Єдиний унікальний номер 728/2458/14
Номер провадження 8/728/785/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року
Бахмацький районний суд
Чернігівської області

в складі:

головуючої судді О.І. Глушко

при секретарі В.В. Коваленко,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Бахмачі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Тиницької сільської ради Бахмацького
району Чернігівської області, третя
особа відділ Держземагенства у
Бахмацькому районі про визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на землю та про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Тиницької сільської ради
Бахмацького району Чернігівської
області, третя особа відділ
Держземагенства у Бахмацькому районі
про визнання недійсним державного акту
на право приватної власності на землю
та про визнання права власності на
земельну ділянку в порядку
спадкування.

В своїй заяві вказала, що після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 її матері ОСОБА_2
відкрилася спадщина на належну їй
земельну ділянку згідно державного
акту на право приватної власності на
землю серії ЧН БЧ № 000550, яка
знаходиться в АДРЕСА_1. Вказану
земельну ділянку ОСОБА_2 заповідала
своєму синові, а брату позивачки -
ОСОБА_3. Останній, в свою чергу,
відмовився від спадкового майна на
користь позивачки, подавши про це
письмову заяву. Вона (позивачка), як
спадкоємець, у передбачений
законодавством шестимісячний термін,
прийняла спадщину після смерті
матері, звернувшись до нотаріуса
Бахмацької районної державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. Проте реалізувати
свої спадкові права у передбаченому
законом нотаріальному порядку
позбавлена можливості, оскільки у
державному акті загальний розмір
земельної ділянки зазначений як 0,63 га,
а згідно витягів з технічної
документації вказаної земельної
ділянки її загальна площа становить
саме 0.5835 га, і зазначено дві земельні
ділянки, із яких: одна земельна ділянка
площею 0.2500 га, цільове призначення
якої для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою АДРЕСА_1, а друга площею 0.3335,
цільове призначення якої для ведення
особистого підсобного господарства,
розташована за адресою АДРЕСА_1.

За таких обставин просить
визнати недійсним державний акт на
право приватної власності на землю
серії ЧН БЧ 000550, виданий 21 січня 1998 року
на ім»я ОСОБА_2, на підставі рішення
виконкому Тиницької сільської ради від
23 грудня 1997 року за № 89,
зареєстрованого за № 232 від 21.01.1998 року
в Книзі записів державних актів на
право приватної власності на землю
та визнати за нею в порядку
спадкування право власності на
земельну ділянку площею 0.5835 га, із
яких: 0.2500 га наданої для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, та
0.3335 га, наданої для ведення особистого
селянського господарства,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1

Позивачка ОСОБА_1 в судове
засідання не з»явилася, але надала
суду заяву, в якій просить розглянути
справу без її участі та задовольнити
позовні вимоги.

Представник позивача ОСОБА_4 в
судове засідання не з»явилася, хоча про
час та місце розгляду справи була
повідомлена своєчасно та належним
чином. Про причини неявки не
повідомила.

Представник відповідача -
Тиницької сільської ради Бахмацького
району Чернігівської області в судове
засідання не з»явився, але у своїй
заяві просить розглядати справу без їх
участі. Позовні вимоги визнають та не
заперечують проти їх задоволення.

Представник третьої особи - відділу
Держземагенства у Бахмацькому районі
Чернігівської області у судове
засідання не з»явився, але у своїй
заяві просять розглядати справу без їх
участі. Проти задоволення позовних
вимог не заперечує.

В зв»язку з неявкою в судове
засідання осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового процесу з
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося,
відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК
України.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому
засіданні ОСОБА_2, яка доводилася
матір»ю позивачці (а.с.6,7), померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 (а.с.5).

Їх родинний зв»язок
підтверджується копією свідоцтва про
народження позивачки серії НОМЕР_2, зі
змісту якого вбачається, що батьками
ОСОБА_5, яка після укладення шлюбу
змінила прізвище на «ОСОБА_1» (а.с. 7),
записані саме ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с.6).

Після смерті останньої
відкрилася спадщина, до складу якої
входить земельна ділянка згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЧН БЧ 000550,
виданого 21 січня 1998 року на ім»я ОСОБА_2
(а.с. 12).

За час життя ОСОБА_2 19.10.2006 року
склала заповіт на все своє майно на
користь ОСОБА_3 (а.с.8).

За приписами ч.1 ст. 1233 ЦК України
«Заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї
смерті».

Згідно ч.1 ст. 1235 ЦК України
«Заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин».

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК
України «Спадкоємець за заповітом чи
за законом має право прийняти
спадщину або не прийняти її».

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України
передбачено, що спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно зі спадкодавцем, має подати до
нотаріуса заяву про прийняття
спадщини.

У першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, що визначено ч.1 ст. 1261 ЦК
України.

