Провадження № 2/127/4198/14
Вступна та резолютивна частини
Вінницький міський суд Вінницької
у складі головуючого - судді Романчук
при секретарі Мартинюк Т.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
Приватного акціонерного товариства
"Українська охоронно-страхова
компанія" до ОСОБА_2 про стягнення
страхового відшкодування в порядку
Позов Приватного акціонерного
товариства "Українська
охоронно-страхова компанія" до ОСОБА_2
про стягнення страхового
відшкодування в порядку регресу -
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого АДРЕСА_1) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Українська охоронно-страхова
порядку регресу в розмірі 19 070
(дев'ятнадцять тисяч сімдесят) грн. 18
коп. та понесені і документально
підтвердженні судові витрати в розмірі
243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Розстрочити виконання рішення суду
щодо стягнення 19 070 (дев'ятнадцять тисяч
сімдесят) грн. 18 коп. на два роки шляхом
сплати щомісячних платежів у розмірі 794
грн. 58 коп. не пізніше 28 числа кожного
місяця, розпочинаючи з серпня 2014 року
по липень 2016 року включно.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

CУДДЯ

Справа № 127/11159/14-ц

Провадження № 2/127/4198/14

Р
І Ш Е Н Н Я

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2014 року
м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р. В.

при секретарі Мартинюк Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
Приватного акціонерного товариства
"Українська охоронно-страхова
компанія" до ОСОБА_2 про стягнення
страхового відшкодування в порядку
регресу, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство
"Українська охоронно-страхова
компанія" звернулось з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення страхового
відшкодування в порядку регресу,
мотивуючи позовні вимоги тим, що 04.05.2012
року між Приватним акціонерним
товариством "Українська охоронно-
страхова компанія" та ОСОБА_3 був
укладений Договір обов'язкового
страхування цивільного-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/3044808,
відповідно до якого, в період з 04.05.2012
року по 03.05.2013 року під страховим
захистом знаходився автомобіль "Chevrolet",
державний номер НОМЕР_2. Згідно ст. 979
Цивільного кодексу України та ч. 1 спи 16
Закону України "Про страхування": 26
жовтня 2012 року о 19 год. 00 хв. на
автодорозі Стрий-Знам'янка 377 км
сталося зіткнення автомобілів "Chevrolet",
державний номер НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_2 та "Опель", державний номер
НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4 Причиною
дорожньо-транспортної пригоди
виявились дії ОСОБА_2, який під час
ввімкнення сигналу світлофору, що
дозволяє рух, не надав дорогу
автомобілю, який завершував рух через
перехрестя, в порушення п. 16.5 Правил
дорожнього руху України, створив
небезпеку та перешкоду автомобілю
"Опель", державний номер НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_4 та вчинив
правопорушення, передбачене ст.124
КУпАП. Постановою Вінницького міського
суду Вінницької області від 24.12.2012 року
було встановлено вищевказаний факт та
притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності. В результаті
протиправних дій відповідача
автомобіль "Опель", державний номер
НОМЕР_3, отримав пошкодження, чим було
заподіяно майновий збиток ОСОБА_4 Сума
збитку підтверджується звітом №12/3055 з
оцінки транспортного засобу. На
підставі заяви на виплату страхового
відшкодування, довідки ВДАІ, Звіту
№12/3055 з оцінки транспортного засобу, а
також акту про настання страхового
випадку №11054 від 05.08.2013 року, позивачем
06.08.2013 року платіжним дорученням №4519
виплачено страхове відшкодування
ОСОБА_4 в сумі 18 750 грн. 18 коп. Після
виплати страхового відшкодування до
позивача перейшло право регресної
вимоги до особи, відповідальної за
завдані збитки. Оскільки відповідач не
повідомив позивача про
дорожньо-транспортну пригоду протягом
3-х робочих днів, після виплати
страхового відшкодування до позивача
перейшло право регресної вимоги до
нього, як до особи, відповідальної за
завдані збитки. Тому до суми регресної
вимоги включаються витрати на
проведення експертизи в розмірі 320 грн.
00 коп. Дослідивши матеріали справи по
даному страховому випадку, керуючись
ст. 38 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" позивач 30.10.2013
року направило відповідачу претензію,
вих. № 7243, про виплату страхового
відшкодування в порядку регресу. 12.12.2013
року за вх. №15086 на адресу позивача
надійшло заперечення проти регресної
вимоги. Вказане заперечення не
обгрутоване та немає правових підстав
для задоволення. 06.03.2014 року за вих. №1810
позивачем надіслано на адресу
відповідача роз'яснення, що спростовує
обставини викладені у запереченні.
Проте, станом на дату подання позовної
заяви, в досудовому врегулюванні спір
не вирішено. Просить стягнути з ОСОБА_2
на користь позивача 19 070 грн. 18 коп. в
порядку регресу та суму судового збору
в розмірі 243 грн. 60 коп.

