Справа №2/489/526/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 р. Ленінський районний суд м.
Миколаєва в складі: головуючого - судді
Губницького Д.Г., при секретарі
Наумкіній І.М., розглянувши у
відкритому судовому заіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
без самостійних вимог - Друга
Миколаївська державна нотаріальна
контора, про усунення від права на
спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 р. позивачі звернулися до
суду з даним позовом, яким просили, з
врахуванням уточнень (а.с. 125) усунути
відповідача від права на спадкування pf
pfrjyjv після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 їх бабусі
ОСОБА_5. Підставою зазначили те, що
відповідач внаслідок протиправних дій
нотаріуса був закликаний до прийняття
спадщини нібито як онук їх бабусі,
тобто брат позивачів, але їх родинний
зв'язок не доведений, зокрема про його
існування вони довідалися лише після
смерті бабусі, їх батько ОСОБА_6 за
національністю є росіянином, а батько
відповідача зазначений в актовому
записі українцем. До того ж відповідач
не надавав бабусі ніякої допомоги, не
спілкувався з нею та не мав із нею
родинного зв'язку.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
з представником і позивач ОСОБА_2 свої
вимоги та їх обґрунтування підтримали.
Пояснили, що перед смертю бабуся важко
хворіла, але доглядали за нею лише
тільки вони, відповідач ОСОБА_5 не
відвідував. Бабуся їм про відповідача
нічого не казала. Під час лікування
бабусі і при її похованні відповідач не
був.

Відповідач з представником позов не
визнали. ОСОБА_3 пояснив, що з дитинства
знайомий з позивачем ОСОБА_2 якого знає
як брата, відвідував бабусю ОСОБА_5, яка
визнавала його онуком, з матір'ю
кожного року за місцем проживання
бабусі. З перервою з 2006 по 2008 р., через
зайнятість, перебування у збройних
силах України, бабусю не відвідував, а
родичі його про хвороби бабусі не
повідомляли.

Третя особа направила суду заяву про
розгляд справи без участі (а.с.60).

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь в справі, показання
свідків, дослідивши письмові докази,
встановив наступні обставини.

Відповідно до матеріалів спадкової
справи №134/2011 р., заведеною Другою
Миколаївською державною нотаріальною
конторою, ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Миколаєві
померла ОСОБА_5 (а.с.43 зворот).

18 лютого 2011 р. заяву про прийняття
спадщини за законом після смерті
ОСОБА_5 подала ОСОБА_1 за правом
представлення як донька за померлим
ІНФОРМАЦІЯ_6 р. сином спадкодавця -
своїм батьком ОСОБА_6 (а.с.38) В заяві
зазначені спадкоємці - сини ОСОБА_6 -
ОСОБА_2 і відповідач ОСОБА_3 та інші
спадкоємці за законом за правом
представлення за померлим ІНФОРМАЦІЯ_7
р. сином спадкодавця ОСОБА_8

Відповідачем ОСОБА_3 заява про
прийняття спадщини за законом після
смерті ОСОБА_5 за правом представлення
за померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 р. батьком
ОСОБА_6 подана 10 червня 2011 р. В заяві
також зазначені спадкоємці за законом
за правом представлення за померлим
ОСОБА_6 його діти - ОСОБА_2 і ОСОБА_1, а
також інші спадкоємці за законом за
правом представлення за померлим
ІНФОРМАЦІЯ_7 р. сином спадкодавця
ОСОБА_8 (а.с.39).

Позивачка ОСОБА_1 до укладання шлюбу 18
червня 2011 р. мала прізвище ОСОБА_1 (ас.46
зворот).

Відповідно до довідки ЖЕК на час
відкриття спадщини ОСОБА_5 з нею в
квартирі АДРЕСА_1 був зареєстрований
лише її онук ОСОБА_2 (а.с.56). Заяву про
прийняття спадщини він до нотаріальної
контори не подавав.

Спадкодавцю ОСОБА_5 згідно свідоцтва
про право особистої власності належала
АДРЕСА_2 (а.с.58).

Іншими особами спадщина ОСОБА_5 не
прийнята.

Із витребуваних копій актів
цивільного стану вбачається таке:

Позивач ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_8
р. На підставі заяви про визнання
батьківства і свідоцтва про визнання
батьківства від 12 травня 1982 р. його
батьком є ОСОБА_6, за національністю
росіянин, який проживав в АДРЕСА_3.
Матір'ю є ОСОБА_9 (а.с.91-92).

14 липня 1982 р. був зареєстрований шлюб
між ОСОБА_6, який народився ІНФОРМАЦІЯ_9
р., за національністю українець, який
мешкав в АДРЕСА_4 із ОСОБА_9 - прийняла
прізвище ОСОБА_9 (а.с. 136-137).

