Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-ц/778/4573/14
Головуючий у 1 інстанції: Куценко
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

05 листопада 2014 року
м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

При секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Енергодарського міського
суду Запорізької області від 11 вересня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Державного підприємства «НАЕК
«Енергоатом» в особі відокремленого
підрозділу «Атоменергомаш» про
визнання протиправним та скасування
наказу від 05.05.2014 року № 30-зв «Про
припинення трудового договору»,
поновлення на роботі, відшкодування
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, матеріальної та моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із вищевказаним позовом, в якому
зазначав, що він працював у
відокремленому підрозділі
«Атоменергомаш» державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
на посаді інженера відділу
ліцензування, якості, стандартизації і
сертифікації ДП «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «
Енергоатом» відокремлений підрозділ
«Атоменергомаш».

26.12.2013 він був попереджений про
скорочення його посади та наступне
звільнення через два місяці після
попередження.

05.05.2013 року відповідачем видано
наказ № 30-зв «Про припинення трудового
договору». Підставою для прийняття
такого наказу стало скорочення штату,
відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України.

Згодом уточнивши позовні вимоги та
посилаючись на зазначені обставини,
просив суд, визнати протиправним та
скасувати наказ ДП «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
відокремлений підрозділ
«Атоменергомаш» від 05.05.2014 року № 30-зв
«Про припинення трудового договору»,
поновити його на роботі на посаді яку
він обіймав до звільнення, стягнути з
відповідача середній заробіток за час
вимушеного прогулу відповідно до
наданого розрахунку, грошову
компенсацію за заподіяну моральну
шкоду в розмірі 15 000,0 грн., та витрати на
правову допомогу.

Рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від 11 вересня
2014 року в задоволенні позовних вимог
відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням районного
суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення районного суду
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін. За її
змістом Апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції позивач зазначав, що в справі
відсутні докази скорочення посади, яку
він обіймав, зміни оргструктури
підприємства не були викликані
виробничою потребою, не потягли самі по
собі скорочення його посади та не були
узгоджені з виборним органом
профспілкової організації. Крім того,
позивачеві не була належним чином
запропонована інша робота, не
враховані його преваги перед іншими
працівниками для залишення на роботі
та допущені інші численні порушення,
які свідчать про незаконність
звільнення.

Разом з тим, суд першої інстанції повно
та всебічно дослідив обставини справи
та надані сторонами докази та зробив
висновки, які узгоджуються з
матеріалами справи..

Згідно з частиною 1 статті 40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників (пункт 1).

Відповідно до положень частин 1-3 статті
49-2 КЗпП України про наступне
вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два
місяці.

При вивільненні працівників у випадках
змін в організації виробництва та
праці враховується переважне право на
залишення на роботі за статтею 42 КЗпП
України.

Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці.

Так, судом було встановлено, та не
оспорювалося позивачем, що фактично
чисельність працівників була
скорочена, зміни у штатний розклад були
внесені. При цьому позивач
попереджався про наступне вивільнення.

Також встановлено судом, що позивач не
мав переважного права на залишення на
роботі, оскільки інші працівники мають
більш високу кваліфікацію враховуючи
відсутність у позивача спеціальної
освіти порівняно з іншими
працівниками. Тим більше позивач не
зазначає жодного з працівників який би
залишився на роботі або був прийнятий
після йог звільнення, який у
порівнянні з позивачем має нижчі
виробничі показники або не має інших
переваг для залишення на роботі.

Із матеріалів справи вбачається, що у
відповідача як на час попередження
позивача про вивільнення, так і
протягом наступного часу до звільнення
були наявними вільні посади за іншими
професіями чи спеціальностями.
Посилання позивача на те, що посади
йому пропонувалися формально,
оскільки були або заняті іншими
працівниками, або були нижчими за
рівень його кваліфікації, не
підтверджені належними доказами.
Принаймні позивач не надав доказів на
підтвердження того, що він звертався з
заявами про переведення на зазначені
посади.

Також безпідставними є посилання
позивача на те, що зміни не були
викликані виробничими потребами, а у
наказах йшлося не про скорочення
чисельності або штату працівників а
лише про оптимізацію структури
управління, а тому його звільнення було
неправомірним.

Адже питання про доцільність як
оптимізації структури управління, так
і скорочення перестановки
(перегрупування) роботодавцем
працівників у межах однорідних
професій та посад (переведення більш
кваліфікованого працівника, посада
якого скорочується, з його згоди на
іншу посаду, звільнивши з неї менш
кваліфікованого працівника) є правом
роботодавця. Згідно з частиною 3 статті
64 ГК України підприємство самостійно
визначає свою організаційну структуру
та встановлює чисельність працівників
і штатний розпис.

Враховуючи, що звільненню позивача
передували як завчасне попередження
так і згода профспілкового комітету, а
також пропозиції щодо
працевлаштування, судом першої
інстанції зроблений правильний
висновок про відсутність підстав для
поновлення позивача на роботі.

Інші наведені в апеляційній скарзі
доводи висновків судів не спростовують
та не надають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанцій норм матеріального права і
порушення норм процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, судова колегія
не вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Енергодарського міського суду
Запорізької області від 11 вересня 2014
року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: