Справа №125/161/13-
Провадження №2/125/21/14
РІШЕННЯ

Іменем України

07 листопада 2014 року
м.Бар

Барський районний суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Єрмічової В.В.,

при секретарі Гутаревич Ж.І.,

з участю представника відповідача
адвоката ОСОБА_1

розглянувши в приміщенні суду у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:
відділ державної реєстрації актів
цивільного стану Барського районного
управління юстиції Вінницької області,
Барська державна нотаріальна контора
Вінницької області, про визнання шлюбу
та договорів дарування житлового
будинку та земельної ділянки
недійсними,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним
позовом та обґрунтував тим, що після
смерті його матері ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_8 та батька ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_9, залишилось спадкове
майно, а саме житловий будинок та
земельна ділянка для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, що розташовані
по АДРЕСА_1. В листопаді місяці 2012 року
він дізнався, що його батько 04.08.2011 року
зареєстрував шлюб із відповідачем
ОСОБА_3 та 26.06.2012 року подарував
останній вищевказане майно. Вважає
шлюб та договори дарування будинку та
земельної ділянки недійсними, оскільки
після смерті його матері ОСОБА_4 стан
здоров'я батька погіршився, у
останнього розвивався віковий
склероз, була не зовсім адекватна
поведінка. Він, як єдиний син померлого,
позбавлений права на спадщину, а тому
вимушений звертатися до суду, просить
визнати шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_3 та
договори дарування житлового будинку
та земельної ділянки недійсними та
стягнути з відповідача на його користь
судові витрати.

Позивач ОСОБА_2 суду пояснив, що
ІНФОРМАЦІЯ_8 померла його мати ОСОБА_4 З
того часу його батько ОСОБА_5 до дня
смерті проживав по АДРЕСА_1. Його єдина
донька ОСОБА_6 з раннього дитинства і до
закінчення школи проживала в м.Бар із
його батьками. Він проживає в
м.Тернополі з 1976 року. В нього з
батьками були завжди дуже добрі
відносини. Влітку 2010 року він із
донькою знаходились у батька та
допомагали йому по господарству.
Батько не хотів переїжджати проживати
до них. Він та донька не мали змоги
постійно проживати біля батька, тому
попросили сусідів, щоб у їх
відсутність, останні приглянули за ним.
За життя мати говорила, що батько в
нього хороший, але трішки не такий. Що
мати мала на увазі, йому було невідомо.
Однак, після її смерті батько почав
дивно себе поводити, з невідомих причин
викинув із будинку усі його книги.
Казав, що в нього хвороба ноги
плюс-мінус, що має намір лікувати людей,
що буде бігати навипередки, буде жити 150
років, плутав імена доньчиних дітей.
Батька турбували головні болі, тому в
влітку 2010 року, коли він приїжджав з
донькою до батька, він звертався з ним у
поліклініку до психіатра. Про те, що в
батька проживає як квартирант ОСОБА_3, з
якою в подальшому останній уклав шлюб
та подарував їй будинок, йому стало
відомо від сусідів. Батько йому про це
нічого не повідомляв. Вважає, що батько
не керував своїми діями під час
укладення шлюбу та договорів
дарування. Як тільки ОСОБА_3 поселилась
в будинку батька, зв'язок з ним було
втрачено, ні він ні донька не могли до
нього додзвонитись. В листопаді 2012
року, коли він приїхав до батька, то
побачив в будинку ОСОБА_3 Після того
більше з батьком не спілкувався.
Медичну карту батька він забрав із
лікарні з реєстратури після його
смерті.

редставник позивача ОСОБА_7, яка діє
згідно довіреності від 29.11.2012 року (а.с.31
т.1), позов ОСОБА_2 підтримала та просила
суд задовольнити його повністю.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала,
суду пояснила, що попередній шлюб вона
розірвала у 2010 році. З березня 2011 року
вона почала проживати в будинку ОСОБА_5,
що розташований по АДРЕСА_1. В середині
квітня подала до Балківської сільської
ради Барського району заяву про
реєстрацію шлюбу. Заяву писали разом.
Шлюб із ОСОБА_5 зареєстровано в червні
2011 року. На цьому наполягав ОСОБА_5 На
уточнені запитання щодо подачі заяви
про реєстрацію шлюбу до Балківської
сільської ради Барського району ОСОБА_3
пояснила, що заяву вона та ОСОБА_5
писали в різні дні. Вона прийшла в
сільську раду по своїх справах і тоді ж
заповнила бланк заяви про реєстрацію
шлюбу. Секретар сільської ради ОСОБА_8
визначила їй дату реєстрації шлюбу та
сказала, щоб прийшов ОСОБА_5 і теж
написав заяву. Через деякий час написав
заяву ОСОБА_5 Коли ОСОБА_5 писав заяву,
вона знаходилась в коридорі. Про що
ОСОБА_5 розмовляв з секретарем
сільської ради їй не відомо. В цей час
вона була зайнята приготуванням
святкового столу. До ОСОБА_5 привела її
подруга поштарка ОСОБА_9 26.06.2012 року
ОСОБА_5 подарував їй будинок та
земельну ділянку. Це була його
ініціатива. В нотаріуса та в БТІ вони
були разом. ОСОБА_5 був спокійний та
адекватний. ОСОБА_5 говорив, що в нього
болить нога, що це сідничний нерв плюс.
Вона не могла зрозуміти, що це за
діагноз, тому звернулася до
лікаря-психіатра, де виявили, що в нього
хворе серце. Їй було відомо, що в ОСОБА_5
недавно померла дружина, що в нього є
син та онука. Після смерті ОСОБА_5 його
амбулаторну картку було викрадено з
реєстратури Барської ЦРЛ та внесено в
неї підроблені записи. ОСОБА_5
перебував на стаціонарному лікуванні в
неврологічному відділенні Барської
ЦРЛ з 03.07.2012 року по 09.07.2012 року. З 29.06.2012
року ОСОБА_5 не перебував на
стаціонарному лікуванні в
неврологічному відділенні Барської
ЦРЛ. Вона лише приводила його на
крапельниці в неврологічне відділення.
З липня по серпень місяць 2012 року
ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному
лікуванні в військовому госпіталі в
м.Вінниці, де був прооперований. В день
після операції ОСОБА_5 почувався
нормально. Наступного дня ОСОБА_5 був
прив'язаний, оскільки перебував у
збудженому стані.

