Номер провадження: 22-ц/785/1827/14
Головуючий у першій інстанції Середа
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі головуючого
Гончаренко В.М.

суддів Комаровської Н.В.,
Артеменка І.А.

з участю секретаря Орлової С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі філії-Одеського обласного
управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі
філії-Одеського обласного управління
АТ «Ощадбанк» на рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 06 серпня 2013
року, -

встановила:

16.04.2013 року позивач ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі
філії-Одеського обласного управління
АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з
позовом, посилаючись на те, що 12 жовтня
2007 року між ним та відповідачем ОСОБА_2
укладено кредитний договір №2005-н,
згідно якого банк надав їй кредит в
сумі 216 750,00 грн. строком до 12 жовтня 2012
року зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 17%
річних та комісійні винагороди в
порядку, визначеному договором.

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань по договору між банком та
ОСОБА_2 укладено нотаріально
посвідчений договір застави
транспортного засобу, предметом якого
став автобус пасажирський марки БАЗ
модель А079.23., реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Крім того, між банком та ОСОБА_3 04.12.2006
року укладено договір поруки №1 до
кредитного договору №2005-н від 12.10.2007 р.
та договір поруки №2 до кредитного
договору №2005-н від 12.10.2007 р. з ОСОБА_4,
згідно з якими поручителі
зобов'язалися сплатити грошову суму, що
вимагає кредитор, у випадку
невиконання боржником своїх
зобов'язань за кредитним договором.

Оскільки відповідачі свої обов'язки за
кредитним договором належним чином не
виконують, то утворилася
заборгованість у розмірі 429 142,33 грн.,
які позивач просив стягнути з
відповідачів солідарно на його користь
разом із понесеними судовими
витратами.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не
визнав.

Справа розглянута у відсутність ОСОБА_2
та ОСОБА_3

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 06 серпня 2013 року позов
задоволено частково та стягнуто з
ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, інн.НОМЕР_2) на
користь ПАТ "Державний ощадний банк
України" в особі філії-Одеського
обласного управління АТ "Ощадбанк
(р.рах.№0001 в ФООУ "Ощадбанк", МФО
328845, ), заборгованість за
кредитним договором №2005-н від 12 жовтня
2007 року, у розмірі 429142,33 грн., яка
складається з простроченого основного
боргу по кредиту -214391,56 грн.,
прострочених процентів за
користування кредитом - 154033,84 грн. та
пені за період з 19.04.2011 р. по 03.01.2013 р. -
60717,93 грн., а також судовий збір у
розмірі 3441 грн.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Вважаючи, вищезазначене рішення
незаконним та необґрунтованим, 16.08.2013
року ПАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії - Одеського
обласного управління АТ «Ощадбанк»
звернувся до суду з апеляційною
скаргою про скасування оскаржуваного
рішення та постановлення нового
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, законність i
обґрунтованість рішення суду першої
iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги,
колегія суддів вважає за необхідне її
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 12
жовтня 2007 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 укладено
кредитний договір №2005-н (а.с.8-11),
відповідно до якого ВАТ «Державний
ощадний банк України», який у
подальшому змінив своє найменування на
публічне акціонерне товариство
«Державний ощадний банк України», в
особі філії - Одеського обласного
управління АТ «Ощадбанк» надало
відповідачу грошові кошти у сумі 216 750,00
грн. з цільовим призначенням - на
споживчі цілі для придбання
автомобіля, строком до 12 жовтня 2012 року
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 17% річних та
комісійні винагороди в порядку,
визначеному договором.

ОСОБА_2 зобов'язалась сплачувати
проценти за кредитом щомісячно не
пізніше останнього робочого дня
проводити погашення кредиту рівними
частинами в сумі 5 387 грн. шляхом
внесення готівки до каси банку або
шляхом безготівкових перерахувань
(п.3.3.4 договору).

У свою чергу, з метою забезпечення
виконання кредитних зобов'язань, між
сторонами укладено договір застави
транспортного засобу, предметом якого
став транспортний засіб типу автобус
пасажирський, марки БАЗ, модель А079.23, 2007
року випуску, кольору білого, номер
шасі (кузова, рами) НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.13-15).

Позивач свої зобов'язання за кредитним
договором виконав у повному обсязі
шляхом перерахування коштів в
національній валюті з кредитного
рахунку позичальника на поточний
рахунок продавця товару. У свою чергу
відповідач прийняла позику,
використавши її за призначенням, але
свої зобов'язання щодо погашення
кредиту належним чином не виконує.

Станом на 03.01.2013 року загальна
заборгованість за кредитним договором
склала 42 9142,33 грн., з яких прострочена
заборгованість за кредитом - 214391,56 грн.,
прострочені проценти за користування
кредитом 154033,84 грн., сума пені за період
з 19.04.2011 р. по 03.01.2012 р.- 60716,93 грн.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Як передбачено ст.625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

За порушення взятих на себе зобов'язань
по поверненню основної суми кредиту та
своєчасній сплаті процентів за
користування кредитом, комісійних
винагород позичальник зобов'язується
сплатити на користь банку пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми несплаченого платежу, за
кожний день прострочення (п. 5.2
кредитного договору).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно договорів
поруки № 1 та № 2-н від 12 жовтня 2007 року
по кредитному договору №2005-н року
виступили поручителями.

Згідно з умовами вказаних договорів, а
саме п. 1.1 передбачена відповідальність
поручителя перед кредитором в повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
боржником зобов'язань за кредитним
договором та додатковими угодами до
нього(а.с.16,18),

Відповідно до п.п.3.2 договорів поруки
солідарні боржники залишаються
зобов'язаними перед кредитором до тих
пір, поки всі зобов'язання за кредитним
договором не будуть виконані в повному
обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Пунктом 4.2 договорів поруки,
встановлено, що порука припиняється,
якщо кредитор протягом шести місяців
від дня настання строку виконання
зобов'язань за кредитним договором
№2005-н від 12.10.2007 не пред'явить вимоги до
поручителя.

Згідно з умовами кредитного договору
строк остаточного погашення кредиту 12
жовтня 2012 року.

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції, що у позивача
виникло право пред'явити вимогу до
поручителів про виконання порушеного
зобов'язання боржника щодо повернення
кредиту починаючи з 13 жовтня 2012 року,
протягом наступних 6 місяців, однак,
таку вимогу до поручителів банк не
пред'явив, і з позовною заявою до суду
звернувся 16 квітня 2013 року, тобто вже
після спливу встановленого частиною
четвертою статті 559 ЦК України
шестимісячного строку.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п. 24 постанови «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30 березня
2012 року, при вирішенні таких спорів суд
має враховувати, що згідно зі статтею
526 ЦК зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору.

Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Заслуговує на увагу також судження
суду першої інстанції, що сама по собі
умова договору про дію поруки до
повного виконання позичальником
зобов'язання перед кредитодавцем або
до повного виконання поручителем
взятих на себе зобов'язань не може
розглядатися як установлення строку
дії поруки, оскільки це не відповідає
вимогам статті 252 ЦК України, згідно з
якою строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями або годинами.
Термін визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що вимога про
солідарне стягнення заборгованості за
кредитним договором з ОСОБА_4 та ОСОБА_3
є незаконною, тому не підлягає
задоволенню.

При цьому, судом першої інстанції вірно
не взято до уваги доводи представника
позивача, що дія договору поруки не
припинилася у зв'язку з збільшенням
строку позовної давності передбаченої
п.7.7. основного договору, оскільки
поняття строку позовної давності і
поняття строку дії поруки не є
тотожними та регулюються різними
нормами ЦК України.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу свої вимог і заперечень.

Як передбачено ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що у зв'язку з
порушенням зобов'язань по кредитному
договору суму заборгованості за
кредитом у розмірі 429 142,33 грн. слід
стягнути з відповідача ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи,
судом першої інстанції надано повну та
об»єктивну оцінку правовідносинам, які
виникли між сторонам.

При цьому, доводи скарги та матеріали
справи не дають підстав вважати, що
судом при розгляді даної справи
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
передбачені статтями 309 ЦПК
України, як підстави для скасування
рішення. Таким чином,
приведені в апеляційній скарзі доводи
не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці та
особистого тлумачення скаржником норм
права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Як видно з матеріалів справи, суд
об'єктивно оцінив зібрані по справі
докази, дав їм належну правову оцінку і
ухвалив обґрунтоване рішення, підстав
для скасування якого, колегія суддів,
відповідно до ст. 308 ЦПК України, не
вбачає.

Керуючись п.1 ч.І ст.307, ст. 308, п.1 ч.І ст.314
ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі
філії-Одеського обласного управління
АТ «Ощадбанк» відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 06 серпня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий
В.М.Гончаренко

Судді:

Н.В.Комаровська

І.А.Артеменко