Ухвала

іменем україни

15 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,

Парінової І.К., Савченко
В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за заявою публічного
акціонерного товариства «Сведбанк»
про заміну сторони у справі
правонаступником та видачу дублікату
виконавчого листа, боржник - ОСОБА_3,
заінтересована особа - товариство з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»,
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Енергодарського міського суду
Запорізької області від 10 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 09 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ
«Сведбанк») звернулося до суду із
заявою про заміну сторони у справі
правонаступником та видачу дублікату
виконавчого листа, посилаючись на те,
що рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від 12 липня 2011
року в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_3 за кредитним
договором було звернуто стягнення на
квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до
договору факторингу № 15 від
28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк»
відступило товариству з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» (далі -
ТОВ «ФК «Вектор плюс») право вимоги
заборгованості за кредитними та
іпотечними договорами, у тому числі за
договорами ОСОБА_3 Посилаючись на
викладене, заявник просив замінити
сторону у справі на правонаступника
ТОВ «ФК «Вектор плюс» та видати
дублікат виконавчого листа на нового
стягувача.

Ухвалою Енергодарського міського суду
Запорізької області від 10
лютого 2014 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 09 квітня 2014 року, заяву
задоволено частково. Замінено публічне
акціонерне товариство «Сведбанк» на
правонаступника - товариство з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор Плюс» у
справ № 2-641/2011 за позовом ПАТ
«Сведбанк» до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки. В іншій
частині заяви відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати ухвали суду першої та
апеляційної інстанцій, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, і постановити нову ухвалу про
відмову в задоволенні заяви.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням
Енергодарського міського суду
Запорізької області від 12 липня 2011 року
в рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_3 за кредитним договором №
0709/0608/45-046 від 27 червня 2008 року в розмірі
699 061 грн 69 коп. звернуто стягнення на
квартиру АДРЕСА_1.

За договором факторингу № 15, укладеним
28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк»
відступило ТОВ «ФК «Вектор плюс» право
вимоги за зобов'язаннями за кредитним
договором № 0709/0608/45-046 від 27 червня 2008
року, укладеним між ПАТ «Сведбанк» та
ОСОБА_3

Задовольняючи частково заяву про
заміну сторони у справі, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, із
посиланням на ст. 37, 378 ЦПК України, ст. 8
Закону України «Про виконавче
провадження», виходив із того, що за
договором факторингу був замінений
кредитор у зобов'язанні внаслідок
відступлення йому прав, а чинним
законодавством передбачено заміну
відповідної сторони правонаступником
на будь-якій стадії судового процесу.

Проте повністю погодитися з таким
висновками не можна з огляду на таке.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини (а. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні (крім випадків,
передбачених ст. 515 ЦК України) може
бути замінений іншою особою внаслідок,
зокрема, передання ним своїх прав іншій
особі за правочином (відступлення
права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього
Кодексу до нового кредитора переходять
права первісного кредитора в
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно з вимогами чинного
законодавства заміна осіб в окремих
зобов'язаннях через волевиявлення
сторін (відступлення права вимоги) є
різновидом правонаступництва та
можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, ст. 378
ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі вибуття
кредитора в зобов'язанні він
замінюється правонаступником.

Згідно із п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України в
разі передання кредитором своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги) чи
правонаступництва (припинення
юридичної особи шляхом злиття,
приєднання поділу, перетворення або
ліквідації, спадкування) на стадії
виконання судового рішення
відбувається вибуття кредитора.

Встановлено, що відступлення права
вимоги за кредитним договором
відбулося після ухвалення судового
рішення.

У зв'язку із заміною кредитора
відбувається вибуття цієї особи з
виконавчого провадження, у зв'язку із
чим припиняється її статус сторони
виконавчого провадження і її заміна
належним кредитором проводиться
відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України
«Про виконавче провадження»,
ст. 378 ЦПК України.

За положеннями ч. 1 ст. 378 ЦПК України у
разі вибуття однієї із сторін
виконавчого провадження за поданням
державного виконавця або за заявою
сторони суд замінює сторону
виконавчого провадження її
правонаступником.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі вибуття
однієї з сторін державний виконавець з
власної ініціативи або за заявою
сторони, а також сама заінтересована
сторона мають право звернутися до суду
з заявою про заміну сторони її
правонаступником. Для правонаступника
усі дії, вчинені до його вступу у
виконавче провадження, обов'язково
тією мірою, якою вони були б
обов'язковими для сторони, яку
правонаступник замінив.

Задовольняючи заяву ПАТ «Сведбанк» про
заміну сторони правонаступником у
цивільній справі № 2-641/2011, суд першої
інстанції на положення вищенаведених
норм закону уваги не звернув та не
уточнив заяву банку, ураховуючи, що
після закінчення розгляду справи
чинним законодавством передбачено
заміну сторони правонаступником у
виконавчому провадженні, а не у справі,
розгляд якої закінчився. При цьому,
судом не з'ясовано, чи відкрито
виконавче провадження на виконання
вищевказаного судового рішення.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, апеляційний суд вимог ст. ст.
303, 315 ЦПК України не виконав, на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права уваги не звернув,
доводи апеляційної скарги належним
чином не перевірив, не зазначив
конкретних обставин та фактів, що
спростовують такі доводи та дійшов
передчасного висновку про залишення
ухвали суду першої інстанції без змін.

Оскільки судами порушені норми
матеріального та процесуального права,
ухвали суду першої та апеляційної
інстанції підлягають скасуванню, а
справа направленню до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Енергодарського міського суду
Запорізької області від 10
лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від 09
квітня 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

В.П. Гончар

І.К. Парінова

В.О. Савченко