Справа №
Провадження №2/333/1143/14
РІШЕННЯ

Іменем України

03 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді
Холод Р.С.,

при секретарі
Вашато А.Б.,

за участю позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,
відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права
на спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

20.02.2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом про усунення ОСОБА_3 від права
на спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3
померла її рідна мати ОСОБА_4, у зв'язку
з чим відкрилась спадщина на нерухоме
майно, що складає 21/50 часток житлового
будинку АДРЕСА_1, яка належала померлій
на праві власності. Спадкоємцями за
законом першої черги є: позивач - рідна
дочка померлої ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - її
рідний син, які у розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК
України є такими, що прийняли спадщину
за законом. Як зазначає позивач, син
померлої ОСОБА_3 був обізнаний про
хворобу та вкрай важке матеріальне
становище ОСОБА_4, свідомо та умисно не
піклувався про свою рідну матір, не
здійснював жодної підтримки та
ухилявся від надання останній
будь-якої допомоги. Водночас, позивач
протягом хвороби померлої матері
ОСОБА_4 доглядала її та піклувалася про
неї, надавала їй первинну медичну
допомогу, та допомагала вести домашнє
господарство. ОСОБА_1 вважає, що
відповідач умисно ухилявся від
утримання та надання фізичної і
матеріальної допомоги своїй хворій
матері, внаслідок чого має бути
усунений від права на спадкування за
законом. Просить суд позов
задовольнити повністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримала, суду пояснила, що
відповідач є її рідним братом, вона
мешкала з матір'ю та здійснювала за нею
догляд, так як з жовтня 2012 року по
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 дуже хворіла і
потребувала стороннього догляду.
Відповідач лише іноді відвідував
матір, ходив в аптеку за ліками, які
купував за гроші матері, хоча при цьому
відповідач разом із своєю сім'єю
проживали у одному будинку з матір'ю.
При житті матір відкладала гроші на
поховання, тому похованням займався
відповідач, але жодних витрат не поніс.
Крім того, ОСОБА_4 до серпня 2010 року
(включно) ходила сама на ринок, до
магазину та скуплялася вела нормальний
спосіб життя. Але, після перенесення у
серпні 2010 року чергового
мікроінсульту, ОСОБА_4 продовжували
виходити на вулицю, але вже за
допомогою інших людей.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, додатково пояснив, що
відповідно до копії медичної картки
померлої ОСОБА_4, остання дійсно
хворіла і потребувала догляду та
підтримки, який здійснювала її донька
ОСОБА_1, тому вважає за можливе за таких
обставин усунути від права на
спадкування за законом ОСОБА_3, який
проживав з матір'ю в одному будинку та
не надавав відповідну допомогу.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позовні вимоги визнав повністю,
підтвердив той факт, що позивач є його
рідною сестрою, вони мешкають разом в
одному будинку, але саме сестра мешкала
разом з померлою матір'ю і здійснювала
за нею догляд. Він дуже рідко приходив
до матері, так як практично увесь час
знаходився на роботі. При житті матір
передала йому у власність як дарунок
29/50 часток житлового будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджено договором дарування від
27.01.2009 року, посвідчений приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_5 В зв'язку з
викладеним, він не заперечує проти
усунення його від права на спадкування
за законом.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду пояснили, що за
життя ОСОБА_4 проживала у житловому
будинку за адресою: АДРЕСА_1, разом зі
своєю дочкою ОСОБА_1 та своїм сином
ОСОБА_3 Починаючи з серпня 2010 року,
ОСОБА_4 внаслідок пережитого
мікроінсульту потребувала постійної
сторонньої допомоги. А вже з жовтня 2012
року ОСОБА_4 знаходилася у безпорадному
стані. У зв'язку з цими обставинами,
постійну допомогу у господарстві, а
саме: прибирання будинку, придбання
продуктів харчування та їх
приготування, прання, тощо, а також
догляд за хворою ОСОБА_4, придбання їй
ліків, її купання та годування
здійснювала лише її рідна дочка ОСОБА_1
Як пояснюють свідки, ОСОБА_3 при них та
зі слів інших осіб жодного разу не
здійснював догляду за своєю хворою
матір'ю, не допомагав у господарстві та
не приймав участі у її утриманні.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх
представників, свідків, дослідивши
матеріали справи, дійшов до наступних
висновків.

Батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_9 та ОСОБА_4,
що підтверджено Свідоцтвами про
народження, серії НОМЕР_2 від 05.06.1952
року та серії НОМЕР_3 від 22.02.1957 року (а.с.
5-6).

