Дата документу 21.10.2014
Справа № 334/7662/14-ц
Провадження № 2/334/2858/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Колесник С.Г.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду про
стягнення заборгованості, де зазначив,
що 08.02.2005 року ОСОБА_1 отримав кредит у
розмірі 2 000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну карту зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36,00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення що відповідає строку дії
картки.

Позивачем умови кредитного договору
були виконані в повному обсязі.

Відповідач взяті на себе обов'язки,
щодо виконання умов договору, не
виконував, у зв'язку з чим виникла
заборгованість у розмірі 7 963,94 грн.

Просить стягнути з відповідача суму
заборгованості за кредитним договором
та понесені судові витрати.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав заяву про
слухання справи без його участі, просив
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, не заперечує проти
проголошення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 до суду не з'явився,
про день та час слухання справи
повідомлений відповідно до вимог ст.ст.
74-76 ЦПК України, заперечень суду не
надав. На адресу суду повернувся
конверт з відміткою «За закінченням
терміну зберігання».

Суд за згодою представника позивача,
вважає можливим провести заочний
розгляд справи, на підставі матеріалів
справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4, 224-226
ЦПК України, за відсутністю
відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, якими обмінялися сторони.
Крім того, даний договір є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом Згідно з п. 1.31 ст. 1
ЗУ «Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні», платіжний
інструмент - засіб певної форми на
паперовому, електронному чи іншому
виді носія інформації, використання
якого ініціює переказ коштів з
відповідного рахунка платника. До
платіжних інструментів відносяться
документи на переказ та спеціальні
платіжні засоби Відповідно до п. 1.27 ст. 1
ЗУ «Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» платіжна картка -
спеціальний платіжний засіб у вигляді
емітованої в установленому
законодавством порядку пластикової чи
іншого виду картки, що
використовується для ініціювання
переказу коштів з рахунка платника або
з відповідного рахунка банку з метою
оплати вартості товарів і послуг,
перерахування коштів зі своїх рахунків
на рахунки інших осіб, отримання коштів
у готівковій формі в касах банків через
банківські автомати, а також
здійснення інших операцій,
передбачених відповідним договором

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

В судовому засіданні встановлено, що
08.02.2005 року між ЗАТ «Комерційний Банк
«Приватбанк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство КБ
«Приватбанк», та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір SAMDN9491, на
підставі якого відповідач отримав
кошти в розмірі 2 000,00 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що
підписаний Договір разом з Умовами та
Правилами надання банківських послуг
складає між ним і Банком Договір, про що
свідчить підпис Відповідача у
договорі.

Відповідач на надав своєчасно Банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом, відсотками
та іншими витратами відповідно до
Умов договору, тобто в порушення умов
Кредитного договору та ст.ст. 509, 526, 1054
ЦК України, ОСОБА_1 зобов'язання за
вказаним договором не виконав, зв'язку
з чим, 31.10.20106 року за заявою ЗАТ КБ
«Приват Банк» Ленінським районним
судом м. Запоріжжя було видано судовий
наказ № 2-н-199/06 та з відповідача було
стягнуто заборгованість у розмірі 2 079,26
грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання
сторонами.

Положеннями ст. 610 ЦК України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
неналежне виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), тобто
ухиляючись від сплати заборгованості
за кредити.

Положеннями ст. 599 ЦК України
передбачено, що зобов'язання
припиняється виконанням проведеним
належним чином.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином у відповідності до умов
договору. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Статтею 615 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

З огляду на вищевказане, суд приходить
до висновку про необхідність
часткового задоволення позову,
оскільки посилання позивача на той
факт, що заборгованість ОСОБА_1 перед
банком на 30.06.2014 року з урахуванням
стягнутих сум за судовим наказом
становить 7 963,94 грн., не знайшли свого
підтвердження, оскільки згідно
матеріалів справи та наданого
Розрахунку заборгованості, у ОСОБА_1
існує заборгованість по сплаті кредиту
в розмірі 9 187,77 гривень, з якої
необхідно вирахувати суму боргу,
стягнену за судовим наказом у розмірі 2
079,26 грн., а отже загальна сума
заборгованості становить 7108,51 грн. яка
складається з: заборгованості за
кредитом - 1 295,12 грн., та заборгованості
по процентам за користування кредитом -
7 892,65 грн., що в судовому засіданні
встановлено письмовими доказами по
справі, у зв'язку з чим підлягає
стягненню в судовому порядку.

Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України, з відповідача підлягають
стягненню на користь позивача судові
витрати в розмірі 243,60 грн., які були ним
сплачені при зверненні з позовом до
суду.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57, 69, 88, 212-215, 218
ЦПК України, ст.ст. 258,259,525, 526, 599, 615, 1054 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
(рах.№ 3111 МФО № 305299, ) заборгованість за кредитним
договором SAMDN9491 від 08.02.2005 року в
розмірі 7 108,51 грн. (сім тисяч сто вісім
гривень 51 копійка), яка складається з:

Заборгованості за кредитом - 1 295,12 грн.
(одна тисяча двісті дев'яносто п'ять
гривень 12 копійок);

Заборгованості по процентами за
користування кредитом - 7 892,65 грн. (сім
тисяч вісімсот дев'яносто дві гривні 65
копійок).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
(рах. № 0001 МФО № 305299, ) судові витрати в розмірі 243.60 грн.
(двісті сорок три гривні 60 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особа, без участі якої було
постановлено рішення, має право подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Суддя:
Колесник С. Г.