № 4, огорожу № 5, колодязь № 2,
огорожі № 1, 6, 7 залишені в загальному
користуванні співвласників. Зараз
власником цієї частини та зазначених
приміщень є ОСОБА_3, якій ОСОБА_9 продав
належну йому частину домоволодіння за
договором купівлі-продажу.

Окрім того, цим судовим рішенням
визначений порядок користування
земельною ділянкою, за яким виділено в
користування співвласнику ОСОБА_8
(зараз співвласниця ОСОБА_4.) земельну
ділянку площею 272 кв.м зі сторони
будинку № 158, ОСОБА_9 (зараз
співвласниця ОСОБА_3) виділено в
користування земельну ділянку площею
363 кв.м зі сторони будинку АДРЕСА_1.
Земельна ділянка площею 4 кв.м. залишена
в загальному користуванні обох
співвласників.

Міжміським бюро технічної
інвентаризації складений висновок 28
травня 1993 р., на підставі якого
вищезазначеним судовим рішенням
проведений поділ домоволодіння та
визначений порядок користування
земельною ділянкою за варіантом № 1
висновку технічної експертизи, який
також міститься в матеріалах
інвентаризаційної справи, що
зберігається в КП «ДМБТІ».

З даного висновку технічної експертизи
вбачається інша межа між визначеним
порядком користування земельною
ділянкою ніж та яка зараз неправомірно
порушена іншим співвласником,
відповідачкою ОСОБА_4, що
підтверджується планами земельної
ділянки, складеними спеціалістами КП
«ДМБТІ» 17.01.2008р. та 06.05.2011р. Межа
земельної ділянки визначена висновком
технічної експертизи, за яким ухвалено
судове рішення, розташована таким
чином що земельні ділянки
співвласників відокремлені та є прохід
(хвіртка № 8) на город позивача зі
сторони сараю Г, належного позивачу.

Позивач посилається на те, що зараз на
плані земельної ділянки немає відступу
від сараю «Г» позивача, а межа
проходить вдовж стіни сараю «Г», що
суперечить рішенню суду, ухваленому на
підставі висновку технічної
експертизи. Між тим на даних планах від
17.01.2008 р. зазначений вхід перед належним
позивачем сараєм «Г». Не зважаючи на
те, що рішення суду ухвалене за позовом
між попередніми співвласниками,
відповідно до матеріальних норм права
воно розповсюджується та має силу для
наступних співвласників, що змінились,
але до них перейшли усі права та
обов'язки попередніх співвласників,
правонаступниками яких є ОСОБА_3 та
відповідач ОСОБА_4

На даний час співвласник ОСОБА_4, якій
належить 15/50 частин домоволодіння та в
користуванні якої перебуває земельна
ділянка площею 272 кв.м, почала
перешкоджати позивачу у користуванні
земельною ділянкою площею 363 кв.м., що
була виділена у користування за
рішенням суду ОСОБА_9, правонаступником
якого є ОСОБА_3, оскільки останнього
купила у нього у встановленому законом
порядку 35/50 частин домоволодіння.

ОСОБА_4 зробила неможливим вхід до
городу позивачу, оскільки закрила
хвіртку під № 8 (встановила огорожу), з
якої проходе вхід до городу позивача,
розташовану перед сараєм під літерой
«Г», та позивач взагалі не має доступу
до свого городу. Окрім того, вона
користується частиною земельної
ділянки, що за рішенням суду була
виділена у користування колишньому
співвласнику ОСОБА_9, у якого позивач
купила 35/50 часток домоволодіння, та
правонаступником якого є позивач, а
саме: земельною ділянкою впродовж
належного позивачу сараю під літ. «Г»
та частиною її городу, оскільки вона
самовільно перенесла межу земельної
ділянки, встановив паркан по всій
довжині городу, чим неправомірно
захопила частину земельної ділянки, що
перебувала у користуванні позивача.

Разом з тим, у липні 2011 р. чоловік
ОСОБА_4 влаштував бійку, та спричинив
тілесні ушкодження у вигляді синців та
саден, а співвласниця домоволодіння
ОСОБА_4 заявляє позивачеві, що вона що
хоче, той й буде робити на своїй
земельній ділянці.

Позивач посилається на те, що
відповідно до частини першої статті 158
ЗК України земельні спори
вирішуються судами, органами місцевого
самоврядування та органами виконавчої
влади з питань земельних ресурсів.

Органи місцевого самоврядування
вирішують земельні спори у межах
населених пунктів щодо меж земельних
ділянок, що перебувають у власності і
користуванні громадян, та додержання
громадянами правил добросусідства, а
також спори щодо розмежування меж
районів у містах.

Відповідно до рішення сесії ХХIV
скликання Дніпропетровської міської
ради від 06.11.2002р. № 41/4 «Про визначення
повноважень районних у місті рад з
питань вирішення земельних спорів» на
підставі ст. 158-161 Земельного кодексу
України та враховуючи необхідність
забезпечення вирішення відповідно до
закону земельних спорів у місті міська
рада вирішила визначити, що районні у
місті ради вирішують земельні спори
відповідно до вимог чинного
законодавства щодо меж земельних
ділянок, які перебувають у власності і
користуванні громадян по фактичному
розміщенню приватних домоволодінь, та
додержання громадянами правил
добросусідства з урахуванням
розташування земельних ділянок на
територіях відповідних районів та
затвердила Тимчасове положення про
комісію з питань розгляду земельних
спорів у місті ради.

Відповідно до п.2 Тимчасового положення
відповідно до вимог ст. 158 Земельного
кодексу України комісія надає на
розгляд райради висновки та проекти
рішень про вирішення спорів щодо меж
земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян по
фактичному розміщенню приватних
домоволодінь та додержання
громадянами правил добросусідства.
Комісія є дорадчим органом; її висновки
носять рекомендаційний характер і є
підставою для прийняття рішення із
зазначеного питання райрадою або для
розгляду питання у судовому порядку.

Отже в зв'язку з виникненням спору з
приводу меж з одним із користувачів
суміжної земельної ділянки АДРЕСА_1,
яким є відповідачка ОСОБА_4, у травні 2012
р. позивач звернулась із заявою до
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради про
передачу вищевикладеного питання на
розгляд комісії з питань розгляду
земельних спорів районної у місті ради
(дорадчого органу) для отримання
висновку комісії з питань розгляду
земельного спору з питань суміжного
землекористування між ОСОБА_3,
співвласником 35/50 частин домоволодіння
АДРЕСА_1, та ОСОБА_4, співвласником 15/50
частин домоволодіння АДРЕСА_1, згідно з
порядком користування земельною
ділянкою, що був визначений рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 18 липня 1994
р. по справі №2-1497/1994 р., узгодивши на
підставі цього рішення межі
земельної ділянки між
співвласниками, оскільки в супереч
зазначеному судовому рішенню суду
співвласник ОСОБА_4 порушує правила
добросусідства та встановлений
рішенням суду порядок користування
земельною ділянкою, забороняючи
позивачу безперешкодно користуватись
земельною ділянкою площею 363 кв.м. з
підготуванням вмотивованого висновку
комісії та проекту рішення із
зазначеного питання на розгляд
районної ради або для розгляду питання
у судовому порядку.

Дана заява була розглянута та
відповідно до пропозиції комісії з
питань розгляду земельних спорів при
Амур-Нижньодніпровській районній у
місті Дніпропетровську раді
встановлено відновити межу розподілу
земельної ділянки домоволодіння
АДРЕСА_1 згідно часток 15/50 та 35/50 у
відповідності до першого варіанту
технічної експертизи (схема № 1), гр.
ОСОБА_4 встановлено розмістити огорожу
відповідно до відновленої межі. Гр.
ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 звернутися до КП
«ДМБТІ» Дніпропетровської обласної
ради щодо внесення змін у технічну
документацію на домоволодіння.

Рішенням сесії шостого скликання
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради від 28.11.2012
р., № 8/16-6 погоджено з висновком комісії
з питань розгляду земельного спору
домоволодіння АДРЕСА_1, які викладені у
протоколі від 07.09.2012 р. № 2.

На засіданні комісії з питань розгляду
земельних спорів при
Амур-Нижньодніпровській районній у
місті Дніпропетровську раді, яке
відбулось 07.09.2012 р. була присутня
ОСОБА_4, яка погодилась з прийнятим
комісією рішенням, оскільки у
подальшому не оскаржувала його у
судовому порядку.

Не зважаючи на прийняте комісією
рішення, яке погоджене рішенням сесії
шостого скликання
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради від 28.11.2012
р. № 8/16-6, відповідачка ОСОБА_4 його не
виконує та продовжує користуватись
земельною ділянкою, яка за документами
повинна перебувати у користуванні
позивача, та яку самовільно захопила
ОСОБА_4, спричинив позивачу значну
шкоду своїми діями, оскільки позбавила
позивача права вільного проходу на
свій город та до своїх споруд та
будівель.