В судове засідання представник
позивача Приватного акціонерного
товариства "Українська
охоронно-страхова компанія" не
з'явився, надавши до суду заяву, в якій
просить розглядати справу у
відсутності представника позивача,
позовні вимоги підтримує та просить
позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
пояснив, що 26.10.2012 р., коли сталося ДТП і
коли працівниками МВС України було
оформлено відповідні документи про
дорожньо- транспортну пригоду, він мав
діючий поліс обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
Приватного Акціонерного Товариства
"Українська охоронно-страхова
компанія" №АВ/ 3044808 від 03.05.2012 р.
Оскільки відповідно до ст. 33 Закону №
1961-IV "Про обов'язкове страхування
цивільно- правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний:
поінформувати інших осіб, причетних до
цієї пригоди, про себе, своє місце
проживання, назву та місцезнаходження
страховика та надати відомості про
відповідні страхові поліси, то він
після ДТП звертався до працівників
позивача та повідомляв їх про ДТП,
однак доказів цього надати не може.
Звіт № 12/3055 від 23 січня 2013 року,
виконаний представником УЦПЗ
"Експерт-Сервіс" суб'єктом оціночної
діяльності ОСОБА_5, а дослідження
провів ОСОБА_6, який має кваліфікаційне
свідоцтво НОМЕР_6 ВІД 15.12.2000 р.
аварійного комісара. Згідно наданих
документів ОСОБА_6 не є експертом, а
лише має кваліфікацію аварійного
комісара, тобто він має право згідно
статті 34 Закону № 1961-IV визначати
причини настання страхового випадку та
розміру збитків лише для страховика та
у випадках, передбачених статтею 41
цього Закону, але не для суб'єктів
оціночної діяльності та підготовки
позовної заяви до суду. Позивач на свій
розсуд звернувся не до аварійного
комісара страховика, а до суб'єкта
оціночної діяльності ОСОБА_5, що йде
всупереч діючого законодавства
України, та отримав не зовсім
зрозумілий документ, який додає до
своєї регресної вимоги. Відповідно до
процесуального законодавства
правомірність дій суб'єктів цивільного
судочинства, виникаючих при визначенні
матеріальних збитків, завданих
власнику в разі пошкодження КТЗ або при
визначення вартості відновлювального
ремонту КТЗ і як наслідок - страхового
відшкодування, визначається
законодавством України та
регламентується профільними Законами
України "Про страхування" та "Про
обов'язкове страхування цивільно-
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів". Ні в
одному з вказаних Законів не існує
поняття "суб'єктів оціночної
діяльності" та не вказаний нормативних
акт "звіт про визначення матеріального
збитку завданого власнику КТЗ", в якому
визначається вартість матеріальних
збитків. Суб'єктами таких відносин
визначені "експерти", а нормативним
документом - експертиза або експертний
висновок. Законом України "Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні"
передбачено залучення оцінювача
тільки для визначення вартості самого
транспортного засобу при страховому
випадку, в площині вимог вказаних вище
законів, вказуючих, що вартість,
страхового відшкодування не може бути
більше ніж вартість транспортного
засобу до страхової події. Вважає, що в
звіті допущено ряд помилок. Хоча його і
визнано винним за ст. 124 КУпАП у скоєнні
ДТП, але з наданими доказами, з
механізмом оцінки, вимогами до
оформлення результатів визначення
матеріального збитку під час
проведення оцінки пошкодженого
автомобіля він не згоден, тому в позові
просить відмовити. Крім того зазначив,
що на даний час він працює не офіційно,
його дружина не працює, вони мають на
утриманні двох неповнолітніх дітей.
Просить врахувати його важкий
матеріальний стан при винесенні
рішення та зменшити розмір
відшкодування і розстрочити виконання
рішення суду на три-чотири роки.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення відповідача,
оцінивши докази в їх сукупності,
прийшов до висновку, що позов є
обґрунтованим та підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.05.2012 року між
Приватним акціонерним товариством
"Українська охоронно-страхова
компанія" та ОСОБА_3 був укладений
Договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів Поліс № АВ/3044808, відповідно до
якого, в період з 04.05.2012 року по 03.05.2013
року під страховим захистом знаходився
автомобіль «Chevrolet Lacetti», 2006 року
випуску, державний номер НОМЕР_2.

