У х в а л а

ІМенем УКраїни

4 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Кадєтової О.В., Мартинюка
В.І.,

Наумчука М.І., Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Хмельницького бюро технічної
інвентаризації про скасування наказу
про звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,
за касаційною скаргою Шаповала
Олександра Івановича, який діє від
імені Хмельницького бюро технічної
інвентаризації, на рішення
апеляційного суду Хмельницької
області 17 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулася в
суду з позовом до Хмельницького бюро
технічної інвентаризації про
скасування наказу про звільнення № 48/05-
02 від 26 березня 2013 року, поновлення її
на попередній посаді інженера з
інвентаризації нерухомого майна
першої категорії БТІ, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в розмірі 59 065 грн 68 коп. та
моральної шкоди у розмірі 1 500 грн.
Зазначала, при її звільненні на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
відповідачем була порушена процедура
звільнення, оскільки вона з поважних
причин була відсутня на засіданні
профкому, де розглядалося питання про
надання згоди на звільнення, письмової
згоди на розгляд питання за її
відсутності вона не надавала;
адміністрація не врахувала вимоги
закону, відповідно до якого вона має
переважне право на залишення на роботі
в разі звільнення за скороченням штату
та чисельності працівників; в
порушення вимог ст. 49-2 КЗпП України
відповідачем їй не було запропоновано
іншої роботи на підприємстві, яка б
відповідала її кваліфікації. Крім того,
незаконними діями БТІ їй було
заподіяно моральної шкоди, оскільки
вона змушена була докладати додаткових
зусиль для відновлення свого
порушеного права.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 18
листопада 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області 17 січня 2014 року
рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
позов задоволено частково. Скасовано
наказ № 48/05-02 від 26 березня 2013 року,
виданий начальником Хмельницького
бюро технічної інвентаризації про
звільнення ОСОБА_3 з посади інженера з
інвентаризації нерухомого майна
першої категорії. Поновлено ОСОБА_3 на
посаді інженера з інвентаризації
нерухомого майна першої категорії
Хмельницького бюро технічної
інвентаризації. Стягнуто з
Хмельницького бюро технічної
інвентаризації на користь ОСОБА_3 54 932
грн 80 коп. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу без врахування
утримання податків та обов'язкових
платежів, та 500 грн. моральної шкоди. У
задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

Шаповал О.І., який діє від імені
Хмельницького бюро технічної
інвентаризації, звернувся до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із касаційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про часткове задоволення позову, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що при звільненні позивача
відповідачем були порушені норми
трудового законодавства, а саме:
позивачу не було запропоновано
вакантні на той час та відповідні її
спеціальності і кваліфікації посади,
вона мала переважне право на залишення
на роботі у порівнянні з іншими
працівниками.

Однак з такими висновками апеляційного
суду погодитися не можна.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
визначено, що трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом лише у
випадках: змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст. 40 КЗпП України
встановлено, що звільнення з підстав,
зазначених у п. п. 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

При проведенні звільнення власник або
уповноважений ним орган вправі в межах
однорідних професій і посад провести
перестановку (перегрупування)
працівників і перевести більш
кваліфікованого працівника, посада
якого скорочується, з його згоди на
іншу посаду, звільнивши з неї з цих
підстав менш кваліфікованого
працівника. Якщо це право не
використовувалось, суд не повинен
обговорювати питання про доцільність
такої перестановки (перегрупування).

Згідно ст. 49-2 КЗпП України про наступне
вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два
місяці. При вивільненні працівників у
випадках змін в організації
виробництва і праці враховується
переважне право на залишення на роботі,
передбачене законодавством.

В усіх випадках звільнення за п. 1 ст. 40
КЗпП України провадиться з наданням
гарантій, пільг і компенсацій,
передбачених главою III-А КЗпП.

Як встановлено судами, наказом № 48/05-02
від 26 березня 2013 року Хмельницького
бюро технічної інвентаризації
звільнено ОСОБА_3 з роботи за п. 1 ч. 1 ст.
40 КзПП України у зв'язку з скороченням
штату.

Із матеріалів справи вбачається, що
згідно штатного розпису ХБТІ від 25
січня 2013 року кількість працівників
складала 71, з них 22 - інженери з
інвентаризації нерухомого майна 1-ї
категорії.