Позивач посилається також на те,
що у січні 2013 р. вона звернулася до
ОСОБА_4 із заявою, у якій пропонувала їй
визначитись з терміном виконання
рішення вищезазначеної комісії щодо
відновлення меж розподілу земельної
ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 згідно
часток 15/50 та 35/50 у відповідності до
першого варіанту технічної експертизи
(схема № 1) та повідомити позивача коли
покладений на неї обов'язок буде
виконаний. Разом з тим, у своїй заяві до
ОСОБА_4 позивач попередила її про те,
якщо рішення комісії з питань розгляду
земельних спорів при
Амур-Нижньодніпровській районній у
місті Дніпропетровську раді, яке
відбулось 07.09.2012 р., не буде виконане,
позивач буду вимушена звернутись з
цивільним позовом до суду щодо
примусового виконання цього рішення.

Оскільки ніякої відповіді від ОСОБА_4
не поступило, ОСОБА_3 19 березня 2013 р.
змушена була звернутись із заявою до
Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС
України в Дніпропетровській області
про вчинене кримінальне
правопорушення та з метою притягнення
до кримінальної відповідальності
ОСОБА_4 за ознаками статті 197-1 КК
України. 19 березня 2013 р. заява була
прийнята, за нею були внесені
відповідні відомості до Єдиного
реєстру досудових розслідувань та
порушено кримінальне провадження №
0001753 за ознаками складу злочину
передбаченого ст. 197-1 ч.1 КК України.
Постановою слідчого СК АНД РВ ДМУ ГУМВС
України в Дніпропетровській області
ОСОБА_10 від 21 червня 2013 р. кримінальне
провадження, внесене до Єдиного
реєстру досудових розслідувань №
0001753 від 19.03.2013 р., було закрите у
зв'язку з відсутністю в діянні складу
кримінального правопорушення. У липні
2013 р. позивач оскаржила дії органу
міліції до прокуратури
Амур-Нижньодніпровського району м.
Дніпропетровська, та у відповіді від
26.07.2013 р. №139с13 отримала роз'яснення з
приводу виниклого питання щодо
користування земельною ділянкою
розташованою за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Грінченко, буд.
156, звернутися до суду.

На переконання позивача, вищезазначені
факти свідчать про порушення
відповідачем прав позивача щодо
користування земельною ділянкою, на
якій розташоване належне на праві
спільної часткової власності
домоволодіння, та невиконання
відповідачем пропозиції комісії з
питань розгляду земельних спорів при
Амур-Нижньодніпровській районній у
місті Дніпропетровську ради, яка
погоджена рішенням сесії шостого
скликання Амур-Нижньодніпровської
районної у місті Дніпропетровську ради
від 28.11.2012 р. №8/16 - 6, в результаті чого
позивач та члени її сім'ї позбавлені
права безперешкодного користування
земельною ділянкою, яка була виділена у
встановленому законом порядку.
Позивачем наголошується також на
тому, що разом із нею також страждає
член її сім'ї - батько ОСОБА_11, який є
інвалідом першої групи Великої
Вітчизняної Війни, позивач не має
змоги навіть вивести його на повітря
у свій сад, оскільки співвласницею
ОСОБА_4 протиправно захоплена частина
земельної ділянки, яка перебуває у
користуванні позивача та її дії
відповідача залишаються
непокараними, та в результаті таких
неправомірних дій відповідача позивач
не в змозі підтвердити межі земельної
ділянки за вищезазначеною адресою для
оформлення приватизації земельної
ділянки.

Підставу позову становлять приписи
ст.ст. 16, 391 ЦК України, ст.ст. 106, 107, 152, 158
ЗК України тощо.

Предмет позову становить вимога
усунути ОСОБА_3 перешкоди в
користуванні земельної ділянки
розміром 363 кв.м., на якій розташоване
домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом
зобов'язання співвласницю ОСОБА_4
відновити межі зазначеної земельної
ділянки та виконати пропозицію комісії
з питань розгляду земельних спорів при
Амур-Нижньодніпровській районній у
місті Дніпропетровську Ради від
07.09.2012р., погоджену рішенням сесії
шостого скликання
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради від 28.11.2012
р. № 8/16-6, якою встановлено відновлення
межі розподілу земельної ділянки
домоволодіння АДРЕСА_1 згідно часток
15/50 та 35/50 у відповідності до першого
варіанту технічної експертизи (схема №
1), що визначений встановленим рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 18 липня 1994
року по справі № 2-1497/1994 рік порядком
користування земельною ділянкою, гр.
ОСОБА_4 розмістити огорожу відповідно
до відновленої межі, зобов'язав її
перенести паркан (межу) земельної
ділянки по всій довжині городу згідно
схеми №1.

У судовому засіданні представники
позивача вимоги позову підтримали
повністю, пояснили, що проблеми з
питання землекористування виникли із
ОСОБА_4, а до того, як вона заселилася,
все було гаразд, та надали пояснення,
аналогічні викладеним в позовній
заяві, просили суд повністю
задовольнити поданий позов.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України
у разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення); за ст. 224
ЦПК України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

У судове засідання відповідач,
належним чином повідомлений, повторно
не з'явився, причини неявки не
повідомив, не надав заяви про розгляд
справи у його відсутності, не
скористався правом надання заперечень
проти позову, у зв'язку з чим суд у
порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою
позивача вирішує справу у порядку
заочного розгляду на підставі наявних
у справі доказів.

Заслухав пояснення осіб, які
беруть участь у справі, та дослідив
докази в межах заявлених вимог згідно
ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до
висновку про наявність підстав для
ухвалення рішення про задоволення
позову повністю, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог
ст.ст. 57-59 ЦПК України; відповідно до ч. 1
ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

За розгляду справи представники
позивача, на переконання суду, довели
ті обставини, на які посилали ся як на
підставу своїх вимог, надавши докази
відповідно до вимог ст.ст. 57-59 ЦПК
України, та, розглядаючи цивільну
справу, судом встановлено, що
домоволодіння АДРЕСА_1 належить двом
співвласникам: позивачу - ОСОБА_3
належить 35/50 частин домоволодіння на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого 22 січня 2008 р. приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
(реєстр №226) та зареєстроване 21.02.2008 р.
в електронному Реєстрі прав власності
на нерухоме майно, інші 15/50 частин
домоволодіння належать відповідачу -
ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу від 18.05.2011 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 (реєстр №
2012), що підтверджується довідкою КП
«ДМБТІ» від 20.04.12 р. № 5191.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
18 липня 1994 р. (а.с. 13-16) у цивільній
справі № 2-1497/1994 р. за позовами колишніх
власників домоволодіння,
домоволодіння АДРЕСА_1 розділено у
натурі та за адресою вказаного
домоволодіння був визначений порядок
користування земельною ділянкою
загальним розміром 639 кв.м.

Так, зазначеним рішенням суду (а.с. 13-16)
колишньому співвласнику домоволодіння
ОСОБА_8, за яким визнано право власності
на 15/50 частин домоволодіння,
виділено на праві власності в будинку
А-1 приміщення 2-2, 2-3, сіни а1-1, сарай Е,
вбиральню Ж, ворота № 3.

На даний час власником цієї частини та
зазначених приміщень є ОСОБА_4, до якої
перейшли усі права та обов'язки
попереднього власника. Цим же судовим
рішенням колишньому співвласнику
домоволодіння ОСОБА_9, за яким визнано
право власності на 35/50 частин
домоволодіння, виділено на праві
власності в будинку А-1 приміщення 1-2, 1-3,
сіни а-1, ганок «а», літню кухню - Б-1,
ганок «б», вбиральню В, сарай Г-1, погріб
Д, душ З, мощення № 1, хвіртку № 4,
огорожу № 5, колодязь № 2, огорожі № 1, 6, 7
залишені в загальному користуванні
співвласників. Зараз власником цієї
частини та зазначених приміщень є
ОСОБА_3, якій ОСОБА_9 продав належну йому
частину домоволодіння за договором
купівлі-продажу, зазначеного вище (а.с.
10).

Разом з тим, даним судовим рішенням
(а.с. 13-16) визначений порядок
користування земельною ділянкою:
виділено в користування співвласнику
ОСОБА_8 ( на даний час співвласниця
ОСОБА_4.) земельну ділянку площею 272 кв.м
зі сторони будинку № 158, ОСОБА_9 (на
даний час співвласниця ОСОБА_3)
виділено в користування земельну
ділянку площею 363 кв.м зі сторони
будинку АДРЕСА_1.

Земельна ділянка площею 4 кв.м залишена
в загальному користуванні обох
співвласників.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо
жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Таким чином, право користування
зазначеною вище земельною ділянкою, на
якій розміщені об'єкти нерухомого
майна, право власності на які звикло у
сторін в даній справі на підставі
цивільно-правовоих угод, перейшло до
ОСОБА_3 та до ОСОБА_4 на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Міжміським бюро технічної
інвентаризації складений висновок від
28 травня 1993 р., на підставі якого
вищезазначеним судовим рішенням
проведений поділ домоволодіння та
визначений порядок користування
земельною ділянкою за варіантом №1
висновку технічної експертизи, з якого
вбачається, що земельні ділянки
співвласників відокремлені та є прохід
(хвіртка № 8) на город позивача зі
сторони сараю Г, належного позивачу, та
через дії відповідача, яка закрила
хвіртку під № 8 (встановила огорожу), з
якої проходе вхід до городу позивача,
розташовану перед сараєм під літерой
«Г», позивач не має доступу до свого
городу. Разом з тим, відповідач
користується частиною земельної
ділянки, яка на підставі рішення суду
була виділена у користування
колишньому співвласнику ОСОБА_9, у
якого позивач купила 35/50 часток
домоволодіння, та правонаступником
якого є позивач, а саме земельною
ділянкою впродовж належного позивачу
сараю під літ. «Г» та частиною її
городу, оскільки відповідач
самовільно перенесла межу земельної
ділянки, встановив паркан по всій
довжині городу, чим неправомірно
захопила частину земельної ділянки, що
перебувала у користуванні позивача.

