Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/2814/14
Головуючий у 1 інстанції Яркіна С.В.
Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Запорізького районного суду
Запорізької області від 14 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, який в процесі розгляду
справи уточнив, до ОСОБА_4, третя особа
ОСОБА_5 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням.

В обґрунтування позову позивач
зазначав, що йому на підставі договору
купівлі-продажу від 13 квітня 1982 року
належить житловий будинок АДРЕСА_1.

На теперішній час позивач та його
дружина ОСОБА_5 зареєстровані та
проживають у зазначеному будинку.

Відповідач є їхнім сином та також
зареєстрований в цьому ж будинку, але
не проживає в ньому з 2009 року.

У зв'язку з реєстрацією відповідача у
будинку позивач не може оформити
субсидію, тому ,що у довідках про склад
сім'ї завжди зазначають відповідача, а
він не має постійного місця роботи, що
створює позивачу додаткові перешкоди у
здійсненні прав власника будинку та
тягне додаткові витрати для нього.

Позивач зазначає, що відповідач не
користується будинком з 2009 року, не
несе витрат по оплаті комунальних
послуг, а лише періодично відвідує
матір. Позивач зазначив, що у будинку
немає окремого приміщення, яке б
відповідач міг займати.

Крім того, у нього з відповідачем
склалися неприязні відносини, у зв'язку
з чим позивач не бажає надавати йому
своє житло для проживання.

На підставі викладеного позивач просив
суд визнати ОСОБА_4 таким, що втратив
право користування житловим будинком
за адресою :АДРЕСА_1.

Рішенням Запорізького районного суду
Запорізької області від 14 травня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив із того,що вони є недоведеними.

Такі висновки суду відповідають
встановленим обставинам справи і
здобутим у справі доказам.

Згідно до вимог ст.. 1 ЦПК України
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав,свобод чи інтересів фізичних осіб,
прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Із позовної заяви ОСОБА_3 видно,що
підставою для пред»явлених позовних
вимог до ОСОБА_4 про визнання його
таким,що втратив право користування
житловим приміщенням,є те,що
відповідач не проживає у житловому
будинку АДРЕСА_1,який належить
позивачу на праві приватної власності,
більше одного року- з 2009 року і того,що
через реєстрацію відповідача у будинку
позивач позбавлений можливості
отримати житлову субсидію.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини,на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків,встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Із матеріалів справи
вбачається,що на підставі договору
купівлі- продажу від 30.04.1982 року
позивачу ОСОБА_3 належить житловий
будинок АДРЕСА_1.

Згідно реєстрації в будинковій
книзі (а.с.6,7), довідки виконавчого
комітету Кушугумськоїх селищної ради
Запорізького району Запорізької
області №433 від 05.03.2014року(а.с.57) у
зазначеному житловому будинку крім
позивача і третьої особи ОСОБА_5
зареєстрований відповідач
ОСОБА_4,1979р.н.

Згідно до вимог ст. 405ч.2 ЦК України
член сім»ї власника житла втрачає
право користування ним житлом у разі
відсутності члена сім»ї без поважних
причин понад один рік,якщо інше не
встановлено домовленістю між ним та
власником житла або законом.

Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України
позивачем не надано суду доказів про
те,що відповідач ОСОБА_4 без поважних
причин відсутній у спірному житловому
будинку понад один рік.

Судом встановлено і з матеріалів
справи,зокрема, постанов про відмову у
порушенні кримінальної справи від
11.12.2008р,(а.с.51),від 07.05.2010року(а.с.55), від
29.01.2011р(а.с.53),заяви до суду третьої
особи ОСОБА_5(а.с.44) та інших доказів
вбачається,що між позивачем і
відповідачем ОСОБА_4 склались
неприязнені стосунки,через те,що
батько заперечує проти проживання сина
в будинку.

Із зазначених матеріалів також
вбачається,що відповідач користується
спірним житловим приміщенням і його
мати ОСОБА_5, яка є співвласником
будинку за законом, заперечує проти
визнання його таким,що втратив право
користування,оскільки порядок
користування будинком відповідач
узгодив з нею і у визначеному порядку
користується будинком.

Із показань допитаних свідків
ОСОБА_6,ОСОБА_7,які стверджували,що
останнім часом не бачили відповідача в
будинку, не вбачається наявність
відомостей щодо часу і причин
відсутності відповідача у спірному
житловому будинку.

Крім того із набутих доказів
видно,що зазначений будинок придбаний
позивачем у 1982 році -під час шлюбу з
третьою особою у даній справі ОСОБА_5, з
якою він перебуває по теперішній час у
шлюбі з 06.07 1978 року,зареєстрованому у
міському відділі ЗАГСу м.Харків, що
підтверджується відповідним записом в
паспорті про сімейний стан позивача і
підтверджено позивачем і ,таким чином
у відповідності до вимог ст.ст.60,63,65 СК
України,ст.ст.368,369 ЦК України є спільною
сумісною власністю подружжя
ОСОБА_5,якою вони повинні
користуватися і розпоряджатися
спільно за взаємною згодою,якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Будинок подружжям не поділений,
порядок користування ним не
встановлювався,сім»я користується
будинком спільно.

Третя особа ОСОБА_5 заявила,що
заперечує проти визнання сина таким,що
втратив право користування житловим
будинком,оскільки відповідач
користується ним у визначений з нею
спосіб, а позивач намагається
позбавити сина житла через те,що він не
дає батьку її ображати.

За змістом вимог ч.5 ст.319 ЦК України
власник не може використовувати право
власності на шкоду правам,свободам
інших громадян.

Оскільки докази щодо відсутності
відповідача ОСОБА_4 в житловому
приміщенні понад один рік без поважних
причин відсутні, і відповідачем з
іншим співвласником житлового
будинку ОСОБА_5 узгоджено користування
цим будинком, вимоги позивача ОСОБА_3
суперечать ч.2 ст.405 ЦК України і
порушують право власності іншого
співвласника,який заперечує проти
визнання ОСОБА_4 таким,що втратив право
користування житловим приміщенням, а
тому підстав для задоволення немає , і
суд правильно відмовив у його
задоволенні.

Доводи позивача про те,що наявність
реєстрації відповідача у житловому
приміщенні перешкоджає отриманню
житлової субсидії, не може бути
взятими до уваги,оскільки вони не є
підставами ,передбаченими законом, для
визнання особи такою,що втратила право
користування житловим приміщенням.

Ствердження про не проживання
відповідача у житловому будинку
протягом кількох років не підтверджено
доказами у справі.

Судом повно і всебічно з»ясовані
обставини справи,що мають для неї
значення, висновки відповідають цим
обставинам і набутим доказам, характер
правовідносин між сторонами
визначений правильно,норми
матеріального і процесуального права
не порушені,застосовані вірно,
постановлено законне і обгрунтоване
рішення.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 14 травня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: