Красилівський районний суд
Хмельницької області
Справа № 2209/2465/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2014 року м.Красилів

Красилівський районний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Федишина І.В.

при секретарі Коломієць Л.В.,

з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів ОСОБА_3,

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідачів ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Красилові справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_9,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
спричиненої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2012 року позивачі звернулися до
суду з вищевказаним позовом.

На обґрунтування своїх вимог з
урахуванням подальших змін та
доповнень до позовної заяви позивачі
зазначили, що ОСОБА_9, ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
довівши ОСОБА_2 до стану сильного
алкогольного сп'яніння та
скориставшись останнім, заволоділи
ключами від їх автомобіля ВАЗ 2107 д.р.н.
НОМЕР_1 та поїхали ним у сусіднє село
Сорокодуби. При цьому, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння,
відповідачі свідомо знехтували
безпекою оточуючих та поставили під
загрозу схоронність майна, яким
заволоділи, що в результаті привело до
ДТП. Так, 19.08.2012 близько 02 год. 00 хв. у
с.Сорокодуби Красилівського району
ОСОБА_9, керуючи в стані алкогольного
сп'яніння автомобілем ВАЗ 2107, державний
номерний знак НОМЕР_1, перевищив
безпечну швидкість руху, не впорався з
керуванням, внаслідок чого допустив
наїзд на залізобетонний паркан,
заподіявши механічні пошкодження
передньої та бокових частин кузова
автомобіля. Постановою Красилівського
районного суду Хмельницької області
від 13.09.2012 відповідача ОСОБА_9 визнано
винним у вчиненні за вищевикладених
обставин адміністративних
правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1
ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2
550 грн. Постанова набрала законної сили
24.09.2012. У результаті ДТП автомобіль
отримав механічні ушкодження,
внаслідок яких згідно висновку
автотоварознавчої експертизи № 013/04/2013
від 20.05.2013 вартість матеріального
збитку внаслідок пошкодження
автомобіля становить 18573,99 грн., а
вартість відновлювального ремонту
автомобіля складає 21078,17 грн. Оскільки
ОСОБА_9 не володіє достатніми навиками
самостійного керування автомобілем,
він не міг сам виїхати від місця
паркування автомобіля, а тому вважають,
що автомобілем заволодів ОСОБА_4, а
ОСОБА_9 сів за кермо автомобіля пізніше
і саме внаслідок відсутності в нього
навиків водіння не впорався з
керуванням та здійснив наїзд на
залізобетонний паркан. Вранці 19.08.2012
відразу після ДТП у розмові з ОСОБА_8
ОСОБА_9 обмовився, що за кермом був не
він. По адміністративній справі, що
розглядалася Красилівським районним
судом за № 2209/2156/12 ОСОБА_2
обвинувачувався в тому, що 19.08.2012
близько 02 год. у с.Чернелівка він
передав право керування власним
автомобілем ОСОБА_9, який перебував у
стані алкогольного сп'яніння, тобто у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП.
Постановою Красилівського районного
суду від 19.09.2012 провадження в даній
справі закрито в зв'язку з відсутністю
в діях ОСОБА_2 складу
адмінправопорушення. Зазначене
свідчить про те, що ОСОБА_2 не дозволяв
керувати своїм автомобілем ОСОБА_9,
який перебував у стані алкогольного
сп'яніння та не мав права керування
автомобілем. Це підтверджується й тим,
що ОСОБА_2 не передавав будь-кому з
відповідачів реєстраційних документів
на автомобіль, що свідчило б про
передання права керування автомобілем.
Крім того, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_4
своїми діями сприяли незаконному
заволодінню даним автомобілем,
допомагали у цьому ОСОБА_9, разом із
останнім їхали в автомобілі, мали із
ОСОБА_9 спільну мету на заволодіння ним,
після зіткнення автомобіля в
с.Сорокодуби Красилівського району з
перешкодою не вжили будь-яких заходів
щодо недопущення подальшого руху ним, а
навпаки, ігноруючи отримані механічні
пошкодження, разом із ОСОБА_9
продовжили рух ним з метою повернення
його на місце стоянки в с.Чернелівка
Красилівського району, попередження
виявлення його відсутності ОСОБА_2 та
їх причетності до його пошкодження,
вони також винні у незаконному
заволодінні їхнім майном та його
пошкодженні. Тобто, спільними умисними
протиправними діями відповідачів їм
було завдано шкоди, яка підлягає
стягненню з них. Зважаючи на ступінь
вини ОСОБА_9, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
пошкодженні автомобіля вважають, що з
ОСОБА_9 підлягає стягненню 1/2 частини
вартості відновлювального ремонту, що
становить 10 539 грн. 09 коп., а із ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 по 3/4 частин (25%), що становить по 5
269 грн. 54 коп. з кожного. Загальний
розмір матеріальної шкоди становить 21
078 грн. 17 коп., з яких 10 539 грн. 09 коп.
підлягає стягненню на користь ОСОБА_1, а
інша частина в розмірі 10 539 грн. 09 коп. на
користь ОСОБА_2

