У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ткачук О.С.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,
подану представником - ОСОБА_3, на
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16
вересня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи:
приватний нотаріус Дніпропетровського
районного нотаріального округу ОСОБА_5,
комунальне підприємство
«Новомосковське міське бюро технічної
інвентаризації», про визнання договору
дарування недійсним,

в с т а н о в и в:

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що вона була власником житлового
будинку та земельної ділянки по
АДРЕСА_1. У вересні 2011 року вона
дізналася, що власником зазначеного
будинку та земельної ділянки є її дочка
- ОСОБА_4 на підставі договорів
дарування від 7 серпня 2001 року. Позивач
зазначала, що підписала спірні
договори під впливом помилки, вважаючи,
що підписує зовсім інші документи.

Враховуючи наведене, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просила суд
визнати недійсними з моменту укладення
договори дарування житлового будинку
та земельної ділянки по АДРЕСА_1 від
7 серпня 2001 року. Скасувати
держаний акт на право власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 та визнати
за нею право власності на зазначений
будинок та земельну ділянку.

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 8
серпня 2014 року поновлено ОСОБА_2 строк
для звернення до суду. Визнано
недійсним з моменту укладення договір
дарування земельної ділянки площею 888
кв. м. по АДРЕСА_1 від 7 серпня 2001
року. Скасовано державний акт на право
приватної власності на землю, виданий
на ім'я ОСОБА_4 31 серпня 2001 року. Визнано
за ОСОБА_2 право власності на земельну
ділянку площею 888 кв. м. по
АДРЕСА_1. Визнано недійсним з моменту
укладення договір дарування житлового
будинку по АДРЕСА_1 від 7 серпня
2001 року. Визнано за ОСОБА_2 право
власності на житлового будинку по
АДРЕСА_1. Вирішено питання судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16
вересня 2014 року рішення районного суду
скасовано та ухвалено рішення про
відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
просить оскаржуване судове рішення
скасувати, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм матеріального й
процесуального права, та залишити в
силі рішення районного суду.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваного судового
рішення й доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності зазначеного
судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
треті особи: приватний нотаріус
Дніпропетровського районного
нотаріального округу ОСОБА_5,
комунальне підприємство
«Новомосковське міське бюро технічної
інвентаризації», про визнання договору
дарування недійсним за касаційною
скаргою ОСОБА_2, подану представником -
ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16
вересня 2014 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.С. Ткачук