З свідоцтва про укладення шлюбу, серії
НОМЕР_4 від 19.05.1973 року вбачається, що
позивач 19.05.1973 року уклала шлюб з
ОСОБА_10 та змінила прізвище на «ОСОБА_1»
(а.с. 7).

Отже, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною
дочкою ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4, про що
06.04.2013 року Міським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції видане
Свідоцтво про смерть, серії НОМЕР_5
(актовий запис № 1937) (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася
спадщина на нерухоме майно, що
складається з 21/50 часток житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, яка належала померлій на
підставі нотаріально посвідченого
договору на право забудови будинку та
безстрокового користування земельною
ділянкою від 31.12.1953 року (а.с. 11-12) та
реєстраційного посвідчення серії
НОМЕР_6, виданого 29.01.2003 року Орендним
підприємством Запорізьке міжміське
бюро технічної інвентаризації (а.с. 13).

Із інформаційної довідки зі Спадкового
реєстру № 37269975 від 29.04.2014 року,
отриманої на запит суду, вбачається, що
спадкодавець ОСОБА_4 заповіту не
складала, а тому до правовідносин з
прийняття спадщини мають
застосовуватись положення глави 86 ЦК
України (а.с. 31-32).

27.01.2009 року було укладено договір
дарування між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, за яким
ОСОБА_4 передала своєму сину - ОСОБА_3 у
власність як дарунок належні їй на
праві приватної власності 29/50 часток
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстровано в реєстрі № 298.
Відповідно до Витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності № 5048443
від 18.06.2013 року 29/50 часток житлового
будинку АДРЕСА_1 зареєстровано за
ОСОБА_3, номер запису про право
власності - 1349406.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтвердила, що вона усвідомлена про
укладання 27.01.2009 року договору
дарування між її матір'ю та братом,
жодних суперечок з приводу
неупередженості матері між сторонами
не виникало, так як під час укладання
договору ОСОБА_4 не хворіла, не вживала
ніякі ліки, тобто перебувала при
здоровому розумі та ясній пам'яті і
розуміла значення своїх дій.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, до першої
черги спадкоємців за законом належить:
рідна дочка померлої ОСОБА_1 та рідний
син - ОСОБА_3

Відповідно до частини третьої статті
1268 ЦК України, спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Копією домової книги на житловий
будинок АДРЕСА_1, підтверджено, що
ОСОБА_11 і ОСОБА_3 проживали та були
зареєстровані разом зі спадкодавцем
ОСОБА_4, в тому числі, на час її смерті.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_11 та
ОСОБА_3 є такими, що прийняли спадщину
після померлої ОСОБА_4

Судом встановлено, що не
заперечувалось відповідачем у справі
та підтверджено поясненнями свідків,
син померлої - ОСОБА_3, який був
обізнаний про хворобу та вкрай важке
матеріальне становище своєї матері
ОСОБА_4, не здійснював піклування про
неї, не здійснював ніякої підтримки та
ухилявся від надання останній
будь-якої допомоги (матеріальної та
моральної).

Разом з цим, позивач протягом хвороби
своєї матері ОСОБА_4 на
атеросклеротичну хворобу серця, коли
вона знаходилася у лежачому стані,
постійно доглядала її та піклувалася
про неї, неодноразово надавала їй
первинну медичну допомогу, викликала
карету швидкої медичної допомоги та
допомагала вести домашнє господарство.

Положеннями статей 1216, 1217 ЦК України
встановлено, що спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Згідно з вимогами статті 1258 ЦК України,
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

У частині першій статті 172 і частині
першій статті 202 СК України гарантовано
право батьків на піклування про них,
проявлення про них турботи та
надавання їм допомоги з боку дитини,
повнолітньої дочки, сина. Повнолітні
дочка, син зобов'язані утримувати
батьків, які є непрацездатними і
потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

У своїх роз'ясненнях Пленум Верховного
Суду України, викладених у постанові
«Про судову практику у справах про
спадкування» від 30.05.2008р. № 7, вказав (п.
6), що факт ухилення особи від виконання
обов'язку щодо утримання спадкодавця
встановлюється судом за заявою
заінтересованої особи (інших
спадкоємців або територіальної
громади).

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів та доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Виходячи із викладених обставин та
доказів у їх сукупності та кожного
окремо, суд вважає позовні вимоги в
частині усунення відповідача від права
на спадкування за законом доведеними,
законними та обґрунтованими, внаслідок
чого підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1216, 1217, 1258, 1259, 1261, 1268, 1270 ЦК України,
ст.ст. 172, 202 СК України, ст.ст. 4, 10, 11, 59, 60,
88, 208, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від
права на спадкування за законом -
задовольнити.

Усунути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, від
права на спадкування за законом після
смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
Р.С.Холод