Дата документу 29.10.2014
ЄУ № 420/898/14-ц
Провадження №2/420/377/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року Новопсковський
районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді
Тарасова Д.С.

при секретарі Виходцевій А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Новопсков
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, у якому просить розірвати
шлюб, між ним та ОСОБА_2, зареєстрований
26 серпня 2001 року Білолуцькою селищною
Радою Новопсковського району
Луганської області, актовий запис №12. В
обґрунтування своїх вимог зазначив, що
причиною розірвання шлюбу є те, що в
психологічному плані вони не сумісні,
тому між ними виникали сварки та
скандали, які призвели до розпаду сім'ї,
а тому спільне життя стало неможливим.
Від шлюбу мають неповнолітніх дітей:
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Подальше подружнє
життя суперечить його інтересам, тому
він змушений звернутися до суду з цим
позовом. Спір про майно буде
вирішуватись окремо.

В судове засідання позивач не з'явився,
надав заяву, в якій просить справу
розглядати без його участі, на позовних
вимогах наполягає, просить позов
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, надала заяву, в якій просить
справу розглядати без її участі, з
позовними вимогами згодна. Після
розірвання шлюбу просить залишити за
нею прізвище «ОСОБА_2».

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову за
наявності для того законних підстав
суд ухвалює рішення про задоволення
позову.

Дослідивши наявні у справі письмові
докази, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України
шлюбом є сімейний союз чоловіка і
жінки, зареєстрований у органі
державної реєстрації актів цивільного
стану. Шлюб ґрунтується на вільній
згоді чоловіка і жінки. Примушування
жінки та чоловіка до шлюбу не
допускається.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України
передбачено право кожного з подружжя
припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження є порушенням права дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканність і може мати наслідки,
встановлені законом.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про шлюб серії НОМЕР_1, виданого 26
серпня 2001 року Білолуцькою селищною
Радою Новопсковського району
Луганської області, між позивачем та
відповідачем 26.08.2001 року було
зареєстровано шлюб, актовий запис №12.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх
дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвами про
народження серії НОМЕР_2, виданим 04
січня 2002 року Осинівською сільською
радою Новопсковського району
Луганської області, серії НОМЕР_3,
виданим 26 квітня 2012 року Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Новопсковського районного
управління юстиції у Луганській
області, відповідно.

Відповідач ОСОБА_2 після розірвання
шлюбу бажає залишити за нею прізвище
"ОСОБА_2".

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу
України, особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Статтею 105 СК України визначено, що
однією з підстав для припинення шлюбу є
його розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду
відповідно до ст.110 СК України.

Судом встановлено, позивач наполягає
на розірванні шлюбу, з часу знаходження
позовної заяви в суді примирення між
сторонами не відбулося, розірвання
шлюбу відповідає дійсній волі
позивача, а тому суд дійшов висновку, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу є неможливим.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи
до уваги, що відповідач з позовними
вимогами згодна, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню у чинність ст.112
Сімейного Кодексу України, відповідно
до якої шлюб розривається, якщо
подальше життя подружжя і збереження
шлюбу суперечить інтересам одного з
них.

У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу
України рішення суду про розірвання
шлюбу після набрання ним законної сили
надсилається судом до органу державної
реєстрації актів цивільного стану за
місцем ухвалення рішення для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного
Кодексу України документом, що
засвідчує факт розірвання шлюбу
судом, є рішення суду про розірвання
шлюбу, яке набрало законної сили.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 174 ч.4, 212-215, 223, ЦПК України,
ст.ст. 21, 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного
Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу задовольнити
повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 26 серпня 2001 року
Білолуцькою селищною Радою
Новопсковського району Луганської
області, актовий запис №12.

Рішення після набрання ним законної
сили надіслати до відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Новопсковського
районного управління юстиції у
Луганській області для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку,
встановленого для подачі апеляційної
скарги, якщо така не була подана.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано апеляційному суду Харківської
області через Новопсковський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: