Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/5882/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2014 року Київський районний суд м.
Полтави в складі:

головуючого судді Шаповал Т.В.

при секретарі Лавріненко О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Полтава цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ПФ «Наташа» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
допомоги по тимчасовій втраті
працездатності та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ПФ «Наташа» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
допомоги по тимчасовій втраті
працездатності та моральної шкоди

Посилався на те, що 08 жовтня 2012 року
прийнятий на роботу в ПФ «Наташа». 07
лютого 2014 року при виконанні трудових
обов'язків з ним стався нещасний
випадок на виробництві.

Збільшивши розмір позовних
вимог,просив суд стягнути з
відповідача на його користь 11 338 грн., з
яких 2 812 грн. невиплаченої заробітної
плати та 8 526 грн.. допомоги у зв»язку з
тимчасовою втратою працездатності

Крім того, просив стягнути з
відповідача на його користь моральну
шкоду в розмірі 20 000 грн.

В судовому засіданні позивач та його
представник повністю підтримали
позовні вимоги, посилаючись на
викладені в заяві обставини.

Представник відповідача в
судовому засіданні категорично
заперечував проти задоволення
позовних вимог. Вказав, що
заборгованость по заробітній платі та
виплаті допомоги по тимчасовій втраті
працездатності ОСОБА_1 відсутня,
останній має заборгованість перед
підприємством, оскільки, скориставшись
наявністю в нього банківської картки,
яку надало йому підприємство зняв з неї
кошти в розмірі 12 642, 46 грн. Просив в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Інші особи, які беруть участь у
розгляді справи, належним чином
повідомлені про день і час розгляду
справи в судове засідання не з»явилися
з невідомих суду причин.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
приймають участь в розгляді справи,
дослідивши зібрані по справі докази,
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 08 жовтня
2012 року перебував з ПФ «Наташа» в
трудових відносинах.

07 лютого 2014 року з позивачем стався
нещасний випадок пов'язаний з
виробництвом. Дану обставину не
заперечували сторони по справі.

Як встановлено судом, станом на час
нещасного випадку ОСОБА_1 працював на
посаді водія грузового авто ДАФ.

Відповідно до ст. 46 Конституції України
кожен має право на соціальний захист,
що включає право на забезпечення їх у
разі повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності та в інших
випадках, передбачених законом. Це
право гарантується
загальнообов»язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ, організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення.

Згідно преамбули Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" цей Закон визначає
правову основу загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які призвели до втрати
працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві.

Статтею 21 Закону передбачено, що у
разі настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку: своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні: допомогу у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю до
відновлення працездатності або
встановлення інвалідності;

Відповідно ст. 33 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" допомога у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю
виплачується в розмірі 100 відсотків
середнього заробітку
(оподатковуваного доходу). При цьому
перші п'ять днів тимчасової
непрацездатності оплачуються
роботодавцем за рахунок коштів
підприємства, установи, організації.

Як вбачається із матеріалів справи,
ВВД ФССНВ у Полтавській області
здійснило перахунок коштів по
тимчасовій втраті працездатності
ОСОБА_1 на рахунок ПФ «Наташа» в
загальній сумі 8526 грн., що вбачається з
платіжних доручень.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 по листку неправцездатності АГО
№565436 з 08.02.по 22.02.2014 року отримав кошти в
розмірі 539,18 грн.Даний факт не
запереучувався сторонами та
підтверджується касовим ордером від
18.03.2014 року.

Інші виплати відповідачем позивачу не
здійснювалися.

Факт невиплати коштів не заперечувався
представником відповідача в судовому
засіданні та в поданих до суду
запереченнях.

Встановивши дані обставини, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до ПФ «Наташа» в частині
стягнення допомоги у зв»язку з
тимчасовою втратою працездатності
підлягають частковому задоволенню, а
саме суд враховує те, що відповідачем
сплачено позивачу 539,18 грн, тому
підлягає стягненню 7 986,82 грн. .

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
оплату праці» заробітною платою є
винагорода у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану роботу.

Частиною 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна
плата виплачується працівникам
регулярно в робочі дні у строки,
встановлені колективним договором або
нормативним актом роботодавця,
погодженим з виборним органом
первинної профспілкової організації
чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

Зі змісту ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Позивач як на наявність заборгованості
по заробітній платі посилається на
довідку про доходи ПФ «Наташа» від 18
квітня 2014 року.

Як вбачається із матеріалів справи, а
саме довідки про доходи від 18 квітня 2014
року за січень місяць нарахована
заробітна плата складає 1 552, 60 грн., за
лютий 1 260 грн.

Представником відповідача в судовму
засіданні не спростовано наявность
заборгованості по заробітній платі
ОСОБА_1

Жодного підтвердження того, що за
січень та лютий заробітна плата
підприємством виплачена позивачу не
надано.

Суд, приймаючи до уваги вищевикладені
обставини, приходить до висновку, що
відповідачем не було виплачено
заробітну плату за січень та лютий
місяць 2014 року, а отже, вимоги в частині
стягнення заборгованості по
заробітній платі є обґрунтованими та
підлягають задоволенню, а саме
підлягає стягненню сума
заборгованості 2 812 грн.

Як на підставу заперечень проти
позовних вимог представник
відповідача посилається, на наявність
заборгованості позивача перед
підприємством, а саме вказує, що
останній зняв з рахунку ПФ «Наташа» по
банківській картці 12 642, 46 грн. Тому
вважає, що заборгованість перед
підприємством є у ОСОБА_1, у ПФ «Наташа»
перед ОСОБА_1 заборгованість
відсутня.

Дані твердження відповідача є
помилковими.

Відповідно припису п.1 ч.2 ст.127 КЗпП
України відрахування із заробітної
плати працівників для покриття їх
заборгованості підприємству, установі
і організації, де вони працюють, можуть
провадитись за наказом
(розпорядженням) власника або
уповноваженого ним органу для
повернення авансу, виданого в рахунок
заробітної плати; для повернення сум,
зайво виплачених внаслідок лічильних
помилок; для погашення невитраченого і
своєчасно не поверненого авансу,
виданого на службове відрядження або
переведення до іншої місцевості; на
господарські потреби, якщо працівник
не оспорює підстав і розміру
відрахування. У цих випадках власник
або уповноважений ним орган вправі
видати наказ (розпорядження) про
відрахування не пізніше одного місяця
з дня закінчення строку, встановленого
для повернення авансу, погашення
заборгованості або з дня виплати
неправильно обчисленої суми.

Статтею 136 КЗпП України
передбачено порядок покриття шкоди,
заподіяної працівником.

Враховуючи вищевикладені
обставини, суд приходить до висновку,
що взаємозалік коштів, на які вказує
представник відповідача та суми
заборгованості по заробітній платі і
допомоги у зв»язку з тимчасовою
втратою працездатності є не можливим.
Питання про стягнення із позивача
коштів /шкоди/ є предметом позову в
рамках іншої цивільної справи.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
власником або уповноваженим ним
органом моральна шкода
відшкодовується працівнику у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Враховуючи, що судом встановлено
порушення відповідачем законних прав
позивача, що призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагали від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги в частині
відшкодування моральної шкоди
підлягають задоволенню. Але розмір
такої шкоди позивачем дещо
перебільшений. Суд, виходячи з засад
розумності та справедливості, визначає
розмір моральної шкоди в сумі 5000 грн. та
приходить до висновку, що з відповідача
на користь позивача необхідно стягнути
5000 грн. на відшкодування завданої
моральної шкоди.

Також з відповідача відповідно до
вимог ст. 88 ЦПК України підлягає
стягненню на користь держави судовий
збір в сумі 487грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 209, 213- 215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути з Приватної фірми
«Наташа» на користь ОСОБА_1 2 812 грн.
невиплаченої заробітної плати.

Стягнути з Приватної фірми
«Наташа» на користь ОСОБА_1 7 986,82 грн.
допомоги у зв»язку з тимчасовою
втратою працездатності.

Стягнути з Приватної фірми
«Наташа» на користь ОСОБА_1 5 000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Приватної фірми
«Наташа» на користь держави судовий
збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Головуючий
Т.В.
Шаповал