Справа № 2033/2-331/11
Провадження № 6/645/247/1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2014 року Фрунзенський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Горпинич О.В.,

за участю секретаря судових засідань -
Погрібняк А.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду м.
Харкова подання старшого державного
виконавця Фрунзенського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Комар Г.В про визнання мирової
угоди в процесі виконання рішення суду,
-

в с т а н
о в и в:

Головний державний виконавець
Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ
Комар Г.В звернулася до суду із заявою
про визнання мирової угоди, укладеної
між сторонами в процесі виконання
рішення апеляційного суду Харківської
області від 12 лютого 2013 року,
ухваленого по цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
розірвання шлюбу та поділ майна,
набутого під час шлюбу за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя. В обґрунтування заяви
посилалася на те, що на виконанні
знаходяться виконавчі провадження з
примусового виконання виконавчих
листів, виданих Фрунзенським районним
судом м. Харкова на підставі
вищевказаного рішення суду, в процесі
виконання останніх, до Фрунхзенськог
ВДВС Харківського МУЮ надійшла мирова
угода, укладена між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Присутня в судовому засіданні
державний виконавець Комар Г.В.
пояснила, що мирова угода відповідає
рішенню суду, яке примусове
виконується у виконавчій службі,
мирова угода укладена між сторонами не
порушує права третіх осіб, у зв'язку з
чим просила визнати мирову угоду.

В судовому засіданні ОСОБА_3,
пояснив, що дійсно між ним та ОСОБА_4
досягнуто згоди щодо виконання рішення
суду, мирова угода підписана ним та
ОСОБА_3 не порушує права третіх осіб, а
тому просив визнати мирову угоду.

ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явилася, проте присутній її
представник ОСОБА_5, пояснив суду, що
між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 досягнуто згоди
щодо виконання рішення суду, мирова
угода підписана ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не
порушує права третіх осіб, а тому
просив визнати мирову угоду.

Суд, дослідивши матеріали
подання, матеріали цивільної справи №
2033/2-351/11 та виконавчого провадження,
вважає подання державного виконавця
таким, що не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Рішенням Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 31 серпня 2012 року,
розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 2/3
частини ринкової вартості
транспортного засобу Volkswagen Golf Plus Trendline
1.9 TD 5 MT в сумі 80 459 грн. 72 коп., в решті
позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -
відмовлено.

Рішенням судової колегії судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
від 12 лютого 2013 року, вищевказане
рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 31 серпня 2012 року змінено,
рішення суду у частині розірвання
шлюбу, відмови у позові ОСОБА_3 щодо
визнання за ним права власності на
автомобіль Фольксваген Поло, державний
номер НОМЕР_1, як майно, яке не є
спільною сумісною власністю подружжя,
відмови у позові ОСОБА_4 про реальний
розподіл автомобіля Фольксваген Поло,
ОСОБА_3 про реальний розподіл гаражів
залишено без змін. В іншій частині
рішення суду скасовано та ухвалено
нове, яким позовні вимоги ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 задоволено частково. Проведено
розподіл спільного сумісного майна
подружжя, визнано право власності за
ОСОБА_3

О.В. та ОСОБА_3 на ? частину за кожним на
гаражний бокс НОМЕР_2 в гаражно -
будівельному кооперативі „олімпієць",
гаражний бокс НОМЕР_3 в гаражно -
будівельному кооперативі „Еріс",
автомобіль Фольксваген Поло,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований на ім'я ОСОБА_4,
стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 ?
частину ринкової вартості
транспортного засобу - Фольксваген
Гольф плюс у сумі 60 344,75 грн..

На підставі зазначеного рішення
суду 13 вересня 2013 року Фрунзенським
районним судом м. Харкова був виданий
виконавчий лист, в якому зазначалося
про стягнення зі ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 ? частину ринкової вартості
транспортного засобу Фольксваген
Гольф плюс у сумі 60 344 грн. 75 коп..

Постановою головного державного
виконавця Фрунзенського ВДВС
Харківського МУЮ Комар Г.В. від 10 лютого
2014 року було відкрито виконавче
провадження за виконавчим листом №
2/2033/1239/12 від 13 вересня 2013 року, в якому
зазначалося про стягнення зі ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 ? частину ринкової
вартості транспортного засобу
Фольксваген Гольф плюс у сумі 60 344 грн. 75
коп..

Суду було надано мирову угоду
відповідно до якої:

1. За умовами мирової угоди
боржник передає стягувачу в рахунок
боргу в розмірі 60 344 грн. 75 коп. (1/2
частина вартості транспортного засобу
Volkswagen Golf Plus Trendline) свою частку в праві
власності на автомобіль Volkswagen Рolо,
реєстраційний номер НОМЕР_1 та сплачує
стягувачу 9758 грн. 69 коп.. Боржник
погоджується, що стягувач буде
одноособовим власником автомобіля
Volkswagen Рolо.

2. Стягувач погоджується, що його
грошові вимоги до боржника у розмірі 60
344 грн. 75 коп. є погашеними. Стягувач
погоджується, що у нього відсутні
будь-які грошові претензії до боржника
(1/2 частина вартості транспортного
засобу Volkswagen Golf Plus Trendline).

3. Право власності стягувача на
частку у спільній власності на
гаражний бокс НОМЕР_3 в гаражно -
будівельному кооперативі „Еріс"
вважається припиненим. Право власності
боржника на частку у спільній
власності на гаражний бокс НОМЕР_2 в
гаражно - будівельному кооперативі
„олімпієць" вважається припиненим.

4. Стягувач набуває право
власності на гаражний бокс НОМЕР_2 в
гаражно - будівельному кооперативі
„Олімпієць". Боржник набуває право
власності на гаражний бокс НОМЕР_3 в
гаражно - будівельному кооперативі
„Еріс".

5. Сторони не будуть пред'являти
будь-яких майнових вимог один до одного
щодо цієї мирової угоди та не будуть
чинити перешкоди у користуванні ним.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України за
кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, видається
один виконавчий лист.

В судовому засіданні з'ясовано, що
виконавчі листи з приводу визнання
права власності за кожним із подружжя
права власності на ? частину гаражних
боксів НОМЕР_2, НОМЕР_3 не видавалися,
виконавче провадження в цій частині
рішення не відкривалося. Тобто, в
частині визнання права власності на
гаражні бокси рішення не пред'являлося
до виконання та на виконанні у
державній виконавчій службі не
перебуває.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦПК
України мирова угода, укладена між
сторонами, або відмова стягувача від
примусового виконання в процесі
виконання рішення подається в
письмовій формі державному
виконавцеві, який не пізніше
триденного строку передає її до суду за
місцем виконання рішення для визнання.

За нормами ч. 2 ст. 372 ЦПК України,
суд має право перевірити і не визнати
мирову угоду або не прийняти відмови
стягувача від примусового виконання,
якщо це суперечить закону або порушує
права чи свободи інших осіб.

Часткове визнання мирової угоди
ЦПК не передбачено.

З аналізу ст. 372 ЦПК України
передбачається, що спір вже був
врегульований певним судовим рішенням,
яке набрало законної сили, за цим
рішенням видано виконавчий документ,
що надійшов до примусового виконання
державного виконавця.

Суд не затверджує мирову угоду,
якщо вона не відповідає закону, або за
своїм змістом вона є такою, що не може
бути виконана у відповідності з її
умовами, або якщо така угода остаточно
не вирішує спору чи може призвести до
виникнення нового спору. Мирова угода
не може вирішувати питання про права і
обов'язки сторін, які можуть виникнути
у майбутньому, а також стосуватися прав
і обов'язків інших юридичних чи
фізичних осіб, які не беруть участі у
справі, або, хоча й

беруть таку участь, але не є учасниками
мирової угоди. Укладення мирової угоди
неможливе і в тих випадках, коли ті чи
інші відносини одночасно врегульовані
законом і не можуть змінюватись
волевиявленням сторін. Умови мирової
угоди повинні безпосередньо
стосуватися предмета позову, що
виключає зазначення в ній дій, коштів
чи майна, які не відносяться до
предмету спору.

Сторони не навели підстав
неможливості укладення та
нотаріального посвідчення договору
віджучення зазначених гаражних боксів
чи неможливості їх реалізації в
порядку, визначеному чинним
законодавством.

Відповідно до ст. 209 ЦК України
нотаріальне посвідчення правочину
здійснюється нотаріусом або іншою
посадовою особою, яка відповідно до
закону має право на вчинення такої
нотаріальної дії.

Здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України (ст. 4 ЦПК України). Суд не
повинен заміняти органи, які
уповноважені на вчинення нотаріальних
дій, а судові рішення - відповідне
посвідчення правочину.

Умови, підстави та момент набуття
права власності, а також припинення
права власності визначається
Цивільним кодексом України. Зокрема,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів (ст. 328 ЦК
України). Право власності припиняється
з підстав встановлених в статті 346
Цивільного кодексу України.

Необхідно зауважити, що відповідно
до методичних рекомендацій щодо
державної реєстрації прав власності на
об'єкти нерухомого майна на підставі
рішень судів, затверджених наказом
Міністерства юстиції України № 914/5 від
26.05.2009 року, зазначалося, що згідно зі
статтею 208 Цивільного процесуального
кодексу України судові рішення
викладаються у двох формах: 1) ухвали;2)
рішення. Питання, пов'язані з рухом
справи в суді першої інстанції,
клопотання та заяви осіб, які беруть
участь у справі, питання про
відкладення розгляду справи,
оголошення перерви, зупинення або
закриття провадження у справі,
залишення заяви без розгляду у
випадках, встановлених Кодексом,
вирішуються судом шляхом
постановлення ухвал. Судовий розгляд
закінчується ухваленням рішення суду.
Таким чином, ухвали
постановлені судами першої інстанції
вирішують лише процесуальні питання і
не є правовстановлювальними
документами, на підставі яких
проводиться державна реєстрація прав
власності на об'єкти нерухомого майна.
У свою чергу, при вирішенні справи
по суті суди ухвалюють рішення, і у
випадку, якщо ухвалено рішення про
визнання прав власності на
нерухоме майно, то таке рішення
є правовстановлювальним документом,
на підставі якого проводиться
державна реєстрація прав власності.

Враховуючи викладене суд вважає,
що мирова угода не може бути визнана
судом.

На підставі вищевикладеного і
керуючись ст. 372 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И
В:

Відмовити у визнанні мирової
угоди, укладеної між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
на стадії виконання судового рішення
по справі № 2033/2-351/11, провадження №
2/2033/1239/12 на зазначених умовах.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Харківської області
через Фрунзенський районний суд м.
Харкова протягом п'яти днів з дня її
проголошення; у разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя -