АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-8454
Головуючий у1-й інстанції - Яценко Н.О.
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 жовтня 2014 року. Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Саліхова В.В.

НевідомоїТ.О.

при секретарі
Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Ліповуза Дмитра
Ігоровича в інтересах Товариства з
додатковою відповідальністю Страхова
компанія "Альфа-Гарант" на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 12 травня 2014 року у справі за позовом
Товариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
"Альфа-Гарант" до ОСОБА_5, третя особа:
Приватне акціонерне товариство
"Українська пожежно-страхова компанія"
в особі Дніпропетровського обласного
управління, про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 12 травня 2014 року за
безпідставністю заявленого позову
відмовлено у задоволенні позовних
вимог Товариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
"Альфа-Гарант" (далі - ТДВ СК
"Альфа-Гарант") до ОСОБА_5, третя особа:
Приватне акціонерне товариство
"Українська пожежно-страхова компанія"
в особі Дніпропетровського обласного
управління, про відшкодування шкоди в
порядку регресу.

Не погодившись з рішенням суду, позивач
через свого представника Ліповуза Д.І.
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, що призвело до
постановлення незаконного та
необґрунтованого рішення, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення
заявленого позову (а.с.105-109).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
пояснення представника позивача, який
підтримав подану апеляційну скаргу та
просив суд її задовольнити,
представника відповідача - ОСОБА_6, яка
заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги та просила суд її
відхилити, з'ясувавши обставини справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія приходить до висновку
про те, що апеляційну скаргу слід
задовольнити з таких підстав.

При ухваленні рішення про відмову у
задоволенні позову суд першої
інстанції виходив з наступного.

6 жовтня 2011 року між ТДВ СК
«Альфа-Гарант» та ФОП ОСОБА_7 укладено
договір добровільного страхування
наземного транспорту № 06-R/01-043-01850 -
автомобіля Шевроле, державний номер
НОМЕР_1.

20 листопада 2011 року трапилася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля Опель, державний номер
НОМЕР_2 та автомобіля Шевроле,
державний номер НОМЕР_1.

За цим страховим випадком ТДВ СК
«Альфа-Гарант» сплатила ОСОБА_7
страхове відшкодування у розмірі 35 068
грн.

Особою, винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди,
відповідно до постанови
Шевченківського районного суду м.
Києва від 19 грудня 2011 року є ОСОБА_5

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_5 була застрахована за полісом №
АА/1943972 у АТ «УПСК» з лімітом
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну на одного потерпілого 50 000 грн.,
франшиза 1 000 грн.

15 серпня 2012 року АТ «УПСК» сплатила ТДВ
СК «Альфа-Гарант» страхове
відшкодування за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності у
розмірі 28 878 грн. 85 коп.

За встановлених обставин, ураховуючи
неналежне виконання страховиком та
страхувальником як договору
добровільного страхування наземного
транспортного засобу від 6 жовтня 2011
року, так і договору оренди автомобіля
Шевроле, державний номер НОМЕР_1
(допущення до керування транспортним
засобом особи молодшої 21 року), а також
ураховуючи, що розмір заподіяних
збитків знаходиться у межах ліміту за
договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
районний суд прийшов до висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні питань: наявності
договірних правовідносин між ТДВ СК
«Альфа-Гарант» та ФОП ОСОБА_7; події
дорожньо-транспортної пригоди; особи,
винної у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди; наявності у винної особи
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
доведені.

Однак, висновки районного суду про
відсутність правових підстав для
покладення на відповідача, як винну у
заподіянні збитків особу, обов'язку
відшкодувати позивачу збитки, які не
були покриті за рахунок страхової
виплати за полісом обов'язкового
страхування, не відповідають
обставинам справи та базуються на
невірному застосуванні до спірних
правовідносин положень законодавства
України у сфері страхування, зокрема,
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів". Висновки
районного суду про те, що правові
підстави для задоволення позову
відсутні, оскільки ТДВ СК
"Альфа-Гарант" як страховик та ФОП
ОСОБА_7 як страхувальник неналежним
чином виконали договір добровільного
страхування наземного транспортного
засобу від 6 жовтня 2011 року (виплата
страхового відшкодування за подією,
яка не може бути страховим випадком,
оскільки до керування транспортним
засобом була допущена особа молодша 21
року), також не відповідають обставинам
справи.

Вказані обставини, враховуючи
положення ст. 309 ЦПК України, дають суду
апеляційної інстанції підстави для
скасування оскаржуваного рішення та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі: Закону) обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

За правилом ст.29 цього Закону, у зв'язку
з пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Відповідно до п.37.5 ст. 37 Закону
страхувальником або особою,
відповідальність якої застрахована,
потерпілому має бути компенсована
сума франшизи у повному обсязі
одночасно з виплатою страховиком
страхового відшкодування.

У даному конкретному випадку франшиза
встановлена у розмірі 1000 грн. (а.с.74).

Відповідно до наявних у справі
письмових доказів - висновку
спеціаліста-оцінювача, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
Chevrolet Aveo державний номер НОМЕР_1 складає
36 352 грн. 12 коп., а розмір матеріального
збитку з урахуванням зносу складає 29 878
грн. грн. 85 коп. (а.с. 19-45).

За договором добровільного
страхування позивач виплатив ОСОБА_7
суму страхового відшкодування у
розмірі 35 068 грн. (а.с.48-50).

За договором обов'язкового страхування
позивачу виплачено 28 878 грн. 85 коп. -
розмір матеріального збитку з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
за мінусом франшизи ( 29878,85 - 1000; а.с.51).

Різниця між витратами позивача по
відшкодуванню шкоди страхувальнику у
розмірі 35 068 грн., та отриманим
позивачем відшкодуванням за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
складає 6 189 грн. 15 коп. (35 068 - 28878,85), з
яких: 1000 грн. - франшиза за договором
обов'язкового страхування, яка
підлягає відшкодуванню особою,
відповідальність якої застрахована
(ОСОБА_8), а 5 189 грн. 15 коп. (6189,15 - 1000) -
вартість зносу деталей (22321,62 х 0,29 = 6 473,27
> 5189,15).

Отже, виплата за договором
обов'язкового страхування проведена
відповідно до вимог закону і той факт,
що розмір заподіяних власнику речових
прав на автомобіль Chevrolet Aveo державний
номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 збитків, право
вимоги на відшкодування яких у межах
фактичних витрат за правилом ст. 993 ЦК
України перейшло до ТДВ СК
"Альфа-Гарант", не перевищує ліміту
відшкодування за договором
обов'язкового страхування - 49 000 (50 000 -
1000; а.с.63), з урахуванням положень ст. 1166,
п.1 ч.1 ст. 1188, ст. 1192 ЦК України не може
бути підставою для відмови у позові,
пред'явленому до особи, винної у
заподіянні шкоди.

З огляду на викладене, доводи
відповідача про те, що позивач у
порушення вимог Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" просить суд покласти
відповідальність на відповідача, у той
час як розмір збитків знаходиться у
межах передбаченого законом ліміту
страхового відшкодування, не можуть
бути прийняті судом апеляційної
інстанції в якості підстав для відмови
у позові.

Страхування є окремим видом
зобов'язань. За договором страхування
одна сторона (страховик) зобов'язується
у разі настання певної події
(страхового випадку) виплатити другій
стороні (страхувальникові) або іншій
особі, визначеній у договорі, грошову
суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору (ст. 979
ЦК України).

До страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки (ст. 993 ЦК України).

У даному конкретному випадку наявними
у матеріалах справи письмовими
доказами підтверджується факт
виконання ТДВ СК "Альфа-Гарант" своїх
зобов'язань перед ФОП ОСОБА_7 за
договором добровільного страхування
наземного транспорту № 06-R/01-043-01850 від 6
жовтня 2011 року.

Той факт, що страховик виплатив
страхове відшкодування за страховим
випадком, коли до керування
транспортним засобом була допущена
особа молодша 21 року, не може бути
прийнятий судом у якості підстав для
відмови у задоволенні позову виходячи
з наступного.

Правовідносини, які випливають із
договору добровільного страхування
наземного транспорту № 06-R/01-043-01850 від 6
жовтня 2011 року, виникли виключно між
ТДВ СК "Альфа-Гарант" і ФОП ОСОБА_7

Відповідно до цивільного
законодавства шкода завдана майну та
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи відшкодовується у
повному обсязі особою, яка її завдала.

Заподіяння шкоди потерпілому можливе
за двома підставами:

1) у результаті невиконання
контрагентом потерпілого своїх
договірних зобов'язань;

2) в результаті дій особи, що не
пов'язана з потерпілим будь-якими
договірними відносинами (деліктна
відповідальність).

Якщо дії третьої особи, якими
страхувальнику спричинені збитки, є
страховим випадком, то у такого
потерпілого (страхувальника за
договором страхування) є дві
можливості відшкодування шкоди: за
рахунок безпосереднього заподіювача
шкоди; за рахунок страховика шляхом
отримання страхового відшкодування.
Право вибору належить самому
потерпілому.

Перехід права вимоги страхувальника
(вигодонабувача) до страховика
називається суброгацією. При
суброгації нового зобов'язання із
відшкодування збитків не виникає -
відбувається заміна кредитора:
потерпілий (а ним є страхувальник або
вигодонабувач) передає страховику своє
право вимоги до особи, відповідальної
за спричинення шкоди. У результаті
страховик виступає замість
потерпілого.

За суброгації відбувається лише
заміна у вже наявному зобов'язанні
(заміна активного суб'єкта) зі
збереженням самого зобов'язання. Це
означає, що одна особа набуває прав і
обов'язків іншої особи у конкретних
правовідносинах. У процесуальному
відношенні страхувальник передає свої
права страховику на підставі договору
і сприяє реалізації останнім прийнятих
суброгаційних прав.

Особою, винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди, і, як
наслідок, у заподіянні матеріальної
шкоди власнику застрахованого
транспортного засобу, є ОСОБА_5
(відповідач).

Таким чином, допущення до керування
транспортним засобом особи молодшої 21
року не перебуває у
причинно-наслідковому зв'язку із
заподіянням матеріальної шкоди
власнику застрахованого транспортного
засобу.

Ураховуючи вищенаведене у сукупності з
положеннями ст. ст. 1166. 1188 ЦК України,
заміна кредитора у зобов'язанні про
відшкодування шкоди не виключає
обов'язку особи, яка завдала шкоду,
відшкодувати заподіяну нею шкоду у
повному обсязі.

З огляду на викладене, апеляційний суд
приходить до висновку про наявність
правових підстав для стягнення з
відповідача на користь ТДВ СК
"Альфа-Гарант" 6 189 грн. 15 коп. на
відшкодування матеріальної шкоди та 351
грн. 20 коп. на відшкодування судових
витрат по сплаті судового збору (ст. 88
ЦПК; а.с.1, 110), а всього: 6 540 грн. 35 коп.

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Ліповуза Дмитра
Ігоровича в інтересах Товариства з
додатковою відповідальністю Страхова
компанія "Альфа-Гарант" задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 12 травня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Сягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства
з додатковою відповідальністю
Страхова компанія "Альфа-Гарант" 6 189
грн. 15 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди та 351 грн. 20 коп. на
відшкодування судових витрат по сплаті
судового збору, а всього: 6 540 грн. 35 коп.
(Шість тисяч п'ятсот сорок грн. 35 коп.).

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: В.В.
Саліхов

Т.О.
Невідома