Ухвала

іменем україни

9 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Лесько А.О.,
Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом кредитної
спілки «Львів» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення суми заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою ОСОБА_4, поданою представником -
ОСОБА_6, на заочне рішення Сихівського
районного суду м. Львова від
18 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 13 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року кредитна спілка
«Львів» (далі - КС «Львів») звернулась
до суду з указаним позовом, посилаючись
на те, що 4 березня 2010 року між спілкою
та ОСОБА_4 було укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого
позичальник отримала кредит у розмірі 5
тис. грн строком на 36 місяців зі сплатою
36 % річних від суми залишки кредиту за
кожен день користування кредитом. На
забезпечення виконання зобов'язань за
цим договором між спілкою та ОСОБА_5
було укладено договір поруки.
Позичальник та поручитель зобов'язання
за цими договорами не виконували, на
вимоги спілки не реагували, утворилась
заборгованість у розмірі 7 696 грн 19 коп.,
яку позивач просив стягнути з
відповідачів на його корить.

Заочним рішенням Сихівського
районного суду м. Львова від 18 лютого

2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 13 червня 2014 року, позов кредитної
спілки «Львів» задоволено. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
кредитної спілки «Львів» суму
заборгованості за кредитним договором
від 4 березня 2010 року у розмірі

7 696 грн 19 коп. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі
представника - ОСОБА_6, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Задовольняючи позов, суди на підставі
доказів, поданих сторонами, які
належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що ОСОБА_4 порушила
умови кредитного договору, через
неналежне його виконання допустила
заборгованість, яка стягнута судом у
розмірі, який відповідає вимогам
законам й умовам договору.

Крім того, доводи касаційної скарги
стосуються виключно незупинення
провадження у справі у зв'язку з
розглядом іншої справи, а інших доводів
касаційна скарга не містить.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану
представником - ОСОБА_6, відхилити.

Заочне рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 18 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 13 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

А.О. Лесько

Д.Д.
Луспеник