Представник відповідача адвокат
ОСОБА_1, який діє згідно договору про
надання правової допомоги від 02.08.2013
року (а.с.152 т.1), позов не визнав. Вважає,
що позивач не довів, що ОСОБА_5 на час
укладення шлюбу з ОСОБА_3 та договорів
дарування страждав психічними
розладами, тому позов є безпідставним
та просить в його задоволенні
відмовити.

В судовому засіданні представник
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
начальник відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
Барського районного управління
юстиції у Вінницькій області ОСОБА_34
суду пояснила, що в заяві про
реєстрацію шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_5
та квитанції про сплату мита в даті
подачі заяви та сплаті мита є
виправлення з 03.07.2011 на 04.07.2011 року. Ким
внесено виправлення їй не відомо.
Реєстрація шлюбу була призначена на
04.08.2011 року. В журналі обліку заява
зареєстрована 04 липня 2011 року. Тоді
дата реєстрації шлюбу мала б бути
призначена на 05 серпня. Інакше
порушуються строки, передбачені ст.30 СК
України. Актовий запис складений 04.08.2011
року, виправлень в ньому не має. Заяви
про реєстрацію шлюбу особи подається
нареченим та нареченою в один день.
Якщо заява написана ними в різні дні, це
не може вважатись волевиявленням. Щодо
вирішення спору покладається на розсуд
суду.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору Барської державної
нотаріальної контори Вінницької
області - державний нотаріус ОСОБА_35
суду пояснила, що в Барській державній
нотаріальній конторі вона посвідчила
оспорювані договори дарування будинку
та земельної ділянки. Вона заручилась
тим, що є свідоцтво про укладення шлюбу.
Сумнівів у його дієздатності не
виникло. ОСОБА_5 був в нормальному
фізичному стані. Вона не з`ясовувала
про те, чи є у ОСОБА_5 діти, чи не
встановлювалась йому група
інвалідності, оскільки це не
передбачено Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами.
Вона роз'яснила умови договору
дарування. Щодо вирішення спору
покладається на розсуд суду.