Спір розглядався органом місцевого
самоврядування: відповідно до рішення
сесії ХХIV скликання Дніпропетровської
міської ради від 06.11.2002 р. № 41/4 «Про
визначення повноважень районних у
місті рад з питань вирішення земельних
спорів» на підставі ст. 158-161 Земельного
кодексу України та враховуючи
необхідність забезпечення вирішення
відповідно до закону земельних спорів
у місті міська рада вирішила визначити,
що районні у місті ради вирішують
земельні спори відповідно до вимог
чинного законодавства щодо меж
земельних ділянок, які перебувають у
власності і користуванні громадян по
фактичному розміщенню приватних
домоволодінь, та додержання
громадянами правил добросусідства з
урахуванням розташування земельних
ділянок на територіях відповідних
районів та затвердила Тимчасове
положення про комісію з питань
розгляду земельних спорів у місті ради.

Відповідно до п.2 Тимчасового положення
та відповідно до вимог ст. 158 Земельного
кодексу України комісія надає на
розгляд райради висновки та проекти
рішень про вирішення спорів щодо меж
земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян по
фактичному розміщенню приватних
домоволодінь та додержання
громадянами правил добросусідства.
Комісія є дорадчим органом; її висновки
носять рекомендаційний характер і є
підставою для прийняття рішення із
зазначеного питання райрадою або для
розгляду питання у судовому порядку.

Так, у травні 2012 р. позивач звернулась з
заявою до Амур-Нижньодніпровської
районної у місті Дніпропетровську ради
про передачу вищевикладеного питання
на розгляд комісії з питань розгляду
земельних спорів районної у місті ради
(дорадчого органу) для отримання
висновку комісії з питань розгляду
земельного спору з питань суміжного
землекористування, та відповідно до
пропозиції комісії з питань розгляду
земельних спорів при
Амур-Нижньодніпровській районній у
місті Дніпропетровську раді
встановлено відновити межу розподілу
земельної ділянки домоволодіння
АДРЕСА_1 згідно часток 15/50 та 35/50 у
відповідності до першого варіанту
технічної експертизи (схема № 1), гр.
ОСОБА_4 встановлено розмістити огорожу
відповідно до відновленої межі, та гр.
ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 звернутися до КП
«ДМБТІ» Дніпропетровської обласної
ради щодо внесення змін у технічну
документацію на домоволодіння.

Рішенням сесії шостого скликання
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради від 28.11.2012
р. № 8/16-6 погоджено з висновком комісії
з питань розгляду земельного спору
домоволодіння АДРЕСА_1, які викладені у
протоколі від 07.09.2012 р. № 2, утім, дане
рішення не виконується відповідачем,
чим порушуються права позивача на
користування земельною ділянкою, яка
була виділена у встановленому законом
порядку.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу
України держава забезпечує громадянам
та юридичним особам рівні умови
захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст.
152 ЗК України).

З урахуванням вищенаведеного, для
суду вбачаються підстави для захист
управ позивача в обраний спосіб
повністю.

Питання про розподіл судових
витрат вирішено у відповідності до
ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 212, 214-215, 224, 226
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, де третя
особа Амур-Нижньодніпровська районна у
м. Дніпропетровську рада про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою шляхом зобов'язання до
примусового відновлення меж земельної
ділянки та виконання рішення
погоджувальної комісії районної ради
задовольнити повністю.

Усунути ОСОБА_3 перешкоди в
користуванні земельною ділянкою
розміром 363 кв.м, на якій розташоване
домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом
зобов'язання ОСОБА_4 відновити межі
зазначеної земельної ділянки та
виконати рішення
Амур-Нижньодніпровської районної у м.
Дніпропетровську ради від 28.11.2012 р.
№8/16-6 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 судові витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору, в розмірі 243,60
грн.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України: рішення
може бути оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя