РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/652/14-ц

Провадження
№ 2/700/235/14

12 серпня 2014 року Лисянський районний
суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Бесараб
Н.В.

при секретарі
Мельніченко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Лисянка справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, процентів, інфляційної
складової боргу, трьох процентів
річних та відшкодування моральної
шкоди за договором позики,

,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача про стягнення боргу,
відсотків, інфляційних, пені та
моральної шкоди, мотивуючи тим, що 31
жовтня 2011 р. між ним та ОСОБА_2 був
укладений договір позики, згідно з яким
він надав ОСОБА_2 13 658 грн., а відповідач
надав розписку про отримання грошових
коштів та зобов’язався повернути борг
до 10.11.2011 р.

02 грудня 2011 року між ним та ОСОБА_2 було
укладено договір позики, відповідно до
якого відповідач надав розписку про
отримання від нього грошових коштів в
сумі 8300,60 грн. та зобов’язувався
повернути ці кошти 20.12.2011р.

Відповідач взяті на себе зобов’язання
щодо повернення отриманих грошей на
підставі боргових розписок не виконав,
а тому позивач просить стягнути з
відповідача основний борг в сумі 30258,60
грн., відсотки – 1646,90 грн, інфляційну
складову – 131,75 грн., три відсотки
річних – 326,37 грн. та моральну шкоду в
сумі 15 000 грн..

В судове засідання позивач не
з’явився, направив на адресу суду
телеграму, в якій просив розглянути
справу без його участі, позов підтримує
в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав частково та пояснив, що дійсно
заборгував позивачу гроші в сумі 13 658
грн. та 8300,60 грн. Проте, від позивача він
отримав не грошові кошти, а котел для
твердого палива та комплектуючі деталі
для систем опалення. Розписки написані
ним власноручно. В зв’язку з важким
фінансовим станом, він не зміг вчасно
повернути борг. Просить суд не
стягувати з нього нараховані позивачем
відсотки, інфляційні та моральну шкоду.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності,
прийшов до висновку, що позов підлягає
до часткового задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2011 р. та
02.12.2011 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
укладено договори позики, згідно з
якими позивач надав ОСОБА_2 відповідно
13 658 грн. та 8300,60 грн., а відповідач надав
розписку про отримання грошових коштів
та зобов’язався повернути борг
відповідно 10.11.2011 р. та 20.12.2011 р. Але в
зазначений термін борг не повернув.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо договором
не встановлено розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
встановлено, зобов’язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до вимог договору та ЦК
України.

Згідно з положеннями ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов’язання, на вимогу
кредитора зобов’язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором чи законом.

У зв’язку з вищевикладеним вимога
позивача про стягнення з відповідача
вищевказаної заборгованості за
договором обґрунтована.

Проте, судом встановлено, що позивач
невірно обрахував в прохальній частині
суму основного боргу, зазначивши 30258
грн. 60 коп., оскільки 13 658 грн. + 8300,60 грн. =
21 958,60 грн. Тому суд приходить до
висновку, що вимоги позивача в цій
частині підлягають частковому
задоволенню.

В судовому засіданні відповідач
стверджував, що отримав від позивача не
гроші, а котел та комплектуючи до
системи опалення, однак суд відхиляє
такі доводи відповідача, оскільки вони
не підтверджені жодним належним
доказом.

Щодо заявлених позивачем вимог по
відшкодування моральної шкоди в сумі
15000 гривень, то суд вважає, що цю вимог
слід задовольнити також частково з
огляду на наступне.

За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає, зокрема у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв’язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої та у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв’язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України
моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не
пов’язана з розміром цього
відшкодування.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених ч.2
цієї статті.

У зв’язку з неповерненням боргу,
позивач ОСОБА_1 притерпів моральні
страждання через протиправну
поведінку відповідача, що є причиною
його нервозності, погіршення
самопочуття та відносин з оточуючими,
страху втрати інших грошових коштів.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд виходить з
характеру, об’єму та тривалості
страждань позивача, їх негативних
наслідків, і вважає, що на користь
позивача з відповідача підлягає
стягненню моральна шкода у сумі 1000 грн.,
що буде відповідати вимогам розумності
та справедливості.

Згідно зі ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Керуючись ст.ст.5-11, 60, 88, 208, 209, 213, 214, 215,
224-226 ,294 ЦПК України, ст. 526,625,1048 ЦК
України, Постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" від 31 березня 1995
року N4 з подальшими змінами і
доповненнями суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, процентів,
інфляційної складової боргу, трьох
процентів річних та відшкодування
моральної шкоди за договором позики –
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 борг в сумі 39063,62 (тридцять
дев’ять тисяч шістдесят три) гривні 62
копійки , а саме: основний борг – 21958,60
(двадцять одна тисяча дев’ятсот
п’ятдесят вісім) гривень 60 копійок; 1646
грн. – проценти за договором позики;
131,75 грн. – інфляційна складова; 326,37 грн.
– три відсотки річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) гривень
відшкодування за завдану моральну
шкоду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 понесені останнім судові
витрати в сумі 634,23 (шістьсот тридцять
чотири) гривні 23 копійки.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, а
особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий суддя
–
Н. В.
Бесараб