Судово-психіатричний експерт
Вінницької обласної
психоневрологічної лікарні
ім.акад.Ющенка ОСОБА_12 суду пояснив, що
він є діючим експертом включно до 2017
року та внесений до Державного реєстру
атестованих судових експертів.
Експертна комісія дійшла висновку, що
випробуваний ОСОБА_5 страждав на
психічний розлад у виді судинної
деменції. Лікарі працюють в психіатрії
відповідно до Міжнародної
класифікації хвороб Десятого
перегляду. F1.8 - це інша деменція, сюди
відноситься також і судинна
атеросклеротична деменція. Шифр F - це
психічні розлади, 8 - це судинна
деменція. Судина деменція відносить до
рубрики психічні розлади. Судинна
деменція і васкулярна деменція це одне
і теж. Діагноз експертами вказано
вірно. При проведенні посмертної
експертизи на випробуваного ОСОБА_5
використовувалась медична
документація, а саме медичні карти,
історія хвороби, покази свідків,
більшість яких вказали про розлади
психіки у ОСОБА_5 Лікар-психіатр
ОСОБА_13 у 2010 році встановив ОСОБА_5
діагноз атеросклеротична деменція,
виявивши у хворого симптоми
захворювання: зниження пам`яті,
інтелекту, мислення, емоції, що
свідчило про те, що людина соціально
дезадаптована. Якщо особа вказує, що
буде жити 200 років - це є марення.
Перевіряти в який спосіб було
встановлено лікарем діагноз не
відноситься до компетенції експертів.
У ОСОБА_5 протягом багатьох років
розвивався атеросклероз, що є
наслідком виникнення деменції. Це
незворотній процес. Встановлення
діагнозу деменції будь-якого ґенезу
свідчить про наявність психічного
розладу. Причина виникнення деменції у
ОСОБА_5 обґрунтована у висновку. Стрес,
через смерть дружини, міг вплинути на
зміну психічного стану ОСОБА_5 В повній
мірі довіряти записам нотаріусів та
працівників сільських рад, які
вказують, що дієздатність особи
встановлено, є недоречним, оскільки
вони не є фахівцями в галузі
психіатрії. Якби вказані особи вміли
встановлювати психічні розлади, не
існувало б такого виду
судово-психіатричної експертизи, як
посмертна. При проведенні експертизи
експертами дотримано вимоги Закону
України «Про судову експертизу» та
враховано методичні рекомендації
«Кодування захворюваності та
смертності у відповідності до
Міжнародної статистичної класифікації
хвороб та споріднених проблем охорони
здоров`я Десятого перегляду». При
складанні висновку посмертної
судово-психіатричної експертизи на
випробуваного ОСОБА_5 членами
експертної комісії не виявлено
обставин, які б викликали сумнів щодо
встановленого лікарем-психіатром
Барської ЦРЛ ОСОБА_13 діагнозу ОСОБА_5,
тому підстав для витребування
додаткових відомостей не виникло. Для
проведення експертизи та визначення
психічного стану ОСОБА_5 судом було
надано достатньо медичної
документації.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він
працює лікарем-психіатром КУ «Барська
центральна районна лікарня»
Вінницької області. Під час огляду
ОСОБА_5 іншими лікарями, останні
помітили, що ОСОБА_5 страждає на
порушення пам`яті, має розумові
відхилення, а тому направили на огляд
до психіатра. ОСОБА_5 перебував у нього
під консультативним наглядом на
прохання, що не потребує письмової
згоди. Підстав для застосування
примусового лікування не було. Огляд
останнього він проводив із дотриманням
Закону України «Про психіатричну
допомогу». Хто саме з родичів вперше
доставив ОСОБА_5 на огляд він не
пам`ятає. Хоча ОСОБА_5 не висловлював
маячних ідей, не був агресивним, однак
із урахуванням діагнозів інших
лікарів, в тому числі невропатолога,
він встановив діагноз
атеросклеротична деменція, яка є
різновидом васкулярної деменції.
Деменція - це соматична патологія, що
веде до певних психічних розладів. Він
повідомив ОСОБА_5 в доступній формі про
наявність у нього патології, яка веде
до психічних змін та про необхідність
проходження лікування для покращення
пам`яті та уваги. При встановлені
діагнозу він урахував методичні
рекомендації «Кодування
захворюваності та смертності у
відповідності до Міжнародної
статистичної класифікації хвороб та
споріднених проблем охорони здоров`я
Десятого перегляду». Усі види деменції
відносяться до рубрики деменція,
зокрема атеросклеротична деменція.
Встановлений ним діагноз відповідає
міжнародним стандартам.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона
працює секретарем Балківської
сільської ради Барського району
Вінницької області. ОСОБА_3 та ОСОБА_5
звернулись із заявою про реєстрацію
шлюбу. Заяву писали власноручно. Були
присутні обоє. Реєстрацію шлюбу
проводила в залі. ОСОБА_5 виглядав
нормально. Ким внесено виправлення в
оригіналі заяви про реєстрацію шлюбу
та в оригіналі квитанції, та виправлено
дати з 03 на 04 липня 2011 року вона не
пам'ятає. Чому заявники проставили дату
подачі заяви 03 липня 2011 року вона не
пам'ятає. Вона прийняла заяву 04 липня 2011
року, тому реєстрація шлюбу призначена
на 04 серпня 2011 року.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що зі
ОСОБА_3 він знайомий біля 15 років. Вона
мати його товариша. На прохання ОСОБА_3
він клав плитку в будинку ОСОБА_5 за
півтора місяці до смерті останнього.
Спілкувався з ним про сучасні
будівельні матеріали. ОСОБА_5 був
здоровим та адекватним.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона
проживає по АДРЕСА_2 з 1960 року. По
сусідству проживало подружжям ОСОБА_5.
В 2010 році померла дружина ОСОБА_5 -
ОСОБА_4 Після її смерті ОСОБА_5 став
проживати в будинку один. Його
поведінка стала дивною. Він почав
говорити нісенітниці, плутав словами,
мова була не зв'язаною, свистів,
повиносив з будинку речі, казав, що
готує місце для прийому людей, що хоче
займатись лікуванням людей. За фахом
ОСОБА_5 був будівельником. Крім того,
погіршився його стан здоров`я. ОСОБА_5
скаржився на головні болі, шум в вухах.
Сусідка ОСОБА_16 проводила його в
лікарню. ОСОБА_5 знаходився на
стаціонарному лікуванні в Барській ЦРЛ
в неврології. За півтора року до смерті
ОСОБА_5 до нього прийшла проживати
ОСОБА_3 ОСОБА_5 припинив виходити, як
раніше, на вулицю, можливо була
зачинена хвіртка. Вона його
провідувала до появи ОСОБА_3 Син ОСОБА_5
- ОСОБА_2 приїжджав до останнього разом
із своєю дочкою ОСОБА_6 та її дітьми. В
їх родині були дуже добрі відносини з
батьками. Востаннє ОСОБА_2 приїжджав в
листопаді місяці 2012 року, однак в
будинок його не впустили. Коли на
вулиці дізнались, що ОСОБА_5
зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 та
подарував їй будинок усі були дуже
здивовані, оскільки за життя ОСОБА_5
завжди наголошували, що будинок
залишиться їх сину ОСОБА_2 та онуці
ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона
проживає по АДРЕСА_3. По сусідству
проживала родина ОСОБА_5 з якими вона
перебувала в добрих відносинах. Після
смерті дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_5 став
дивним: вивіз з будинку біля 70 мішків з
речами, бив себе головою об стінку,
говорив нісенітниці.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона
працює медсестрою в неврологічному
відділенні КУ «Барська центральна
районна лікарня» Вінницької області.
Сім`ю ОСОБА_5 знає багато років. Влітку
2012 року під час її чергування ОСОБА_5
поступив на стаціонарне лікування в
неврологічне відділення КУ «Барська
центральна районна лікарня»
Вінницької області, де його лікувала
лікар-невропатолог ОСОБА_19 Його стан
був середньої важкості. ОСОБА_5 не
розумів, що його запитували, не міг
чітко говорити. Хронічне порушення
мозкового кровообігу - це порушення
кровообігу судин головного мозку, що
може призвести до змін, в тому числі і
психічних. Її загальний медичний стаж 58
років, із них 26 років психіатричного
стажу. Історію хвороби стаціонарного
хворого не можливо оформити без
хворого.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона
проживає в будинку по вулиці Суворова,12
з 1979 року. Дуже добре знає сім`ю ОСОБА_5.
Після смерті дружини ОСОБА_5 - ОСОБА_4,
ОСОБА_5 став нервовий, чомусь почав
постійно свистіти, все повикидав з
будинку, казав, що буде лікувати людей,
хоча за фахом він є будівельником,
вирубав на подвір`ї усі плодові дерева,
квітник, розбив доріжку, казав, що буде
виступати на стадіоні, буде жити 150
років. ОСОБА_5 скаржився на головні
болі, шум в вухах. Влітку 2010 року та в
січні 2011 року вона проводила ОСОБА_5 до
лікарні, а саме до лікаря-психіатра. В
2011 році поштарка привела до ОСОБА_5
ОСОБА_3 ОСОБА_5 казав, що ОСОБА_3
квартирантка. Коли вона дізналась, що
ОСОБА_5 подарував ОСОБА_3 будинок,
запитала його чому він так вчинив.
ОСОБА_5 відповів, що він не дарував.
Згодом ОСОБА_3 встановила біля будинку
новий паркан і ОСОБА_5 припинив, як
раніше, виходити на вулицю. Відвідувати
ОСОБА_5 припинила з тих пір, як з`явилась
ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що вона
проживає по АДРЕСА_3. Вона була в добрих
відносинах із сім`єю ОСОБА_5, які
проживали по сусідству. З ОСОБА_5
проживала з раннього дитинства їх
онука ОСОБА_6 В їх родині були дуже
добрі відносини. Після смерті дружини
ОСОБА_5 - ОСОБА_4 його стан здоров`я
погіршився, останній скаржився на
головні болі, шум в вухах, тиск. Крім
того змінилась і його поведінка. ОСОБА_5
став досить дивним: навесні виніс з
будинку всі речі, щоб приймати і
лікувати людей, просив, щоб вона йому
знайшла людину з якою він міг би
позмагатись на стадіоні, розбив якісну
цементну доріжку, казав, що буде жити ще
200 років, одягав жіночий капелюх своєї
дружини, свистів, казав, що в нього в
ногах плюс-мінус, і є методика
лікування, однак він про неї нікому не
розповість, поки не отримає великі
гроші. Одного разу зустріла ОСОБА_5 на
вулиці, на запитання звідки він йде,
сказав, що не пам'ятає. ОСОБА_5 перебував
на лікуванні в КУ «Барська центральна
районна лікарня» Вінницької області, в
військовому госпіталі. Коли з`явилась
ОСОБА_3 він припинив виходити як раніше
на вулицю.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що його
батько проживає в будинку по АДРЕСА_4.
Він знав сім`ю ОСОБА_5 більше сорока
років. З ОСОБА_5 ще з дитинства завжди
проживала їх онука ОСОБА_6 Його батько
та ОСОБА_5 навчалися в вечірній школі.
Батько розповідав, що ОСОБА_5 був дивний
ще з молодості. В школі він запитував у
вчительки чому два плюс два дорівнює
чотири. Після смерті своєї дружини
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 почав дивно себе
поводити. Казав, що він буде жити 150
років, лікувати людей, все викидав з
будинку, виходив в капелюсі своєї
дружини, свистів, вирубав молоді
плодоносні щепи. Йому відомо, що ОСОБА_5
перебував на лікуванні в КУ «Барська
центральна районна лікарня»
Вінницької області і військовому
госпіталі. Після того, як з`явилась
ОСОБА_3 до нього вже ніхто не ходив. До
ОСОБА_5 ОСОБА_3 привела поштарка. Коли
він дізнався від батька, що ОСОБА_5
одружився та подарував ОСОБА_3 будинок,
сказав, що ОСОБА_5 довго не проживе.
Вважає смерть ОСОБА_5 сумнівною.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є
рідною дочкою ОСОБА_2 З дитинства і до
закінчення школи вона проживала з
батьками свого батька ОСОБА_2 - ОСОБА_4
та ОСОБА_5 Останні називали її своєю
дочкою. Вона завжди приїжджала до
бабусі та дідуся на канікули. В їх
родині завжди були добрі відносини.
Влітку 2010 року вона помітила зміни в
поведінці дідуся. Він став замкнений,
міг не відповідати на запитання,
скаржився на головні болі, став
нервовий, агресивний, хотів повикидати
всі речі, казав, що в нього хвороба
плюс-мінус, казав, що почне бігати, буде
жити 150 років. Його неадекватність
полягає в тому, ким він почав бачити
себе в житті та його ставлення до неї та
її дітей. У 2010 році батько звертався з
дідусем до лікаря-психіатра. Вона та
батько проживають в м.Тернополі, тому
не мали змоги постійно проживати з
дідусем. Вони просили його переїхати
проживати до них, однак дідусь не
погодився. В одній з телефонних розмов
вона дізналась від дідуся, що в нього
проживає жінка. Влітку 2011 року вона
приїхала до дідуся і побачила в
будинку ОСОБА_3 Остання сказала, що
проживає як квартирантка. Скаржилась,
що їй немає де жити, що її б`ють чоловік
та сини, показувала на тілі шрами,
казала, що це наслідки побиття. ОСОБА_3
запевнила, що вона на будинок не буде
претендувати. ОСОБА_3 видалила з
телефону дідуся її та батька номери
телефонів, щоб перешкодити їхньому
спілкуванню.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що вона
проживає по АДРЕСА_5. Після смерті
дружини ОСОБА_5 - ОСОБА_4 стан здоров`я
ОСОБА_5 погіршився. Він скаржився на
головні болі. Крім того ОСОБА_5 почав
дивно говорити та поводитись: казав, що
в нього в ногах плюс-мінус, виніс з
будинку всі речі, казав, буде приймати
людей, що він має зв'язок з вищими
силами, що він ще заробить багато
грошей. Їй відомо, що ОСОБА_5 перебував
на лікуванні в КУ «Барська центральна
районна лікарня» Вінницької області.
ОСОБА_5 дуже добре ставились до своєї
онуки ОСОБА_6, тому впевнена що, якби
ОСОБА_5 був при здоровому глузді, ніколи
б не зробив таке. Провідувала ОСОБА_5 до
тих пір поки поштарка не привела до
нього ОСОБА_3 Коли ОСОБА_3 прийшла
проживати до ОСОБА_5 остання зі своїм
сином встановили новий паркан із
хвірткою на замку.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що вона
перебуває з ОСОБА_5 в родинних
відносинах. Коли померла дружина
ОСОБА_5 - ОСОБА_4 вона постійно
провідувала ОСОБА_5 та допомагала йому
по господарству. Вона помітила, що він
почав дивно поводитись: казав, що він
буде лікувати людей, викидав речі,
через сто років буде бігати, співав.
Крім того, він скаржився на головні
болі, шум в вухах. Влітку 2011 року
поштарка привела до ОСОБА_5 ОСОБА_3 і
остання почала проживати в його
будинку. Відомо, що вони одружились і
ОСОБА_5 подарував ОСОБА_3 будинок.

Свідки ОСОБА_24, ОСОБА_25 суду пояснили,
що вони проживають по АДРЕСА_6. З ОСОБА_5
перебували в дружніх сусідських
відносинах. Після смерті дружини
ОСОБА_5 - ОСОБА_4, ОСОБА_5 почав дивно
поводитись: все виніс з будинку, казав,
що в нього «плюс», але не міг пояснити,
що це означає, що він буде лікувати
людей, буде будувати другий поверх, що
йому набридли діти, не хоче, щоб вони
приїжджали, вирубав плодові дерева,
побив плитку біля будинку, переплутав
та ходив до іншої могили, а не до могили
своєї дружини, виходив на вулицю в
капелюсі своєї дружини, розбив
пам'ятник який робив для покійної
дружини. Син ОСОБА_5 - ОСОБА_2 зі своєю
дочкою ОСОБА_6 доглядали за ОСОБА_5 Коли
онука просила їхати ОСОБА_5 проживати
до неї, останній відмовився. Тоді вона
попросила на приглядати за ОСОБА_5 у її
відсутність. ОСОБА_5 скаржився на
головні болі, шуми. Син ОСОБА_5 водив
його до лікаря невропатолога чи
лікаря-психіатра. ОСОБА_3 привела до
ОСОБА_5 поштарка. ОСОБА_3 сказала їй, що
її б`ють чоловік та сини, що останні
кололи її викруткою. Казала, що вона має
намір жити в будинку ОСОБА_5 як
квартиранта, на будинок не претендує.
Коли з`явилась ОСОБА_3 з будинку ОСОБА_5
зникла книжка з номерами усіх
телефонів родичів ОСОБА_5. ОСОБА_3
видалила з телефону ОСОБА_5 номера
телефонів сина ОСОБА_2 та онуки. Влітку
2012 року ОСОБА_3 поклала ОСОБА_5 на
стаціонарне лікування в неврологію в
КУ «Барська центральна районна
лікарня» Вінницької області. Його
лікувала ОСОБА_19. ОСОБА_3 сказала, що
стан здоров`я ОСОБА_5 не покращується,
тому він, ОСОБА_25, допоміг
госпіталізувати ОСОБА_5 в військовий
госпіталь в м.Вінницю. Коли вони
провідували ОСОБА_5 в госпіталі, в тому
числі разом із ОСОБА_3, вони бачили, що
останнього прив'язували за руки та
ноги до лікарняного ліжка, через те, що
ОСОБА_5 кидався, був агресивний та
кричав, що усіх повбиває. Лікар сказав,
що в нього може бути порушена психіка.
Коли ОСОБА_5 повернувся додому після
лікування, ОСОБА_3 за ним не доглядала,
постійно залишала його надовго вдома
одного. Амбулаторну карту ОСОБА_5 з
лікарні забрав його син ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_27 суду пояснила, що у 2011
році вона працювала разом із ОСОБА_3 на
роботі у ПП Маліновської продавцями. З
того часу вони товаришують. Одного разу
влітку 2012 року вона була в ОСОБА_2 в
гостях. В листопаді 2012 року клеїла
шпалери в будинку ОСОБА_5 ОСОБА_5 був
адекватний, вів себе нормально. Відомо,
що ОСОБА_5 перебував на лікуванні в
госпіталі. Її на весілля не
запрошували.

Свідок ОСОБА_28 суду пояснила, що вона
перебуває з ОСОБА_3 в дружніх
відносинах вже 26 років, вони є кумами. В
квітні 2011 року ОСОБА_3 познайомила її з
ОСОБА_5 і з того часто вона часто до них
приходила, на місяць була два рази. До
них приходила сусідка ОСОБА_5 ОСОБА_24 і
завжди щось приносила поїсти. ОСОБА_5
склав враження чесної, порядної,
доброї, хорошої людини, ввів себе
адекватно. ОСОБА_5 сказав їй, що в нього
дітей не має, хоча від ОСОБА_3 їй відомо,
що в нього є син. Чому ОСОБА_5 так сказав,
їй не відомо. ОСОБА_5 подарував свій
будинок і земельну ділянку ОСОБА_3
Вважаю, що це була воля ОСОБА_5 Їй
відомо, що ОСОБА_5 на стаціонарному
лікуванні в м.Бар не знаходився,
перебував на лікуванні в м.Вінниці.

Свідок ОСОБА_29 суду повідомила, що вона
зі своїм чоловіком ОСОБА_30 проживали по
АДРЕСА_7 з 1995 по 1997 роки. Були в добрих
відносинах з ОСОБА_5. За життя дружина
ОСОБА_5 - ОСОБА_4 скаржилась їй, що її син
дуже погано до них ставиться, що вона з
чоловіком утримують сина і його дочку.
Після похорону ОСОБА_4 - ОСОБА_5 казав, що
місце на кладовищі для себе не залишав,
бо поїде проживати до онуки в
м.Тернопіль. Відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5
проживали біля півтора року. За життя
ОСОБА_5 був адекватний. Вона
сумнівається щодо історії хвороби
ОСОБА_5, тому що справжність підписів в
ній ніхто не перевіряв. Вона прийшла
свідчити, тому що в неї не має з того
ніякої користі.

Свідок ОСОБА_30 суду пояснив, що він із
своєю дружиною ОСОБА_29 проживали по
АДРЕСА_7 з 1995 по 1997 роки. З того часу він
постійно, регулярно спілкувався з
ОСОБА_5 Останній був фізично здоровим
чоловіком. Ще за три-чотири роки до
смерті своєї дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_5
міг подолати на велосипеді значні
відстані, наприклад поїхати в
Оратівський район. За життя його
дружини ОСОБА_5 щороку перебував на
стаціонарному лікуванні. Йому казали,
що з ОСОБА_5 колись проживала їх онука,
однак він її особисто не знає. Зі ОСОБА_3
його познайомив ОСОБА_5 Майже щодня він
проходив повз будинок ОСОБА_5, заходив
до нього і вони спілкувались. Про
відносини в сім`ї ОСОБА_5 йому нічого не
відомо. Про те, що ОСОБА_5 перебував на
лікуванні в госпіталі в м.Вінниці, а
також те, що останній подарував будинок
ОСОБА_3 він дізнався від сусідів.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона
працює поштаркою. Вона та ОСОБА_3 є
односельчанами. Вона знала ОСОБА_5, тому
що приносила їм пенсію. Після смерті
дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_5 виглядав
акуратно, казав, що йому по
господарству допомагає родичка з
с.Іванівці Барського району. ОСОБА_5 міг
сам порахувати пенсію. Однак вона
помітила дивні зміни в висловлюваннях
ОСОБА_5 Він говорив про якісь плюси та
мінуси, що в нього є лікування,
омолодження. В 2011 році ОСОБА_3 попросила
її знайти людину для догляду,
скаржилась, що не має де проживати. Вона
запитала про це ОСОБА_5, на що той
погодився і вона привела до нього
ОСОБА_3 Після проведеного перерахунку
пенсії ОСОБА_5 отримав біля 30000 гривень.
ОСОБА_3 казала, що гроші вона дала
своєму сину на купівлю ракушки. Розмір
пенсії в ОСОБА_5 змінився з 900 гривень на
2500 гривень. Вона дуже здивувалась, коли
дізналась, що через місяць як ОСОБА_3
прийшла проживати до ОСОБА_5, останній з
нею одружився та подарував їй будинок.
Вважає, що ОСОБА_5 такого сам не міг
вчинити.

Вислухавши пояснення сторін, їх
представників, представників третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору, експерта
Вінницької обласної
психоневрологічної лікарні
ім.акад.Ющенка О.І., пояснення свідків,
та дослідивши письмові докази, які
містяться в матеріалах цивільної
справи, суд дійшов до висновку, що позов
слід задовольнити з таких підстав.

Батьками позивача ОСОБА_2 є ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 Це підтверджується копією
свідоцтва про народження (а.с.17 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4 померла. Це
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с.8 т.1).

05.10.2010 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_31,
зареєстрований Балківською сільською
радою Барського району 16.01.1971 року,
розірвано. Це підтверджується копією
рішення Барського районного суду (а.с.70
т.1).

04.08.2011 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 уклали
шлюб, який зареєстровано виконавчим
комітетом Балківської сільської ради
Барського району Вінницької області,
актовий запис про шлюб №5. Це
підтверджується копією актового
запису про шлюб (а.с.56 т.1).