Позивачка, як спадкоємець першої
черги за законом, відповідно до вимог
ст. 1268 ч.1 ЦК України, прийняла спадщину
після смерті ОСОБА_2, оскільки у
передбачений законодавством
шестимісячний термін звернулася до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини.

Як вбачається зі змісту довідки
за № 2099, виданої 28.10.2014 року Бахмацькою
районною державною нотаріальною
конторою спадкова справа до майна
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 відкрита
27.10.2009 року за № 670/2009 року за заявою
ОСОБА_1. В матеріалах справи є заява
ОСОБА_3 про відмову від прийняття
спадщини на користь ОСОБА_1, датована 27
жовтня 2009 року (а.с.9). Спадкоємець
ОСОБА_7 звертався до суду за
визначенням додаткового строку на
прийняття спадщини. Рішенням
Бахмацького районного суду від 14.04.2014
року йому було надано додатковий
строк, але рішенням Апеляційного суду
Чернігівської області від 28.05.2014 року
вищевказане рішення скасоване. В
матеріалах справи є заповіт,
посвідчений Тиницькою сільською
радою 19.10.2006 року за р.№ 1860 на все
майно на користь ОСОБА_3. Свідоцтво про
право на спадщину не видавалося (а.с. 31).

За повідомленням виконавчого
Тиницької сільської ради померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 постійно до дня
смерті проживала в АДРЕСА_2, одна
(а.с.11).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України
«Право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її
прийняття спадкоємцями за заповітом, а
також у разі неохоплення заповітом
усієї спадщини право на спадкування
за законом одержують особи, визначені
у статтях 1261-1265 цього Кодексу».

Згідно ч.1 ст. 1273 ЦК України
«Спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від
прийняття спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 ЦК України.
Заява про відмову від прийняття
спадщини подається до нотаріуса за
місцем відкриття спадщини».

Для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини, що визначено ч.1 ст. 1270 ЦК
України.

В судовому засіданні також
встановлено, що за час життя 21 січня 1998
року ОСОБА_2 отримала державний акт
серії ЧН БЧ 000550 на право приватної
власності на земельну ділянку
загальною площею 0.63 га, яка
розташована на території Тиницької
сільської ради, цільове призначення
якої для ведення особистого
підсобного господарства,
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд (а.с.12,13).

Згідно коректурного листа за №
0619/9395, виданого 22.09.2014 року відділом
держземагенства у Бахмацькому районі,
загальний розмір зазначеної земельної
ділянки становить 0,5835 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та ведення
особистого підсобного господарства,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
Площа земельної ділянки у державному
акті (0.63 га) не відповідає площі
земельної ділянки (0.5835 га) у
виготовленій технічний документації
(а.с.14).

Починаючи з 01 січня 2013 року, в
зв»язку з набранням чинності ЗУ «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
встановлена нова методика державної
реєстрації прав на нерухоме майно.

При виготовленні технічної
документації із землеустрою для
проведення державної реєстрації права
на земельну ділянку ФОП ОСОБА_8
встановлено наявність двох земельних
ділянок: площею 0.2500 га, цільове
призначення якої для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою: АДРЕСА_1, та площею 0.3335,
цільове призначення якої для ведення
особистого підсобного господарства,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
15-16).

Листом від 20.10.2014 року за №
06-15/9907 відділ держземагенства у
Бахмацькому районі Чернігівської
області відмовив ОСОБА_1 у внесенні
змін до державного акту, посилаючись на
пункт 48 Постанови Кабінету Міністрів
України від 17 жовтня 2013 року за № 868
«Про затвердження Порядку державної
реєстрації право на нерухоме майно та
їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно»,
Закон України «Про державний земельний
кадастр» та ст. 8 Закону України «Про
державну реєстрацію речових право на
нерухоме майно та їх обтяжень» та
запропонував з вказаного приводу
звернутися до суду (а.с.17).

Відповідно до ст. 1225 ЦК України
«Право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на
загальних підставах із збереженням її
цільового призначення. До спадкоємців
жилого будинку, інших будівель та
споруд переходить право власності
або право користування земельною
діяльною, на якій вони розміщені».

За приписами ч.1 ст. 1297 ЦК
України «Спадкоємець, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов»язаний звернутися до
нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме
майно».

Пунктом 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» визначено, що
«Відповідно до статті 1225 ЦК право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (зі
збереженням її цільового призначення)
при підтвердженні цього права
спадкодавця державним актом на право
власності на землю або іншим
правовстановлюючим документом».

Згідно рішення Конституційного
Суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009
року у справі № 1-9/2009 року про
скасування актів органів місцевого
самоврядування, п.5 абз.6 «Ненормативні
правові акти органу місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, вичерпують свою дію
фактом їх виконання, тому вони не
можуть бути скасовані чи змінені
органом місцевого самоврядування
після їх виконання».