Відповідно до постанови Вінницького
міського суду Вінницької області у
справі № 232/3322/12 від 24.12.2012 року ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпПАП та
застосовано до нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 400
грн. на користь держави. В постанові,
зокрема зазначено, що 26 жовтня 2012 року о
19 год. 00 хв. на автодорозі
Стрий-Знам'янка 377 км ОСОБА_2, керуючи
автомобілем НОМЕР_4, під час ввімкнення
сигналу світлофору, що дозволяє рух, не
надав дорогу автомобілю "Опель",
державний номер НОМЕР_3, який
завершував рух через перехрестя, в
результаті чого зіткнувся з даним
автомобілем, що призвело до
пошкодження транспортного засобу, чим
порушив п. 16.5 Правил дорожнього руху
України. Постанова набрала законної
сили.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу виданого
Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у
Вінницькій області серії НОМЕР_7,
ОСОБА_4 є власником автомобіля "Opel Vivaro",
2006 року випуску, білого кольору, д.н.з.
НОМЕР_3.

Із довідки УДАІ УМВС м. Вінниці № 235268
вбачається, що ОСОБА_4 26.10.2012 року о 19
год. 00 хв. на автодорозі Стрий-Знам'янка
377 км потрапив у дорожньо-транспортну
пригоду на автомобілі "Опель Віваро",
д.н.з. НОМЕР_3, який отримав механічні
пошкодження а саме: деформована
передня права дверка, деформована
задня права дверка, деформовано заднє
праве крило, відірваний пластмасовий
молдінг бокових дверей, відірваний
молдінг заднього правого крила.

Відповідно до довідки
Державтоінспекції Вінницької області
№9096813 про дорожньо-транспортну
пригоду, ОСОБА_4 26.10.2012 року о 19 год. 00
хв. на автодорозі Стрий-Знам'янка 377 км
потрапив у дорожньо-транспортну
пригоду на автомобілі "Опель Віваро",
д.н.з. НОМЕР_3. Інший учасник
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2,
який керував автомобілем НОМЕР_5.

Як вбачається із звіту Українського
центру післяаварійного захисту
"Експерт-Сервіс" №12/3055 від 23.01.2013 року
про визначення матеріального збитку
завданого власнику КТЗ Opel Vivaro,
реєстраційний номер НОМЕР_3, в
результаті його пошкодження при ДТП,
станом на 13.11.2012 року, матеріальний
збиток заподіяний власнику КТЗ Opel Vivaro,
реєстраційний номер НОМЕР_3, в
результаті його пошкодження при ДТП
станом на 13.11.2012 року складає 18 815 грн. 41
коп. З платіжного доручення №1130 від
21.02.2013 року вбачається, що позивачем
сплачено за проведення авто
товарознавчого дослідження 520 грн. 00
коп.

Відповідно до Страхового акту №11054 до
справи №ГО1483-12-м за страховим випадком
згідно з полісом №АВ-3044808 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 04.05.2012 року,
затвердженого 25.08.2013 року сума
матеріального збитку згідно звіту
№12/3055 з визначення вартості
матеріального збитку складає 18 815 грн. 41
коп., франшиза - 1 000 грн. 00 коп., сума пені
- 1 034 грн. 77 коп., сума грошового
відшкодування за вирахуванням
франшизи та урахуванням суми пені - 18 750
грн. 18 коп., затрати на врегулювання
збитку 320 грн. 00 коп., загальна сума
збитку - 19 070 грн. 18 коп.

Відповідно до листів ПрАТ "Українська
охоронно-страхова компанія" від 30.10.2013
року №7243 та від 06.03.2014 року №1810
адресованих ОСОБА_2, ПрАТ "Українська
охоронно-страхова компанія" зверталася
з притензіями до ОСОБА_2 про
перерахування на їх рахунок за
регресною вимогою суми в розмірі 19 070
грн. 18 коп.

Як вбачається із свідоцтв про
народження дітей відповідач є батьком
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується
свідоцтвами про народження дітей серії
НОМЕР_8 та серії НОМЕР_9.

З трудової книжки серії НОМЕР_10
вбачається, що ОСОБА_2 звільнений з
органів внутрішніх справ України 10.07.2013
року.

З трудової книжки серії НОМЕР_11
вбачається, що ОСОБА_9, 09.08.2012 року
припинено виплату допомоги по
безробіттю відповідно до п.п.1 п. 5 ст. 31
Закону України "Про загально
обов'язкове державне соціальне
страхування на випадок безробіття".

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України
"Про страхування" (в редакції чинній на
час виникнення правовідносин) договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно ст. ст. 2, 3 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" відносини у
сфері обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів регулюються Конституцією
України, Цивільним кодексом України,
Законом України "Про страхування", цим
та іншими законами України і
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них. Якщо
норми цього Закону передбачають інше,
ніж положення інших актів цивільного
законодавства України, то
застосовуються норми цього Закону.
Якщо міжнародним договором України,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, встановлені
інші правила, ніж ті, що передбачені
цим Законом, то на території України
застосовуються правила міжнародного
договору. Обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до положень ст. 6 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до п. 22. 1 ст. 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п. 33.1.4. ст. 33 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Пунктом 36.1. ст. 36 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" встановлено, що страховик (у
випадках, передбачених статтею 41 цього
Закону, - МТСБУ), керуючись нормами
цього Закону, приймає вмотивоване
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
або про відмову у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати).

Згідно підпункту ґ підпункту 38.1.1.
пункту 38.1 ст. 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, зокрема, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закону.

Як вбачається з правової позиції,
викладеної у справі № 6-1цс14. Верховний
Суд України в правовій позиції вказує,
що виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (у редакції з 18 вересня 2011 по 8
січня 2012 року), слід зазначити, що у
зв'язку із внесеними до цього Закону
змінами було збережено як обов'язок
страхувальника щодо вжиття заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика
про настання ДТП, так і відповідне
право страховика після виплати
страхового відшкодування подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, якщо він
не повідомив його про настання ДТП.
Неузгодженість нумерації підпунктів
пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту
38.1 статті 38 Закону, після внесених до
них змін Законом України від 17 лютого
2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України
щодо дорожньо-транспортних пригод та
виплати страхового відшкодування", не
може обмежувати встановлене статтею 38
Закону право страховика подати
регресний позов до страхувальника у
разі недотримання строків і умов
повідомлення страховика про
дорожньо-транспортну пригоду, а тому й
не може бути підставою для відмови в
задоволенні такого позову. Отже,
висновок суду касаційної інстанції про
те, що факт неповідомлення страховика
про ДТП не є підставою для
відшкодування страхувальником в
порядку регресу сплаченого
страховиком страхового відшкодування,
є помилковим.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Статтями 988 та 989 ЦК України встановлено
обов'язки страховика та обов'язки
страхувальника. Зокрема, страховик
зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором. Страхувальник зобов'язаний,
зокрема, повідомити страховика про
настання страхового випадку у строк,
встановлений договором.

Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик
здійснює страхову виплату відповідно
до умов договору на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника)
або іншої особи, визначеної договором,
і страхового акта (аварійного
сертифіката).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 993 ЦК
України до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач, в передбаченому законом
порядку, виплатив страхове
відшкодування ОСОБА_4, страхове
відшкодування проведене позивачем в
розмірі, що відповідає вимогам Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів». Відповідач не повідомив
страховика відповідно до вимог,
встановлених ст. 33 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" про настання страхового
випадку, що є підставою для стягнення з
відповідача страхового відшкодування
в порядку регресу. Отже, з моменту
виплати страхового відшкодування у
позивача виникло право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи -
відповідача у розмірі виплаченого
відшкодування. На момент розгляду
справи відповідач позивачу дані кошти
не відшкодував.

Належних та допустимих доказів, які б
свідчили про повідомлення
відповідачем страховика про настання
страхового випадку, відповідачем до
суду не надано.

Суд не приймає до уваги твердження
відповідача на те, що він вважає звіт
неналежним доказом та не погоджується
з розміром виплаченого страхового
відшкодування, оскільки будь - яких
доказів на спростування даної суми
відповідач до суду не надав, клопотання
про призначення автотоварознавчої
експертизи відповідачем в судовому
засіданні не заявлялося.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Що стосується пояснень відповідача про
те, що на даний час він працює не
офіційно, його дружина не працює, в них
на утриманні знаходяться двоє
неповнолітніх дітей, а тому просить
зменшити розмір відшкодування і
розстрочити виконання рішення суду на
три-чотири роки, суд зазначає наступне.

Нормами ст. 1166 ЦК України передбачено,
що майнова шкода, завдана майну
фізичної особи відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом на боржника за
регресною вимогою покладається
обов'язок відшкодувати кредитору
виплачене ним третій особі
відшкодування в повному обсязі.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» від 27 березня 1992
року №6 зазначено, що за регресною
вимогою стягується сума майнових
витрат, понесених на виконання
зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а
якщо законом встановлено межі
відшкодування або межі
відповідальності винної особи, то з неї
витрати стягуються в цих межах.

В п. 7 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 1 березня 2013 року №4
вказано, що правила частини четвертої
статті 1193 ЦК про можливість зменшення
розміру відшкодування шкоди, завданої
фізичною особою, залежно від її
матеріального становища, крім
випадків, коли шкоди завдано вчиненням
злочину, застосовуються у виняткових
випадках, якщо відшкодування шкоди у
повному розмірі неможливе або
поставить відповідача у тяжке
матеріальне становище.

На підставі викладеного, враховуючи, що
відповідач працює, хоча і неофіційно,
доказів того, що відшкодування шкоди у
повному розмірі неможливе або
поставить його у тяжке матеріальне
становище до суду не надав, суд не
вбачає підстав для зменшення розміру
виплаченого відшкодування на підставі
ч. 4 ст. 1193 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказування підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд,
який ухвалив рішення, може визначити
порядок його виконання, надати
відстрочку або розстрочити виконання,
вжити заходів для забезпечення його
виконання, про що зазначає в рішенні.

Враховуючи вищезазначене, аналізуючи
встановлені фактичні обставини справи,
суд приходить до висновку, що позивачем
доведено ті обставини, на які він
посилається як на підставу своїх вимог,
тому є підстави для задоволення
позовних вимог.

Крім того, враховуючи матеріальне
становище відповідача, зокрема те, що
він немає постійної роботи та
стабільного доходу, має на утримані
двох неповнолітніх дітей, суд
приходить до висновку, що слід
розстрочити виконання рішення суду.

Оскільки позивачем було сплачено
судовий збір при подачі позовної заяви
до суду, то відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача слід стягнути понесені ним і
документально підтвердженні судові
витрати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного
товариства "Українська
охоронно-страхова компанія" до ОСОБА_2
про стягнення страхового
відшкодування в порядку регресу -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого АДРЕСА_1) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Українська охоронно-страхова
компанія" (03056, вул. Борщагівська, 145 м.
Київ , МФО №319092, р/р
НОМЕР_1) страхове відшкодування в
порядку регресу в розмірі 19 070
(дев'ятнадцять тисяч сімдесят) грн. 18
коп. та понесені і документально
підтвердженні судові витрати в розмірі
243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Розстрочити виконання рішення суду
щодо стягнення 19 070 (дев'ятнадцять тисяч
сімдесят) грн. 18 коп. на два роки шляхом
сплати щомісячних платежів у розмірі 794
грн. 58 коп. не пізніше 28 числа кожного
місяця, розпочинаючи з серпня 2014 року
по липень 2016 року включно.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

CУДДЯ