17.11.2011 року ОСОБА_5 призначено
міжрайМСЕК м.Жмеринка Вінницької
області групу інвалідності 1Б
загального захворювання безтерміново
(а.с.61 т.1). Це підтверджується
повідомленням КУ «Барська центральна
районна лікарня Вінницької області»
(а.с.61 т.1).

26.06.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3
укладено договори дарування житлового
будинку та земельної ділянки, що
розташовані по АДРЕСА_1, які посвідчено
Барською державною нотаріальною
конторою Вінницької області та
зареєстровано в реєстрі під №1-730, №1-731.
Це підтверджується копіями договорів
(а.с.58-60 т.1).

В період з 29.06.2012 року по 10.07.2012 року
ОСОБА_5 перебував на стаціонарному
лікуванні в неврологічному відділенні
КУ «Барська центральна районна
лікарня». Це підтверджується копією
медичної карти стаціонарного хворого
(а.с.69-83 т.1).

Крім того, встановлено, що ОСОБА_5 був
госпіталізований до закладу
загальносоматичного профілю з різними
захворюваннями (атеросклероз судин
головного мозку, порушення мозкового
кровообігу інше). Так, з 10.07.2012 року по
30.08.2012 року ОСОБА_5 перебував на
стаціонарному лікуванні в
хірургічному відділенні Вінницького
обласного госпіталю інвалідів війни.
Це підтверджується випискою з медичної
карти хворого (а.с.89,90 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_5 помер. Це
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с.9 т.1).

17.01.2013 року син ОСОБА_5 - ОСОБА_2, який є
єдиним спадкоємцем першої черги, подав
до приватного нотаріуса Барського
районного нотаріального округу заяву
про прийняття спадщини, яка залишилась
після смерті свого батька. Це
підтверджується копією заяви (а.с.121 т.1).

Згідно акту №5 посмертної
судово-психіатричної експертизи
Вінницької обласної
психоневрологічної лікарні імені
академіка О.І.Ющенка від 10.06.2013 року
ОСОБА_5 на час реєстрації шлюбу 04.08.2011
року та на час укладення договорів
дарування від 26.06.2012 року страждав на
хронічне психічне захворювання у
вигляді судинної деменції. На час
реєстрації шлюбу 04.08.2011 року та на час
укладення договору дарування 26.06.2012
року ОСОБА_5 не міг усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними
(а.с.138-141 т.1).

30.05.2013 року ОСОБА_3 звернулась до
Барського РВ УМВС України у Вінницькій
області з заявою про те, що в період
часу з ІНФОРМАЦІЯ_9 по 14.02.2013 року
лікар-психіатр Барської ЦРЛ ОСОБА_13
вніс неправдиві відомості в медичну
карту ОСОБА_5, яка використовувалася в
суді як доказ за позовом рідних ОСОБА_5
щодо визнання шлюбу з ОСОБА_3 та
договору дарування будинку недійсними.
Це підтверджується витягом з
кримінального провадження (а.с.168 т.1).

16.04.2014 року досудовим розслідуванням
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань 30.05.2013 року, закрито у
зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_13
складу кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Це
підтверджується постановою слідчого
Барського РВ УМВС України у Вінницькій
області (а.с.202 т.1).

Суд вважає пояснення позивача ОСОБА_2,
експерта ОСОБА_12, свідків ОСОБА_13,
ОСОБА_22, ОСОБА_15, ОСОБА_21, ОСОБА_16,
ОСОБА_20, ОСОБА_17, ОСОБА_24, ОСОБА_25,
ОСОБА_18, ОСОБА_6, ОСОБА_23, ОСОБА_9,
логічними, послідовними, які не містять
протиріч, тому вони є належними та
допустимими доказами, які
підтверджують доводи позивача.

Суд критично відноситься до пояснень
відповідача ОСОБА_3, оскільки остання
протягом усього розгляду справи їх
неодноразово змінювала або взагалі від
пояснень відмовлялась, що ставить під
сумнів їх правдивість.

Докази, на які посилається представник
відповідача адвокат ОСОБА_1,
спростовуючи позов, суд вважає
недоведеними з наступних підстав.

Так, представник відповідача вважає, що
лікар-психіатр КУ «Барська центральна
районна лікарня» Вінницької області
ОСОБА_13 під час огляду ОСОБА_5 порушив
ст.11 Закону України «Про психіатричну
допомогу», відповідно до якої
психіатричний огляд проводиться
лікарем-психіатром на прохання або за
усвідомленою згодою особи, а у разі
відсутності такої згоди - за заявою, яка
містить відомості, що дають достатні
підстави для такого огляду, або ж у
примусовому порядку, з підстав
визначених законом. При цьому
представник посилається на записи в
амбулаторній карті, які виконані
лікарем-психіатром ОСОБА_13, та
відповідно до яких ОСОБА_5 був на огляді
у супроводі сина, сусідів.

Аналізуючи ці обставини представник
відповідача приходить до висновку, що
лікар-психіатр ОСОБА_13 проводив
психіатричний огляд ОСОБА_5 за
зверненням останнього, тобто за його
усвідомленою згодою.

За цих підстав представник відповідача
вважає, що описова частина експертного
висновку є суперечливою, оскільки у ній
не обгрунтувано як особа може
одночасно надавати усвідомлену згоду
на огляд та не розуміти інститут шлюбу,
та не могти керувати своїми діями.

Крім того, представник відповідача
вважає, що лікар-психіатр ОСОБА_13 та
експерти, які проводили посмертну
психіатричну експертизу, встановили
ОСОБА_5 діагноз атеросклеротична
деменція та судинна деменція без
достатніх на те підстав та без
урахуванням вимог, передбачених ст.7
Закону України «Про психіатричну
допомогу», оскільки вищевказаного
діагнозу не має в Міжнародній
класифікації хвороб 10 перегляду.

Суд вважає, що ці доводи спростовуються
наступним.

Допитаний як свідок лікар-психіатр
надав змістовні пояснення щодо причини
звернення, порядку огляду, лікарські
призначення та підстави встановлення
ОСОБА_5 діагнозу атеросклеротична
деменція. Крім того, ці пояснення
підтверджені дослідженими в судовому
засіданні як письмовими доказами, а
саме амбулаторними картами, картою
стаціонарного хворого, так і
поясненнями позивача та більшості
свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 перебував
у лікаря-психіатра ОСОБА_13 під
консультативним наглядом на прохання,
що не потребує письмової згоди. Як
повідомив лікар-психіатр під час
огляду ОСОБА_5 в останнього було
виявлено головні симптоми деменції:
затьмарення свідомості, маячні ідеї,
порушення сприйняття мислення, волі,
емоцій, інтелекту, пам'яті. В сукупності
з діагнозами інших лікарів це дало
підстави лікарю-психіатру ОСОБА_13
встановити ОСОБА_5 діагноз
атеросклеротична деменція.

Так, згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про
психіатричну допомогу» психіатричний
огляд проводиться з метою з'ясування:
наявності чи відсутності в особи
психічного розладу, потреби в наданні
їй психіатричної допомоги, а також для
вирішення питання про вид такої
допомоги та порядок її надання.

Згідно ч.2 ст.11 Закону України Закону
України «Про психіатричну допомогу»
психіатричний огляд проводиться
лікарем-психіатром на прохання або за
усвідомленою згодою особи.

Відповідно до п.5.1 Інструкції з
організації диспансерного та
консультативного нагляду осіб, які
страждають на психічні розлади,
консультативний нагляд за особою, яка
страждає на психічний розлад,
установлюється з метою систематичного
спостереження за перебігом психічного
розладу, проведення відповідних
діагностичних лікувальних,
реабілітаційних та медико-соціальних
заходів у разі, якщо форма та характер
перебігу психічного розладу не
потребують установлення за особою
диспансерного нагляду або відсутня
усвідомлена згода особи, чи її
законного представника, на проведення
диспансерного нагляду, а підстави для
надання амбулаторної психіатричної
допомоги у примусовому порядку
відсутні.

У своїх поясненнях експерт та
лікар-психіатр повідомили, що
атеросклеротична або судинна деменція
є різновидом васкулярної деменції, а
тому відносяться до підрубрики інша
васкулярна деменція.

Суд звертає увагу на те, що на титульній
сторінці амбулаторної карті ОСОБА_5 037246
проставлено код F 01.8, який згідно
Міжнародної класифікації хвороб 10
перегляду розшифровується: інша
васкулярна деменція (а.с.64 т.1).

Що підстав витребування додаткової
медичної документації експерт пояснив,
що під час проведення посмертної
судово-психіатричної експертизи
додаткова медична інформація на
випробуваного може бути витребувана,
зокрема у разі виникнення сумніву щодо
правильності встановлення
лікарем-психіатром діагнозу. Оскільки
в експертів сумніву щодо правильності
встановленого діагнозу
лікарем-психіатром ОСОБА_5 не виникло,
тому підстав для витребування
додаткової медичної інформації не
було.

З урахуванням вказаного вище суд
приходить до висновку, що доводи
відповідача та її представника щодо
недотримання лікарем-психіатром
ОСОБА_13, який встановив ОСОБА_5 діагноз,
та експертами, які проводили посмертну
судово-психіатричну експертизу щодо
випробуваного ОСОБА_5, Закону України
«Про психіатричну допомогу» та
Міжнародної класифікації хвороб 10
перегляду, є недоведеними через
відсутність доказів.

Крім того, головною метою створення
Міжнародній класифікації хвороб 10
перегляду є ведення статистичного
обліку хвороб, які кодуються на
підставі встановленого лікарем
діагнозу, тому посилання представника
відповідача як на підставу невірності
встановленого діагнозу через
недотримання порядку кодування
хвороби, є безпідставним.

За таких підстав суд вважає висновок
експерта обґрунтованим, складеним у
відповідності до встановлених вимог та
у порядку передбаченому чинним
законодавством, а тому вважає цей доказ
належним та допустимим.

Згідно ч.2 ст.24 СК України реєстрація
шлюбу з особою, яка не усвідомлювала
значення своїх дій і не могла керувати
ними має наслідки, встановлені статтею
40 СК.

Так, відповідно до ст.40 СК України шлюб
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо він був зареєстрований без
вільної згоди жінки або чоловіка.

Суд звертає увагу на те, що під час
огляду оригіналу заяви про реєстрацію
шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було виявлено
ряд недоліків в її оформленні. Так, в
заяві про реєстрацію шлюбу відсутні
прізвища, імена, по батькові нареченого
та нареченої, зроблено виправлення в
даті прийняття заяви (а.с.46 т.2). Таке ж
виправлення зроблене і на оригіналі
квитанції №242723 (а.с.47 т.2). В обох
документах виправлено дату з 04 липня на
03 липня 2011 року. Секретар сільської
ради ОСОБА_8 пояснила, що заяву про
реєстрацію шлюбу вона прийняла 04 липня
2011 року. Чому наречені проставили дату
подачі заяви 03 липня 2011 року їй не
відомо. Запис в журнал обліку заяв про
реєстрацію шлюбу внесено 04 липня 2011
року (а.с.65 т.2). Реєстрацію шлюбу було
призначено на 04 серпня 2011 року (а.с.46 т.2).
З цього приводу представник РАЦС
ОСОБА_34 зауважила, що в разі прийняття
заяви 04 липня 2011 року, з урахуванням
строків, передбачених СК України,
реєстрація шлюбу мала б бути
призначена на 05 серпня 2011 року. Щодо
виявлених недоліків секретар
сільської ради зіслалась на велику
завантаженість в роботі. Крім того,
відповідач ОСОБА_3 наголошувала, що
заяву про реєстрацію шлюбу вона
подавала з ОСОБА_5 в різні дні.
Зазначене свідчить про відсутність
волевиявлення сторін, про що зауважила
представник РАЦС.

За таких підстав сумнівним є те, що при
реєстрації шлюбу належним чином
з'ясовувалось питання щодо психічного
стану ОСОБА_5

Секретар Балківської сільської ради
ОСОБА_8 та нотаріус Барської державної
нотаріальної контори ОСОБА_35
повідомили, що встановлюючи психічний
стан ОСОБА_5 вони звернули увагу на те,
що останній мав охайний зовнішній
вигляд. Однак як пояснив лікар-психіатр
такі хворі певний час зберігають
набуті ними навички та продовжують ще
деякий час ними користуватись, тому
така обставина не може бути вагомим
доказом, що ця особа не страждала на
психічні розлади.