Позивачка ОСОБА_1 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_10 р., її батьками є ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_9 р., за національністю
росіянин, який проживав в АДРЕСА_3 та
ОСОБА_11, які перебували у шлюбі згідно
свідоцтва від 14 липня 1982 р. (а.с.88-89)

16 лютого 1989 р. було зареєстровано
розірвання шлюбу між ОСОБА_6, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_9 р., за
національністю росіянин, який проживав
в АДРЕСА_1 із ОСОБА_9 (а.с.132-133).

03 березня 1989 р. був зареєстрований шлюб
між ОСОБА_6, який народився ІНФОРМАЦІЯ_9
р., за національністю росіянин, який
проживав в АДРЕСА_1 із ОСОБА_11, яка
проживала в АДРЕСА_5 - прийняла прізвище
ОСОБА_6 (а.с.117-118).

Відповідач ОСОБА_3, народився
ІНФОРМАЦІЯ_11 р. Батьками зазначені
ОСОБА_6, який народився ІНФОРМАЦІЯ_9 р.,
за національністю українець, який
проживав в АДРЕСА_5. Матір'ю є ОСОБА_11
(а.с.94-95).

04 травня 1993 р. зареєстровано розірвання
шлюбу між ОСОБА_6, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_9 р., за національністю
росіянин, який проживав в АДРЕСА_1 і
ОСОБА_11 (а.с.120-121).

Відповідно до копії паспорту
відповідача та будинкової книги, він є
зареєстрованим в АДРЕСА_5 (а.с.65, 141-162)

Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням
суду особа може бути усунена від права
на спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ
«Про судову практику у справах про
спадкування» N 7 від 30 травня 2008 р. це
стосується особи, яка зобов'язана була
утримувати спадкодавця згідно з
нормами Сімейного кодексу України.
Факт ухилення особи від виконання
обов'язку щодо утримання спадкодавця
встановлюється судом за заявою
заінтересованої особи (інших
спадкоємців або територіальної
громади). При цьому слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем,
який мав право на утримання, позову про
стягнення аліментів до особи, яка
претендує на спадщину, не є достатньою
підставою для відмови в позові про
усунення від права на спадкування.

Правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується
всіх спадкоємців за законом, зокрема й
тих, які відповідно до СК не були
зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи,
зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від
права на спадкування може бути
пред'явлена особою, для якої таке
усунення породжує пов'язані зі
спадкуванням права та обов'язки,
одночасно з її позовом про одержання
права на спадкування з підстав,
визначених у ч. 2 ст. 1259 ЦК України.

Згідно ст. 50 Закону України «Про
нотаріат», нотаріальна дія або відмова
у її вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України
«Про нотаріат», нотаріус при видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом перевіряє факт смерті
спадкодавця, час і місце відкриття
спадщини, наявність підстав для
закликання до спадкоємства за законом
осіб, які подали заяву про видачу
свідоцтва, та склад спадкового майна.

Отже, посилання в позові на відсутність
родинного зв'язку між сторонами через
неоднакове зазначення в актових
записах про їх народження
національності батька не предметом
доказування даного позову з огляду на
положення ч. 5 ст. 1224 ЦК, оскільки
підстави для закликання до
спадкоємства за законом перевіряються
нотаріусом і його протиправні дії
можуть бути оскаржені в позовному
провадженні. Нотаріус в даній справі не
є відповідачем.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України, які зазначають, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, для
постановлення рішення про усунення від
спадкування у справі повинні бути
надані належні та допустимі докази, які
б свідчили про те, що спадкодавець
потребував допомоги відповідача,
останній мав можливість її надати,
проте ухилявся від обов'язку щодо її
надання.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який її потребував,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю.
Тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню
судом питання, чи потребував
спадкодавець допомоги від спадкоємця
за умови отримання її від інших осіб, чи
мав спадкоємець матеріальну та фізичну
змогу надавати таку допомогу. Лише при
одночасному настанні наведених
обставин і доведеності зазначених
фактів в їх сукупності спадкоємець
може бути усунений від спадкування
(ухвала ВССУ від 02 липня 2014 р., справа
№6-8233св14).

Втім, пояснення позивачів, показання
свідків ОСОБА_13 (колишньої
співмешканки ОСОБА_2) і ОСОБА_14 (дружини
ОСОБА_2) про необізнаність щодо
існування відповідача до смерті
спадкодавця, а також показання свідка
ОСОБА_15, яка підтвердила наявність
родинного зв'язку між сторонами як
неповнорідних братів та сестри і
відвідування відповідачем бабусі, не
створюють сукупності умов для
застосування до відповідача ч. 5 ст. 1224
ЦК України.

Письмові докази в справі, зокрема
лікарська довідка про смерть
спадкодавця через злоякісне
новоутворення та виписний епікриз про
перебування її на стаціонарному
лікуванні з 07 листопада 2010 р. по 26
листопада 2010 р. (а.с.101, 102) також не
підтверджують сукупність таких фактів.

Отже, у задоволенні позову слід відмови
через недоведеність.

Судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України
позивачам не відшкодовуються.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - в тому
ж порядку і в той самий строк, який
обраховується з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Д.Г. Губницький