Справа № 461/1682/14
Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький
Провадження № 22-ц/783/6431/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Галицького районного суду м.Львова від
2 вересня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до Департаменту житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради, виконавчого
комітету Львівської міської ради,
ОСОБА_2, треті особи - Галицька районна
адміністрація Львівської міської ради,
Головне управління державної
міграційної служби України у
Львівській області, Львівське
комунальне підприємство "Цитадель -
Центр", про визнання недійсним рішення
виконкому Львівської міської ради,
визнання недійсним ордера, скасування
державної реєстрації, виселення,
відновлення реєстрації та стягнення
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою суду заяву ОСОБА_2
задоволено. Роз»яснено рішення
Галицького районного суду м.Львова від
19 червня 2014 року в частині виселення
ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1, а саме:
судом вирішено виселити ОСОБА_2 з
незаконно займаної квартири АДРЕСА_1, а
питання про надання останній іншого
житлового приміщення або приміщення,
яке вона раніше займала належить до
компетенції Департаменту житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради, які у
встановленому Законом порядку
зобов»язані, за зверненням ОСОБА_2,
розглянути питання надання останній
іншого жилого приміщення або
приміщення, яке вона раніше займала.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2 В
апеляційній скарзі стверджує про
порушення норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
рішення суду є для неї незрозумілим,
оскільки в такому суд жодним чином не
зазначив на підставі якої норми або в
якому порядку слід виселити її із
займаної квартири, тобто з наданням чи
без надання їй іншого жилого
приміщення. Посилається на те, що вона
не вчиняла жодних неправомірних дій з
метою отримання ордера на вказану
квартиру. Просить ухвалу суду
скасувати та постановити нову ухвалу
про роз»яснення рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
підтримання апеляційної скарги,
пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5
про заперечення вимог апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України ухвала
суду підлягає скасуванню з передачею
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції, якщо останній порушив
порядок, встановлений для його
вирішення.

Рішенням Галицького районного суду
м.Львова від 19 червня 2013 року, яке
набрало законної сили, визнано
недійсним ордер №0003883 від 1.08.2012 року на
квартиру АДРЕСА_1, виданий 1.08.2012 року
виконавчим комітетом Львівської
міської ради гр.ОСОБА_2 Скасовано
державну реєстрацію гр.ОСОБА_2 за
адресою: АДРЕСА_1. Виселено гр. ОСОБА_2 з
квартири АДРЕСА_1. Відновлено державну
реєстрацію ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнуто з Виконавчого комітету
Львівської міської ради на користь
ОСОБА_4 8000 (вісім тисяч) гривень
завданої моральної шкоди. Стягнуто
солідарно за вимоги немайнового
характеру з Департаменту житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради та Виконавчого
комітету Львівської міської ради на
користь ОСОБА_4 судові витрати по
справі в розмірі 107 (сто сім) гривень 30
копійок. Стягнуто за вимоги майнового
характеру, пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, з
Виконавчого комітету Львівської
міської ради на користь ОСОБА_4 судові
витрати по справі в розмірі 91
(дев'яносто однієї) грн. 76 копійок. (т.1,
а.с.159-163)

Роз»яснюючи рішення суду, суд першої
інстанції виходив з того, що вказане
рішення суду є незрозумілим, оскільки в
такому не вказано яким чином має
відбутися виселення - з наданням ОСОБА_2
жилого приміщення чи без такого.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 221 ЦПК
України якщо рішення є незрозумілим
для осіб, які брали участь у справі, або
для державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз"яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Згідно з роз"яснень, викладених у п. 21
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове
рішення в цивільній справі", відповідно
до ст.221 ЦПК України роз'яснення
рішення суду можливе тоді, коли воно не
містить недоліків, що можуть бути
усунені лише ухваленням додаткового
рішення, а є незрозумілим, що ускладнює
його реалізацію. Зазначене питання
розглядається судом, що ухвалив
рішення, і в ухвалі суд викладає більш
повно та ясно ті частини рішення,
розуміння яких викликає труднощі, не
вносячи змін у суть рішення і не
торкаючись питань, які не були
предметом судового розгляду.
Роз'яснення рішення не допускається,
якщо воно виконане або закінчився
установлений законом строк, протягом
якого рішення може бути пред'явлене до
виконання. Якщо фактично порушено
питання про зміну рішення або внесення
в нього нових даних, у тому числі й
роз'яснення мотивів ухваленого
рішення, суд ухвалою відмовляє в
роз'ясненні рішення.

Таким чином, законодавець вказує на те,
що суд може роз'яснити своє рішення,
якщо воно містить в собі
незрозумілості або ускладнює його
реалізацію, при цьому, не вносячи змін у
суть рішення і не торкаючись питань,
які не були предметом судового
розгляду.

За змістом зазначеної статті
незрозумілим є рішення суду, в якому
припускається кілька варіантів
тлумачення; роз'яснюються не висновки,
яких дійшов суд, а ухвалене судове
рішення; підставою для роз'яснення
рішення суду є утруднення чи
неможливість його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає
у тому, що його резолютивна частина не
припускає кілька варіантів тлумачення.

Роз'яснення інших частин рішення (крім
резолютивної) не має правового
значення, оскільки вони не мають
обов'язкового характеру.

Однак як вбачається з оскаржуваної
ухвали суд першої інстанції не
встановив, які саме положення
резолютивної частини роз'яснюваного
ним рішення є незрозумілими чи
припускають кілька варіантів
тлумачення.

Також задовольняючи заяву про
роз'яснення судового рішення у
вказаний спосіб суд вирішив питання
стосовно компетенції Департаменту
житлового господарства та
інфраструктури Львівської міської
ради, покладаючи на такий обов»язок
розглянути питання за зверненням
ОСОБА_2 про надання останній іншого
жилого приміщення або приміщення, яке
вона раніше займала, чим змінив
резолютивну частину рішення, внісши в
текст рішення нові дані, тобто змінив
його суть.

Колегією суддів враховується, що
резолютивна частина рішення суду від 19
червня 2013 року є чіткою і зрозумілою,
двозначних висловів не містить, а тому
відсутні підстави, передбачені ст. 221
ЦПК України, для додаткового
роз'яснення рішення суду.

На зазначені обставини суд першої
інстанції уваги не звернув, відповідно
колегія суддів вважає, що висновок суду
про наявність підстав для роз'яснення
рішення, є помилковим, зробленим з
порушенням норм процесуального права.

В зв"язку з вищенаведеним, ухвала суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
передачею питання на новий розгляд в
суд першої інстанції.

Керуючись п.4 ч.2 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Галицького районного суду
м.Львова від 2 вересня 2014 року
скасувати і передати питання на новий
розгляд в суд першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та в касаційному порядку
оскарженню не підлягає.

Головуючий : Павлишин
О.Ф.

Судді: Мікуш
Ю.Р.

Ніткевич А.В.