Враховуючи вищезазначене рішення
Конституційного Суду України, рішення
Тиницької сільської ради від 23 грудня
1997 року за № 89 відносно ОСОБА_2 про
передачу у приватну власність
земельної ділянки вичерпало свою дію
фактом його виконання і не може бути
скасовано чи змінено органом місцевого
самоврядування.

Відповідно до ст. 155 ЗК України «У
разі видання органом виконавчої влади
або органом місцевого самоврядування
акта, яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним».

Враховуючи положення ст. 155 ЗК
України, Державний акт, виданий на ім»я
ОСОБА_2, слід визнати недійним, в
зв»язку з тим, що в його змісті невірно
вказаний розмір земельної ділянки.

Нормою п. г ч.1 ст. 81 ЗК України
визначено, що «Громадяни України
набувають права власності на земельні
ділянки на підставі прийняття
спадщини».

Держава забезпечує громадянам
та юридичним особам рівні умови
захисту прав власності на землю.
Захист права громадян та юридичних
осіб на земельні ділянки здійснюється
шляхом визнання прав, що встановлено
ст. 152 ЗК України.

Згідно ст. 158 ч. 2 ЗК України
«Виключно судом вирішуються земельні
спори з приводу володіння,
користування в розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також щодо розмежування території сіл,
селищ, міст, районів та областей».

В судовому засіданні також
встановлено, що перешкодою позивачці у
реалізації спадкових прав на зазначену
земельну ділянку в передбаченому
законодавством нотаріальному порядку
є розбіжність в записах площі
земельної ділянки в державному акті та
записами її площ згідно з витягами з
технічної документації, виданих
відділом держземагенства у
Бахмацькому районі, в зв»язку з чим
нотаріус не має змоги встановити
склад спадкового майна, внаслідок чого
їй було відмовлено нотаріусом у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
земельну ділянку (а.с. 22).

Відповідно до абз. 3 п.23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30 травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» «У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 41
Конституції України «Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом».

За приписами ст. 392 ЦК України
«Власник майна може пред»явити позов
про визнання його права власності,
якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі
втрати ним документа, який засвідчує
право власності».

За таких обставин, право
власності на земельну ділянку
позивачки, як спадкоємця першої черги
за законом, підлягає захисту в судовому
порядку. Обраний позивачкою спосіб
захисту цивільного права відповідає
способу, визначеному ст. 16 ЦК України.

На підставі вищевикладеного,
враховуючи, що ОСОБА_1 являється
спадкоємцем першої черги за законом
після смерті матері ОСОБА_2, прийняття
нею спадщини у передбачений
законодавством шестимісячний термін,
відмову від спадщини іншого
спадкоємця за заповітом на користь
позивачки, розбіжність у записах
загальної площі земельної ділянки,
визнання позову відповідачем, тому за
нею слід визнати право власності на
земельну ділянку розміром 0.5835 га після
смерті матері ОСОБА_2, із яких: 0.2500 га
для обслуговування житлового будинку
і господарських споруд та площею 0.3335
для ведення особистого підсобного
господарства, що розташовані за
адресою АДРЕСА_1, не змінюючи при цьому
цільового призначення земельних
ділянок, з урахуванням положень ст. 1225
ЦК України та п. 10 ППВСУ за № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» (а.с.10,12,13).

Керуючись ст. 41 ч. 2 Конституції
України, ст.ст. 11, 16, 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1233,
1261, 1268, 1269, 1270, 1273, 1297 ЦК України, ст. 81, 152,
155, 158 ЗК України, п.п. 10, 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30 травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», ст.ст. 10, 60, 61,
197 ч.2, 213 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Тиницької сільської ради Бахмацького
району Чернігівської області, третя
особа відділ Держземагенства у
Бахмацькому районі про визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на землю та про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування
задовольнити.

Визнати недійсним Державний акт
на право приватної власності на землю
серії ЧН БЧ № 000550, виданий Тиницькою
сільською радою 21 січня 1998 року на
підставі рішення виконавчого комітету
Тиницької сільської ради від 23 грудня
1997 року ім»я ОСОБА_2 та зареєстрований в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 232.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженкою с. Тиниця Бахмацького
району Чернігівської області в порядку
спадкування, як спадкоємцем першої
черги за законом, після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_2 право
власності на земельну ділянку площею
0.2500 га, розташовану по АДРЕСА_1, цільове
призначення якої для обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженкою с. Тиниця Бахмацького
району Чернігівської області в порядку
спадкування, як спадкоємцем першої
черги за законом, після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_2 право
власності на земельну ділянку площею
0.3335 га, розташовану по АДРЕСА_1, цільове
призначення якої для ведення
особистого підсобного господарства.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області через Бахмацький районний суд
Чернігівської області на протязі
десяти днів з моменту його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.І. Глушко