Посилання представника відповідача на
те, що нотаріус не могла помилитись
щодо психічного стану здоров'я людини з
урахуванням її досвіду роботи, є не
переконливим та спростовується
поясненнями лікаря-психіатра та
експерта, які наголосили на тому, що
оскільки нотаріус та секретар
сільської ради не мають медичної
освіти, не є фахівцями в галузі
психіатрії, оскільки визначення
психічного стану особи потребує
спеціальних знань в галузі психіатрії,
тому вірогідність помилки при
визначенні психічного стану особи є
цілком виправданим.

Представник відповідача обґрунтовуючи
заперечення проти позову зазначає, що
багато свідків вказують, що ОСОБА_5
поводив себе адекватно та посилається
при цьому на пояснення відповідача та
свідка ОСОБА_14

Суд критично відноситься до пояснень
свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_27, які нібито
були знайомі з ОСОБА_5 незадовго до його
смерті, оскільки ця обставина жодним
чином не підтверджена, а тому ставить
їх свідчення під сумнів.

Щодо пояснень свідків подружжя ОСОБА_5
суд приходить до такого висновку. Так,
останні зазначили, що в 90-х роках вони
проживали по сусідству з ОСОБА_5, а тому
їм відомо, що він був адекватний та мав
неабияке здоров'я. Так ОСОБА_30 пояснив,
що за декілька років до смерті ОСОБА_5
міг подолати на велосипеді відстань
понад 100 км. В подальшому свідок вказав,
що у ОСОБА_5 були проблеми зі здоров'ям,
тому останній щороку перебував на
лікуванні стаціонарно. Свідок
наголошував, що він постійно
спілкувався з ОСОБА_5, в тому числі й
незадовго до смерті, однак про
погіршення стану здоров'я ОСОБА_5 та
перебування його на лікуванні він
дізнався не від останнього, а від
сусідів. Враховуючи суперечності, які
містять в цих поясненнях, суд вважає їх
непереконливими, а тому відхиляє.

Спростовуючи доводи позивача
представник відповідача посилається
на пояснення свідка ОСОБА_9, та вказує,
що остання повідомила, що ОСОБА_5
попросив її знайти для нього жінку для
укладення шлюбу. На думку представника
відповідача зазначені показання
свідка ОСОБА_9 є доказом того, що ОСОБА_5
не страждав на розлади психіки, міг
керувати своїми діями, розумів
наслідки укладення шлюбу. Однак суд
вважає цей доказ недопустимим,
оскільки свідок цих пояснень суду не
надавала.

Так, в судовому засіданні, яке
фіксувалось технічними засобами,
свідок ОСОБА_9 пояснила, що саме ОСОБА_3
попросила її знайти їй чоловіка для
догляду за ним, а не навпаки. Крім того,
як пояснила свідок ОСОБА_9, коли вона
дізналась, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5
одружились, це викликало у неї
здивування, оскільки вона вважає, що
ОСОБА_5 не міг такого сам вчинити.

Крім того, суд вважає за необхідне
спростувати заяву ОСОБА_3 про те, що
12.03.2013 року свідок ОСОБА_18 в судовому
засіданні під час дачі пояснень надала
суду медичну карту ОСОБА_5 №037236. Це не
відповідає дійсності та спростовує
вищевказане тим, що медичну карту
ОСОБА_5 №037236 надано до Барського
районного суду 06.03.2013 року КУ «Барська
центральна районна лікарня».Це
підтверджується супровідним листом
медичного закладу (т.1 а.с.61).

Висновок посмертної
судово-психіатричної експертизи,
пояснення експерта, медична
документація, пояснення свідків,
підтверджують доводи позивача про те,
що в момент укладення шлюбу 04 серпня 2011
року та договорів дарування 26 червня 2012
року ОСОБА_5 не розумів значення своїх
дій і не міг керувати ними.

Оскільки законних підстав для визнання
ОСОБА_5 недієздатним не має, однак є
дані про те, що в момент укладення
правочину він перебував у такому стані,
коли не міг розуміти значення своїх дій
або керувати ними, тому з урахуванням
положень п.16 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» суд
вважає за необхідне керуватись
правилами ст.225 ЦК України.

Так, відповідно ч.1 ст.225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Згідно ч.3 ст.203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Згідно ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний
правочин або правочин, визнаний судом
недійсним, є недійсним з моменту його
вчинення.

З урахуванням викладеного вище, суд
вважає позов доведеним та
обґрунтованим, а тому задовольняє його.

Згідно п.1 ч.1 ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

А тому суд стягує зі ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 судові витрати, а саме 344 гривні
10 коп. судового збору та 727 гривень 16
коп. за проведення судової експертизи,
які документально підтверджені.

На підставі ч.2 ст.24, ст.40 Сімейного
кодексу України, ч.3 ст.203, ч.1 ст.225 ЦК
України, ч.ч.1,2 ст.11, ст.12 Закону України
«Про психіатричну допомогу», п.5.1
Інструкції з організації
диспансерного та консультативного
нагляду осіб, які страждають на
психічні розлади, яка затверджена
наказом МОЗ України 22.01.2007 N20 та
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 5 квітня 2007 р. за N314/13581,
Міжнародною класифікацією хвороб 10
перегляду, п.16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» №9 від
06.11.2009 року, керуючись ст.ст.10,60, п.1 ч.1
ст.88, ст.ст.213-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору: відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
Барського районного управління
юстиції Вінницької області, Барська
державна нотаріальна контора
Вінницької області, про визнання шлюбу
та договорів дарування житлового
будинку та земельної ділянки
недійсними, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_3,
зареєстрований 04 серпня 2011 року
виконавчим комітетом Балківської
сільської ради Барського району
Вінницької області, актовий запис №5,
визнати недійсним.

Договір дарування житлового будинку,
що розташований по АДРЕСА_1, який
укладено 26 червня 2012 року між ОСОБА_5 та
ОСОБА_3, посвідчений Барською державною
нотаріальною конторою Вінницької
області, зареєстрований в реєстрі за
№1-1730, визнати недійсним.

Договір дарування земельної
ділянки, площею 0,0602 га, що розташована
по АДРЕСА_1, який укладено 26 червня 2012
року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений
Барською державною нотаріальною
конторою Вінницької області,
зареєстрований в реєстрі за №1-1731,
визнати недійсним.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати, а саме 344 (триста сорок
чотири) гривні 10 коп. судового збору та
727 (сімсот двадцять сім) гривень 16 коп.
за проведення судової експертизи.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Вінницької області через Барський
районний суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення до апеляційного суду
Вінницької області через Барський
районний суд Вінницької області.

Суддя: