Дата документу 31.10.2014
Справа № 334/5189/14-ц
Провадження № 2/334/2152/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя у складі головуючого
судді Турбіної Т.Ф., при секретарі
Нестеренко Ю.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Запоріжжі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державної казначейської
служби України, Запорізького міського
управління Головного управління МВС
України в Запорізькій області,
Головного управління МВС України в
Запорізькій області, про стягнення
моральної шкоди, спричиненої
незаконним діями посадової особи
органу державної влади при здійсненні
нею своїх повноважень

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з даним позовом, мотивуючи його
тим, що 24.03.2009р. близько 23-00 год. він
разом зі своїми товаришами ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 знаходився на зупинці
громадського транспорту, розташованій
біля перехрестя вулиць Перемоги і
Сталеварів у м. Запоріжжі. Неподалік
від зупинки між невідомими людьми
виникла бійка, в якій ні позивач ні його
товариші участі не приймали. Коли до
місця бійки під'їхав наряд міліції,
розпочалося затримання учасників
бійки. Одночасно з цим троє працівників
міліції попрямували до позивача і його
товаришів. Злякавшись, ОСОБА_2 побіг від
них, але його наздогнали і почали бити,
намагаючись викрутити руки і надіти
наручники. Позивач і ОСОБА_3 стали
вимагати припинити побиття ОСОБА_2,
пояснюючи його непричетність до бійки.
Отримавши нецензурну відповідь від
працівників міліції, позивач почав
набирати з мобільного телефону номер
101, щоб повідомити про незаконні дії,
які відбувалися. На це працівники
міліції застосували фізичну силу також
до позивача і ОСОБА_3, незаконно
затримали їх і доставили до приміщення
Орджонікідзевського РВ. Позивачу при
цьому було нанесено декілька ударів
гумовою палицею в область голови, по
тулубу, а також по правій руці, в якій
він тримав телефон. Після цього на
позивача наділи наручники. Коли
позивач вже лежав на землі, йому було
нанесено ще удар гумовою палицею по
гомілці правої ноги. Згідно висновку
експерта №1487 від 09.07.2009р. позивачу були
заподіяні тілесні ушкодження у вигляді
закритих осколкових переломів правої
малогомілкової кістки в нижній третині
з незначним зміщенням кісткових
фрагментів, закритого поздовжнього
перелому першої п'ясної кістки правої
кисті без зміщення кісткових
фрагментів, саден в області правої
кисті, в області правої гомілки, які в
сукупності кваліфікуються як
ушкодження середнього ступеня
тяжкості не небезпечні для життя, але
які потягли за собою тривалий розлад
здоров'я, більше 21 дня. Крім того, йому
були спричинені тілесні ушкодження у
вигляді струсу головного мозку, рани в
області чола справа, синця в правій
завушній області, які в сукупності
кваліфікуються як легкі тілесні
ушкодження, що потягли за собою
короткочасний розлад здоров'я, а також
тілесні ушкодження у вигляді синців в
області правого плечового суглоба, в
області правого ліктьового суглоба,
садна в області лівого передпліччя,
набряку м'яких тканин в ділянці правої
стопи, які кваліфікуються як легкі
тілесні ушкодження.

Після поміщення позивача і його
товаришів до Орджонікідзевського РВ
стосовно них склали протоколи про
адміністративне правопорушення,
інкримінувавши опір працівникам
міліції.

Вранці наступного дня, 25.03.2009р. позивача
доставили до Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя, де під час
розгляду справи про адміністративне
правопорушення він вимушено зізнався у
порушенні закону і на нього було
накладено стягнення у виді штрафу. Весь
цей час медичної допомоги надано не
було, перед судом позивач постав зі
струсом головного мозку, зламаною
ногою, переломом руки і у стані
нестерпного болю. В подальшому
постанова суду була скасована,
провадження у справі закрите у зв'язку
з відсутністю у діях позивача складу
адміністративного правопорушення.

Вироком Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 31.07.2013р. визнано
винним у спричиненні позивачу тілесних
ушкоджень працівника міліції ОСОБА_5 та
засуджено за ч.2 ст. 365 КК України. Під
час слухання справи ОСОБА_5 свою вину
визнавав, цивільний позов потерпілим
не заявлявся.

Вказаними вище незаконними діями
позивачу спричинено моральну шкоду,
розмір якої він оцінює у 250000,00 грн. і які
відповідно до ст.ст. 23, 1167, 1176 ЦК України,
Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду» просить стягнути з
відповідачів, які повинні нести
відповідальність за незаконне
притягнення його до адміністративної
відповідальності і накладення
стягнення у виді штрафу, та за
спричинення тілесних ушкоджень
працівником міліції ОСОБА_5 при
виконанні ним службових обов'язків,
винуватість якого встановлена вироком
суду, що набрав законної сили.

В судовому засіданні позивач, його
представник позов підтримали, просили
задовольнити у повному обсязі з
наведених вище підстав.

Представник Державної казначейської
служби України в судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомив,
заперечень проти позову не надав.

Представник Головного управління МВС
України в Запорізькій області проти
позову заперечував, вказуючи, що
відповідальність за шкоду, спричинену
працівником міліції ОСОБА_5 під час
виконання ним службових обов'язків,
повинно нести Запорізьке міське
управління Головного управління МВС
України в Запорізькій області, з яким
перебував у трудових відносинах ОСОБА_5

Представник Запорізького міського
управління Головного управління МВС
України в Запорізькій області проти
позову заперечував, посилаючись на
його необґрунтованість, недоведеність
позивачем розміру спричиненої йому
моральної шкоди.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши та оцінивши надані докази,
суд дійшов висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

У відповідності до ст.ст. 15, 16 ЦК
України, ст.3 ЦПК України кожна особа
має право на захист в суді свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорення, та захист
свого інтересу, який не суперечить
загальним засадам цивільного
законодавства, зокрема, шляхом
відшкодування шкоди.

Судом встановлено, що вироком
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 31.07.2013р., який набрав
законної сили 02.09.2013р., визнано винним
та засуджено за ч.2 ст. 365 КК України
ОСОБА_5

Цим вироком встановлено, що згідно
наказу №415о/с від 19.09.2008 року по ГУМВС
України в Запорізькій області, ОСОБА_5
призначений на посаду заступника
командира взводу №2 роти №5 батальйону
патрульної служби ЗМУ ГУМВС України в
Запорізькій області. 24.03.2009 року ОСОБА_5
заступив на чергування з охорони
громадського порядку на території
Орджонікідзевського району м.
Запоріжжя. При цьому ОСОБА_5 отримав
табельну вогнепальну зброю, спеціальні
засоби: гумову палицю ГП-74 і балон зі
сльозоточивим газом, а також засоби
індивідуального захисту.

У цей же день о 22 годині 57 хвилин до
чергової частини Орджонікідзевського
РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій
області від оператора « 102» надійшло
повідомлення про бійку по вул.
Сталеварів в м. Запоріжжі близько
Запорізького державного медичного
університету, яке зареєстровано до
ЖРЗПЗ Орджонікідзевського РВ ЗМУ під №
2531 від 24.03.2009 року. За вказаною адресою
були направлені наряди ППС ЗМУ ГУМВС
України в Запорізькій області, в тому
числі і наряд ПА-53 ППС ЗМУ, до складу
якого входив заступник командира
взводу № 2 роти № 5 ППС ЗМУ ОСОБА_5

В цей же час на перетині вул. Сталеварів
і вул. Перемоги в м. Запоріжжя біля
кіосків з реалізації продуктів
харчування знаходилися ОСОБА_1, ОСОБА_2
і ОСОБА_3, які у бійці участі не брали.
ОСОБА_5 прийняв рішення про затримання
учасників бійки, а також ОСОБА_1, ОСОБА_2
і ОСОБА_3

Працівниками міліції були застосовані
фізична сила і спеціальні засоби до
ОСОБА_2, на що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 підійшли
до співробітників міліції і почали
просити щоб відпустили ОСОБА_2, на що
ОСОБА_5 в грубій формі сказав, щоб вони
віддалилися. Після цього ОСОБА_1
подзвонив зі свого мобільного телефону
за екстреним номером « 101» і почав
повідомляти про неправомірні дії
співробітників міліції.

У відповідь на це командир взводу № 2
роти № 5 ППС ЗМУ ГУМВС України в
Запорізькій області ОСОБА_5, будучи
згідно наказу № 415о/с від 19.09.2008 року
працівником правоохоронного органу -
заступником командира взводу № 2 роти
№ 5 ППС ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій
області, будучи посадовою особою, діючи
умисно, в порушення вимог ст.ст. 12-14
Закону України «Про міліцію»,
перевищуючи свої службові
повноваження, 24.03.2009 року приблизно о 23
годині 10 хвилин, знаходячись в районі
перетину вул. Перемоги і вул.
Панфіловців в м. Запоріжжя, застосував
до ОСОБА_1 наявний у нього спеціальний
засіб - гумову палицю ГП-74, завдавши нею
останньому удар в область голови, від
чого ОСОБА_1 втратив рівновагу і
обперся лівою рукою об землю.

Далі ОСОБА_5, діючи умисно, бачачи те, що
ОСОБА_1 не надає йому ніякого опору,
завдав ОСОБА_1 кілька ударів гумовою
палицею в область голови, а також в
область кисті правої руки, у якій
ОСОБА_1 тримав свій мобільний телефон.

Продовжуючи наносити ОСОБА_1 удари
гумовою палицею, ОСОБА_5 завдав йому не
менше п'яти ударів в область тулуба,
після чого застосував до ОСОБА_1
спеціальний засіб - наручники. Потім, в
той час, коли ОСОБА_1 лежав на землі,
ОСОБА_5, діючи умисно, наніс ОСОБА_1 один
удар гумовою палицею в область гомілки
правої ноги.

Згідно висновку експерта №1487 від 09.07.2009
року, діями ОСОБА_5 ОСОБА_1 заподіяні
тілесні ушкодження у вигляді закритого
осколкового перелому правої
малогомілкової кістки в нижній третині
з незначним зміщенням кісткових
фрагментів, закритого поздовжнього
перелому першої п'ясної кістки правої
кисті без зміщення кісткових
фрагментів, саден в області правої
кисті, в області правої гомілки, які в
сукупності кваліфікуються як
ушкодження середнього ступеня
тяжкості не небезпечні для життя, але
які потягли за собою тривалий розлад
здоров'я, більше 21 дня.

Крім того, відповідно до висновку
експерта № 1487 від 09.07.2009 року, ОСОБА_1
заподіяні тілесні ушкодження у вигляді
струсу головного мозку, рани в області
чола справа, синця в правій завушній
області, які в сукупності
кваліфікуються як легкі тілесні
ушкодження, що потягли за собою
короткочасний розлад здоров'я, а також
тілесні ушкодження у вигляді синців в
області правого плечового суглоба, в
області правого ліктьового суглоба,
садна в області лівого передпліччя,
набряку м'яких тканин в ділянці правої
стопи, які кваліфікуються як легкі
тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст. 365 КК
України, як перевищення службових
повноважень, тобто умисне вчинення
службовою особою дій, які явно виходять
за межі наданих їй прав чи повноважень,
що супроводжувалися насильством.
Вказаним вироком ОСОБА_5 засуджений до
чотирьох років позбавлення волі з
іспитовим строком один рік.

Як вбачається з вироку
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 31.07.2013р., вказані
неправомірні дії були скоєні ОСОБА_5 з
метою затримання учасників бійки, а
також ОСОБА_1 і його товаришів, і їх
доставки до Орджонікідзевського РВ
ЗМУ.

З матеріалів справи про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП
вбачається, що 25.03.2009р. начальником
Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС
України в Запорізькій області
відносно ОСОБА_1 було складено
постанову про адміністративне
правопорушення за ст. 173 КУпАП, згідно
якого останній о 23-00 год. 24.03.2009р. на
перехресті вул. Сталеварів - вул.
Перемоги висловлював нецензурну лайку
в громадському місці, чим порушував
громадський порядок (а.с.47),
оперуповноваженим СУР
Орджонікідзевського РВ ЗМУ складено
протокол про адміністративне
правопорушення за ст.173 КУпАП. Справа
розглянута Орджонікідзевським
районним судом м. Запоріжжя 25.03.2009р. за
участю у судовому засіданні ОСОБА_1,
постановою суду ОСОБА_1 визнаний винним
за ст. 173 КУпАП і на нього накладено
стягнення у виді штрафу у сумі 119 грн.
(а.с.49).

Постановою апеляційного суду
Запорізької області від 12.05.2009р.
задоволено клопотання ОСОБА_1 про
поновлення строку на оскарження
постанови суду від 25.03.2009р. у зв'язку з
тим, що він з 26.03.2009р. знаходився на
стаціонарному лікуванні. Постанову
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 25.03.2009р. відносно ОСОБА_1
скасовано, провадження у справі
закрито у зв'язку з відсутністю у його
діях складу адміністративного
правопорушення (а.с.50).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Відповідно до роз'яснень, наведених у п.
3 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» (далі - Постанова), під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. За п. 9 Постанови розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Підстави відповідальності за завдану
моральну шкоду визначаються ст. 1167 ЦК
України. Моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті. Моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди
завдано фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування запобіжного заходу,
незаконного затримання, незаконного
накладення адміністративного
стягнення у вигляді арешту або
виправних робіт; 3) в інших випадках,
встановлених законом.

Стаття 1172 ЦК України визначає, що
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Позивачем доведено, що йому спричинено
ушкодження здоров'я незаконними діями
командира взводу №2 роти №5 ППС ЗМУ
ГУМВС України в Запорізькій області
ОСОБА_5

З урахуванням викладеного суд дійшов
до висновку, що відшкодування шкоди,
завданої ОСОБА_1 незаконними діями
працівника ЗМУ ГУМВС України в
Запорізькій області ОСОБА_5 під час
виконання ним своїх трудових
обов'язків, покладається на ЗМУ ГУМВС
України в Запорізькій області.

ОСОБА_5 згідно наказу №415о/с від 19.09.2008
року перебував у трудових відносинах з
ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій
області, яке являється юридичною
особою, що визнавалося представниками
ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій
області та ГУ МВС України в Запорізькій
області.

Внаслідок спричинення ОСОБА_1 тілесних
ушкоджень середньої тяжкості та легких
тілесних ушкоджень за встановлених
судом обставин він вочевидь зазнав
моральних втрат, оскільки порушення
його прав, яке супроводжувалося
насильством, було здійснено
працівником правоохоронних органів,
після побиття він був доставлений до
Орджонікідзевського РВ ЗМУ, де йому не
було надано медичну допомогу, після
цього він тривалий час знаходився на
лікуванні, що встановлено постановою
апеляційного суду Запорізької області
від 12.05.2009р. Порушення нормальних
життєвих зв'язків ОСОБА_1, необхідність
додаткових зусиль для організації
свого життя є очевидними.

Тому доводи представників
відповідачів про недоведеність
заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1 та
про відсутність підстав для її
стягнення є такими, що суперечать
нормам матеріального права і
обставинам справи.

При вирішенні питання про розмір
моральної шкоди, яка підлягає
стягненню, суд виходить з доведених
позивачем характеру та обсягу фізичних
та душевних страждань, яких зазнав
позивач, їх тривалості.

З урахуванням викладеного, виходячи із
засад розумності, поміркованості і
справедливості, розмір моральної
шкоди, заподіяної ОСОБА_1
неправомірними діями ОСОБА_5,
відшкодування якої покладається на ЗМУ
ГУМВС України в Запорізькій області,
необхідно визначити в у розмірі 70000,00
грн.

Підстав для стягнення моральної шкоди
з ГУМВС України в Запорізькій області
судом не встановлено.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду», в редакції, що
діяла на час незаконного притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності, відповідно до
положень цього Закону підлягає
відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові в тому числі внаслідок
незаконного накладення штрафу.
Статтею 2 цього закону визначено, що
право на відшкодування шкоди в
розмірах і в порядку, передбачених цим
Законом, виникає, зокрема, у випадках
закриття справи про адміністративне
правопорушення. У випадках, зазначених
у частині першій цієї статті,
громадянинові відшкодовується в тому
числі моральна шкода.

З урахуванням встановлених судом
обставин притягнення судом ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності,
суд дійшов висновку, що ОСОБА_1
спричинено моральну шкоду внаслідок
незаконного накладення на нього штрафу
постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя 25.03.2009р.,
яка була скасована як незаконна та
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 закрите.

Виходячи із засад розумності,
справедливості, ураховуючи характер,
обсяг моральних страждань, яких зазнав
позивач у зв'язку з незаконним
накладенням штрафу у сумі 119,00 грн.,
розмір відшкодування моральної шкоди,
заподіяної ОСОБА_1 необхідно визначити
у розмірі 500,00 грн.

З урахуванням норм Положення про
Державне казначейство України,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 21 грудня 2005 року
№ 1232, Бюджетного кодексу України,
стягнення шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду, провадиться з
Державного казначейства України за
рахунок Державного бюджету України,
шляхом списання коштів з єдиного
казначейського рахунку.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок
коштів Державного бюджету України,
шляхом списання Державною
казначейською службою України коштів
з державного бюджету у розмірі 500,00
грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Запорізького міського
управління Головного управління МВС
України в Запорізькій області на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі
70000,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання через суд першої
інстанції апеляційної скарги протягом
десяти днів після проголошення рішення
суду. Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Турбіна Т. Ф.