Відповідно до наказу ХБТІ № 06/05-01 від 28
січня 2013 року підлягали скороченню 8
посад інженерів з інвентаризації
нерухомого майна 1-ї категорії. Згідно
штатного розпису ХБТІ від 1 квітня 2013
року (після скорочення) кількість
працівників на посаді інженера з
інвентаризації нерухомого майна 1-ї
категорії складала 14 одиниць.

Вказуючи на недотримання вимог
законодавства, в частині не
запропонування для зайняття позивачем
вакантних посад, на які було переведено
працівників підприємства, що не
вивільнялись, апеляційний суд не
звернув уваги на те, що питання
переводу працівників на іншу посаду є
компетенцією власника або
уповноваженого ним органу, суд не
наділений правом з'ясовувати питання
щодо доцільності такої перестановки
(переводу).

Дані про те, що на ці посади були
прийняті сторонні особи, відсутні.

З огляду на викладене, висновок
апеляційного суду про те, що на час
звільнення ОСОБА_3 у відповідача були
вакантні посади, на які було переведено
інших працівників, які не було
запропоновано позивачу, не може
свідчити про порушення відповідачем
законодавства при проведенні
звільнення.

Вказуючи, що ОСОБА_3 має переважне право
на залишення на роботі у порівнянні з
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 з посиланням на те, що
обсяг виконаних ними послуг нижчий,
апеляційним судом не враховано, що
ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10 займають посади
інженерів з інвентаризації нерухомого
майна, тоді як позивача звільнено з
іншої посади, - інженера з
інвентаризації нерухомого майна 1
категорії.

Отже підстав роботи висновки щодо
наявності переваг у залишенні на
роботі позивача у порівнянні з цими
працівниками не було, оскільки вони
займають різні посади.

Обсяг наданих послуг ОСОБА_5 більший
ніж ОСОБА_3

Крім того, вважаючи обсяг надання
послуг критерієм визначення
кваліфікації і продуктивності праці
працівників суд не дав ніякої оцінки
доводам відповідача про те, що за
працівниками закріплені території, які
вони обслуговують, які відрізняються
по характеристиці об'єктів
нерухомості, які на них розташовані, що
в свою чергу впливає на вартість робіт
по їх інвентаризації, а тому вказаний
критерій не може бути визначальним для
порівняння кваліфікації і
продуктивності праці працівників.

При цьому не було враховано наявність
невиконаних та нереалізованих
замовлень позивачем (т. 1 а.с. 42) та не
з'ясовано, чи є невиконані та
нереалізовані замовлення іншими
працівниками, які займають аналогічні
посади.

Відповідно до посадової інструкції
інженера з інвентаризації нерухомого
майна I та II категорії ( т. 1 а.с 237) на
посаду інженера з інвентаризації
нерухомого майна призначаються особи,
що мають відповідну спеціальну освіту.

Зазначаючи, що позивач має дві вищі
освіти (інженера-електрика та юриста)
суд не вказав яким чином ці освіти
впливають на кваліфікацію позивача при
виконанні нею обов'язків за посадою,
яку вона обіймала, та чи є ці освіти або
одна із них спеціальною.

Натомість ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_5 мають
середню-спеціальну освіту за
спеціальністю технік-будівельник, а
ОСОБА_7, - вищу за спеціальністю
інженер-будівельник.

З огляду на викладене, висновок суду
про те, що ОСОБА_3 має переважне право на
залишення на роботі, є передчасним.

Суд апеляційної посилався також на те,
що відповідачем не було виконано
обов'язок по наданню профспілковій
організації інформації щодо намічених
звільнень.

Між тим, до справи долучено лист на
адресу профспілкового комітету від 28
грудня 2012 року № 10320/01-15 в якому
повідомлялось про заплановане в
березні 2013 року звільнення працівників
(т. 1 а.с 78).

Мотиви відхилення цього доказу у
справі не наведено.

За таких обставин, погодитися із
ухваленим судом апеляційної інстанції
рішенням неможливо.

Допущені апеляційним судом порушення
ст. ст. 10, 60, 179, 303, 304 ЦПК України
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, тому
рішення апеляційного суду не може
вважатись законним і обґрунтованим та
в силу ст. 338 ЦПК України підлягає
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд до цього суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Шаповала Олександра
Івановича, який діє від імені
Хмельницького бюро технічної
інвентаризації, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Хмельницької області 17 січня 2014 року
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:
О.В. Кадєтова В.І. Мартинюк
М.І. Наумчук Д.О. Остапчук