Номер провадження: 22-ц/785/7693/14
Головуючий у 1 інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Таварткіладзе О.М., Троїцької
Л.Л.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

за участю: відповідача ОСОБА_1,
представника Управління Служби
безпеки України в Одеській області
Осадчого А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_1, треті особи Київська районна
адміністрація Одеської міської ради,
Управління Служби безпеки України в
Одеській області про визнання права на
проживання та усунення перешкод у
користуванні службовим приміщенням, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
19 червня 2014 року, -

встановила:

15 листопада 2013р. ОСОБА_3, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1,
треті особи Київська районна
адміністрація Одеської міської ради,
Управління Служби безпеки України в
Одеській області про визнання права на
проживання та усунення перешкод у
користуванні службовим приміщенням кв.
АДРЕСА_1.

При цьому посилалася на те, що у 2004 році
ОСОБА_1 та членам його сім'ї: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, було видано ордер на
право заняття службового приміщення. 16
січня 2013р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було
розірвано шлюб. Відповідач перешкоджає
позивачам проживати у квартирі, яку
надали для мешкання йому разом з
членами його сім'ї, та вимагає
звільнити її.

Відповідач заперечував проти
задоволення позову, посилався на те, що
він не є тією особою, що визнає право
позивачів на проживання у кв. АДРЕСА_1,
та взагалі не перешкоджає їх мешканню
та не вимагає звільнити житло.

Представники третіх осіб: Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради та Управління Служби
безпеки України в Одеській області
заперечували проти задоволення
позовних вимог через їхню
безпідставність, оскільки ОСОБА_1 було
видано ордер на право заняття
службового житлового приміщення разом
з членами його сім'ї, доказів того, що
відповідач здійснює перешкоди
позивачам у користуванні зазначеним
приміщенням, не надано.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 16 червня 2014р. в задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 16 червня 2014р. скасувати,
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
При цьому посилається на те, що суд
першої інстанції у мотивувальній
частині рішення визнав право
позивачів на житло, але не встановив
його рішенням суду.

В суді апеляційної інстанції
відповідач ОСОБА_1 просив апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду
залишити без змін. При цьому
посилався на те, що в квартирі
знаходяться його речі, на теперішній
час має іншу сім'ю, проте все одно він
ніяких перешкод позивачам у
користуванні житлом не чинить. Також
зазначив, що у період сумісного
проживання вони з позивачкою ОСОБА_3
придбали житловий будинок, який
оформлено на ОСОБА_3, що підтверджує те,
що вона має і інше житло на проживання.

Представник Управління Служби безпеки
України в Одеській області Осадчий А.В.
просив апеляційну скаргу відхилити,
рішення суду залишити без змін,
підтримав письмові заперечення на
апеляційну скаргу, посилаючись на те,
що позивачка не надала доказів того,
що відповідач та Управління Служби
безпеки України в Одеській області
чинять будь - які перешкоди у
користуванні службовим житлом.

Інші сторони до суду не прибули,
про час та місце розгляду справи були
сповіщені належним чином, про що у
справі є докази. Зважаючи на вимоги ч. 2
ст. 305 ЦПК України, така неявка сторін
не перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, мотиви і
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
вислухавши пояснення сторін, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті та справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Відмовляючи позивачу в задоволенні
позову, суд першої інстанції дійшов
висновку, що вимоги позивачів не
знайшли свого обґрунтування,
позивачами не надано належних доказів
на підтвердження, що відповідач
ОСОБА_1 заперечує їхнє право на
проживання у службовому приміщенні
квартири АДРЕСА_1, здійснює перешкоди
та вимагає їх виселення зі спірного
житлового приміщення.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи
спір по суті, суд першої інстанції
повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив спірні
правовідносини та закон, який їх
регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
працює в Управлінні Служби безпеки
України в Одеській області з 19.01.1999р. і
до теперішнього часу.

27 листопада 2003р. рішенням
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради за № 1858 до числа
службових жилих приміщень Управління
Служби безпеки України в Одеській
області була включена двокімнатна
квартира АДРЕСА_1.

15 червня 2004р. Приморською районною
адміністрацією виконавчого комітету
Одеської міської ради на підставі
розпорядження за № 1780 від 15 червня 2004
року ОСОБА_1 видано ордер на право
заняття службового житлового
приміщення - квартиру АДРЕСА_1, разом із
членам його сім'ї ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5

На підставі вказаного ордеру
ОСОБА_1 та члени його сім'ї вселились у
зазначену квартиру, де були
зареєстровані, що підтверджується
довідкою ТОВ «Скат» за № 497 від 22 серпня
2013р.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси, яке набрало законної сили 07
листопада 2013р., шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 розірвано.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ЖК України,
службові жилі приміщення
призначаються для заселення
громадянами, які у зв'язку з характером
їх трудових відносин повинні проживати
за місцем роботи або поблизу від нього.
Жиле приміщення включається до числа
службових рішенням виконавчого
комітету районної, міської, районної в
місті ради народних депутатів.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування ним інакше як з
підстав і в порядку, передбачених
законом.

Відповідно до ст. 64 Житлового
Кодексу Української РСР члени сім'ї
наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій
цієї статті, перестали бути членами
сім'ї наймача, але продовжують
проживати в займаному жилому
приміщенні, вони мають такі ж права і
обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно з положеннями ст. 125 ЖК
України без надання іншого жилого
приміщення, не може бути виселено осіб,
які пропрацювали на підприємстві, в
установі, організації, що надали їм
службове жиле приміщення, не менш як
десять років.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку про те, що позивачем не надано
доказів того, що відповідач ОСОБА_1
чинить перешкоди у користуванні
вищевказаним житлом.

Судом правильно встановлено, що
відповідач ОСОБА_1 не перешкоджає
позивачам у проживанні та не вимагає їх
звільнити житлове приміщення.

Доводи апелянта про визнання
права на житло в зв'язку з тим, що
ОСОБА_1 чинить перешкоди у
користуванні житлом є
необґрунтованими.

Апелянтом не надано доказів того,
що відповідач ОСОБА_1 створює
неможливі умови для проживання
членів сім'ї, тобто змінив замки у
спірній квартирі, не допускає
позивачів до квартири, внаслідок чого
вони вимушено не проживають в спірній
квартирі.

Як в суді першої так і
апеляційної інстанції встановлено, що
позивачі проживають у спірній
квартирі, доказів щодо перешкод у
користуванні квартирою з боку
відповідача, а також з боку Управління
Служби безпеки України в Одеській
області, позивачем не надано, а тому
суд першої інстанції правильно дійшов
до висновку та відмовив у задоволенні
вимог.

Крім того, користування службовими
жилими приміщеннями здійснюється
відповідно до Порядку забезпечення
військовослужбовців та членів їх сімей
житловими приміщеннями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1081 від 03.08.2006 року.

Водночас порядок організації
забезпечення та надання житлових
приміщень військовослужбовцям - особам
офіцерського, старшинського і
сержантського, рядового складу (крім
військовослужбовців строкової служби)
Служби безпеки України, а також особам,
звільненим з військової служби в запас
або у відставку, що залишилися
перебувати на обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов, у
СБ України після звільнення (далі -
співробітники) та членам їх сімей,
регулюється Інструкцією про
організацію забезпечення і надання
військовослужбовцям Служби безпеки
України та членам їх сімей житлових
приміщень, яка затверджена наказом
Служби Безпеки України від 06.11.2007р. № 792
(далі - Інструкція).

Відповідно до п. 1.2 цієї Інструкції,
державні службовці, службовці та
працівники, які проходять службу
(працюють) у СБ України, забезпечуються
житловими приміщеннями відповідно до
вимог чинного законодавства.

Співробітники та члени їх сімей, які
проживають разом з ними, за відсутності
за місцем проходження служби житла для
постійного проживання забезпечуються
службовими житловими приміщеннями (п.
5.1 Інструкції).

Приписами п. 5.18. Інструкції
визначено, що підлягають виселенню зі
службового житлового приміщення без
надання іншого службового житлового
приміщення колишні члени сім'ї
співробітника, які проживають з ним
після розірвання шлюбу, у двомісячний
термін з дня розірвання шлюбу. У
випадку, якщо вказані особи в
добровільному порядку не звільнять
службове житлове приміщення, їх
виселення провадиться у судовому
порядку (п. 5.18 Інструкції).

Однак матеріалами справи
підтверджено, що Управління СБУ не
ставило питання щодо виселення
позивачів зі спірного житла та не
чинить їм перешкоди у проживанні.

У зв'язку з викладеним, доводи
апеляційної скарги не знайшли свого
підтвердження в суді апеляційної
інстанції, у зв'язку з чим не можуть
бути взяті до уваги.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів, розглянувши скаргу в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи, а наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

Інші доводи апелянта не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому мають бути відхилені.

Підстав для ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209,303,307
п.1ч.1,308,315,317,319 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 19 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно з моменту проголошення, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

О.М. Таварткіладзе

Л.Л.Троїцька