Справа № 509/4470/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Козирського Е.С.,

при секретарі Мочернюк В.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1;
представника позивача - ОСОБА_2;
відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Овідіопольського
районного суду Одеської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2014 р. до Овідіопольського
районного суду Одеської області
звернувся позивач з позовною заявою
про визнання його батьком
неповнолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2
народження та ОСОБА_5. При цьому він
зазначив, що у вісімнадцятилітньому
віці, наприкінці 80-х - початку 90-х років
ХХ століття, в зв'язку з Карабахським
військовим конфліктом, що трапився між
Вірменією та Азербайджаном, він був
змушений виїхати з с.Урут
Степанаванського р-ну Вірменської РСР
та переїхати на постійне місце
мешкання в Українську РСР де оселився у
своєї рідної тітки ОСОБА_6 в АДРЕСА_1.
Проживаючи у АДРЕСА_1, він працював
будівельником по найму у приватних
осіб де познайомився з ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, тобто з батьками відповідачки
ОСОБА_3, яка на той час була
неповнолітня. Після того, як
відповідачки виповнилося 17 років він
став мешкати з нею у фактичних шлюбних
відносинах та вести спільне домашнє
господарства. У період фактичних
відносин у них народилося двоє дітей:
ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_3
донька ОСОБА_5. Так як, шлюб між ними не
був зареєстрований, то у свідоцтвах про
народження дітей батьком дітей був
записаний неіснуючий ОСОБА_9. Вказаний
запис був зроблений лише зі слів
матері. Вважаючи себе батьком дітей
ОСОБА_1 просив суд постановити рішення,
яким визнати його батьком ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, та ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_3 народження.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та просив їх
задовольнити з мотивів, що були
викладені ним у позовної заяві.

Відповідачка позов визнала,
підтвердила обставини, на які
посилається позивач, та не
заперечувала проти визнання позивача
батьком дітей.

Заслухавши пояснення сторін, свідчення
свідків та дослідивши письмові докази
суд приходить до висновку про
обґрунтованість заявлених вимог в
зв'язку з наступним:

Відповідно до ст.3 ЦПК України та ст. 16
ЦК України кожна особа має право на
звернення до суду з метою захисту своїх
цивільних прав, свобод чи інтересів у
разі їх порушення, невизнання або
оспорювання.

Згідно ст.ст.10, 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних або юридичних
осіб в межах заявлених позовних і на
підставі доказів наданих сторонами.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог (п.1 ст. 60 ЦПК)

За приписами ст.ст.57 - 60 ЦПК доказами є
будь-які фактичні дані на підставі яких
суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін; докази
повинні бути належними, тобто містити
інформацію щодо предмету доказування;
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, а доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З листа Відділу державної реєстрації
актів цивільного стану
Овідіопольського РУЮ в Одеській
області №1227-04.1-29 від 25.09.2014р.
вбачається, що відомості у свідоцтвах
про народження неповнолітніх ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження та ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_3 народження про їх батька
були зроблені зі слів матері
відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Відповідачка ОСОБА_3 пояснила суду, що
дійсно вона познайомилася з позивачем
ще дитиною і, після того як досягла 17
літнього віку, вона стала з ним жити у
фактичних шлюбних відносинах без
реєстрації шлюбу та вести з ним спільне
господарство. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них
народився син ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_3
донька ОСОБА_5. Так як шлюб вони не
оформили, то відомості про неіснуючого
ОСОБА_9 - батька дітей були внесені у їх
свідоцтва про народження тільки з її
слів. Спільну заяву вони не подавали.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що в
зв'язку з Карабахським конфліктом
наприкінці 80-х років минулого віку до
неї приїхав її племінник ОСОБА_1 і
оселився у неї вдома в АДРЕСА_1. Він
працював по найму у приватних осіб, де
познайомився з родиною ОСОБА_3 в тому
числі і з відповідачкою. Коли ОСОБА_3
досягла повноліття то вони стали
мешкати разом та вести спільне домашнє
господарство. У 2007 році у них народився
син, а у 2008р. донька. Хто був записаний
батьком у свідоцтві про народження
дітей вона достовірно не знає.

Свідки: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - батьки
відповідачки пояснили, що дійсно вони
познайомилися з позивачем наприкінці
80-х років минулого століття. Він
приїхав до своїх родичів у АДРЕСА_1
через війну, що йшла між Вірменією та
Азербайджаном. У той час їх донька
ОСОБА_3 була ще дитиною, але, після
досягнення нею 17 річного віку,
приблизно з кінця 2002року, вона і
позивач стали мешкати однією сім'єю та
вести спільне домашнє господарство. У
2007 та 2008 році у них народилися діти - син
ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5. Шлюб вони не
реєстрували, а тому відомості про
батька дітей були записані зі слів їх
доньки.

Отже, судом встановлено, що мешкаючи у
АДРЕСА_1 з кінця 80-х років минулого
століття позивач ОСОБА_1 познайомився з
родиною ОСОБА_3 в тому числі і з
відповідачкою, яка у той час була
неповнолітньою. Після досягнення нею
сімнадцятилітнього віку, з 2002 року,
вони стали мешкати однією сім'єю та
вести спільне домашнє господарство.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4,
а ІНФОРМАЦІЯ_3 донька ОСОБА_5. Так як
шлюб вони не оформили, то спільної
заяви до ДРАЦС вони не подавали, а
відомості про батька дітей були
внесені у їх свідоцтва про народження
тільки зі слів матері - ОСОБА_3 у порядку
передбаченому ч.1 ст. 135 СК України.

Згідно п.3 ст. 128 СК позов про визнання
батьківства поданий особою, яка вважає
себе батьком дитини повинний бути
прийнятий судом, якщо запис про
батьківство був зроблений зі слів
матері за відсутністю спільної заяви
чоловіка та жінки відповідно до ч.1 ст.
135 СК.

Відповідно до ст.15 ЦК та ст. 15 ЦПК
України суд розглядає справи у разі
порушення цивільних прав, свобод чи
інтересів громадян, що витікають з
цивільних, житлових, земельних,
сімейних та трудових відносин.
Дослідивши надані докази суд вважає, що
позивач довів, що його права підлягають
судовому захисту, а його позовні вимоги
задоволенню.

На підставі викладеного та ст. 128, 135 СК
України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 27, 31, 110
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про визнання
батьківства, задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком
неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку у 10-денний строк з
дня проголошення рішення шляхом
поданням апеляційної скарги через
Овідіопольський районний суд Одеської
області до Апеляційного суду Одеської
області.

Суддя
Козирський Є.С.