Окрім того, внаслідок неправомірних
дій відповідачів їм спричинено
моральної шкоди, яка полягає в
пошкодженні належного їм автомобіля та
неможливості використання його за
призначенням, переживаннях, пов'язаних
з його майбутнім ремонтом, у тому числі
й щодо його ефективності та розумінні
неможливості повного відновлення
первісного стану автомобіля, втраті та
зміні його заводських налаштувань,
зміні звичного для них ритму та способу
життя, виникнення необхідності
докладати додаткових зусиль та
затрачати свій час для пошуку майстрів,
захисту своїх прав у суді та стягнення
з відповідачів коштів, необхідних для
ремонту автомобіля, змушені
відриватись від звичайних для них
занять. Як співвласники автомобіля
вони розраховували на його цілісність,
придбавши його, вони витратили значну
для них суму коштів та використовували
його для сімейних потреб, будучи
літніми людьми з його допомогою
задовольняли всі потреби в пересуванні
та перевезенні побутових речей,
планували свій день та мали можливість
у будь-яку мить використати його за
призначенням та задовольнити власні
потреби. Зокрема, ОСОБА_1 має хворобу
серця та може потребувати негайного
відвезення її до лікарні, а ОСОБА_2
хворіє туберкульозом легень, тому не
може користуватись громадським
транспортом. Однак, на сьогоднішній
день, зважаючи на істотність
пошкоджень, автомобіль потребує
дорогого ремонту. В свою чергу вони є
пенсіонерами та інвалідами, отримують
незначну пенсію, а тому самостійно
оплатити вартість його ремонту не
можуть, у зв'язку з чим не зможуть
користуватись ним до того часу, доки не
отримають відшкодування від
відповідачів. Такі обставини змушують
їх докладати додаткових зусиль для
організації власного життя, обмежують
їх у можливості вільного пересування
та змушують прилаштовуватись до
відсутності власного транспортного
засобу. До того ж, тривале
невикористання автомобіля за
призначенням та непроведення його
ремонту істотно вплине на інші його
деталі, може привести до виходу їх із
ладу, пошкодження ржавчиною металевих
деталей та викличе необхідність
понесення додаткових затрат на його
ремонт. Після ДТП, під час якого був
пошкоджений радіатор охолодження
двигуна, відповідачі продовжували
їздити автомобілем, а саме з
с.Сорокодуби в с.Чернелівка
Красилівького району та назад, у
зв'язку з чим керування автомобілем із
непрацюючою системою охолодження
могло призвести до пошкодження його
двигуна. Враховуючи інші пошкодження
автомобіля, перевірити справність його
двигуна на сьогоднішній день
неможливо. Тому їх не покидає почуття
тривоги за справність двигуна та
ефективність майбутнього ремонту
автомобіля та його неповноцінності. До
того ж на розмір моральної шкоди
впливає умисна, протиправна та байдужа
поведінка відповідачів, які до
сьогоднішнього дня не вибачились та не
покаялись перед ними у вчиненому, не
запропонували будь-якого
відшкодування, а навпаки, ухиляються
від того, спотворюють дійсні обставини
даної справи. Так, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, відповідачі
свідомо знехтували безпекою оточуючих
та поставили під загрозу схоронність
їхнього майна, що в результаті призвело
до ДТП та пошкодження останнього.
Розмір грошової компенсації моральної
шкоди вони оцінюють по 10 000 грн. для
кожного, а всього 20 000 грн., які також
слід стягнути із відповідачів
пропорційно відшкодування вартості
відновлювального ремонту, а саме: з
ОСОБА_9 по 5 000 грн., а з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
по 2 500 грн. Крім того, за проведення
автотоварозначного дослідження згідно
рахунку від 11.09.2012 позивачем ОСОБА_1
сплачено 470 грн. Також на повідомлення
відповідача телеграмою про проведення
цього дослідження нею затрачено 31 грн.
20 коп. Оскільки ОСОБА_9 не погодився із
висновком спеціаліста щодо вартості
відновлювального ремонту у зв'язку з її
завищенням, за їх клопотанням судом
була призначена автотоварознавча
експертиза, за проведення якої ОСОБА_1
сплатила 735 грн. Зазначені витрати
відносяться до судових витрат, а тому
підлягають стягненню із відповідачів
пропорційно до задоволених вимог на
користь ОСОБА_1, якою вони понесені.

Зважаючи на викладене, просять
стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду, спричинену
пошкодженням у ДТП автомобіля в
розмірі 5 269 грн. 56 коп., моральну шкоду в
розмірі 5000 грн.; на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду, спричинену
пошкодженням в ДТП автомобіля в
розмірі 5 269 грн. 56 коп. та моральну шкоду
в розмірі 5000 грн.; стягнути з ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну
шкоду, спричинену пошкодженням у ДТП
автомобіля в розмірі по 2 634 грн. 77 коп.
та моральну шкоду в розмірі 1 250 грн. та
моральної шкоди по 2500 грн.; на користь
ОСОБА_2 матеріальну шкоду, спричинену
пошкодженням у ДТП автомобіля в
розмірі по 2 634 грн. 77 коп. грн. та
моральну шкоду по 2500 грн.; стягнути з
відповідачів на користь позивачів
понесені ними судові витрати по сплаті
судового збору пропорційно до
задоволених вимог, та на користь ОСОБА_1
1506 грн. 20 коп. витрат на проведення
експертних досліджень та огляду
пошкодженого автомобіля.

У судовому засіданні позивачі та їх
представник позовні вимоги підтримали.

Відповідачі та їх представник щодо
позову заперечили. ОСОБА_4 та ОСОБА_5
повідомили, що вони автомобілем не
керували та жодних дій, які б привели до
пошкодження автомобіля, не вчиняли.
Відповідачі та їх представник
вважають, що вимоги позивачів
підлягають частковому задоволенню з
огляду на те, що вони неповністю
обґрунтовані, оскільки розмір шкоди на
суму 18 162 грн. насправді є оціночною
величиною, оскільки позивач не надав
доказів про фактичну сплату зазначеної
суми спеціалізованій організації чи
суб'єкту підприємницької діяльності за
виконані ремонтні роботи. Згідно
висновку спеціаліста № 40 від 11.09.2012,
який надав позивач, вартість
матеріального збитку, завданого
власнику колісного транспортного
засобу ВАЗ 2107, який належить ОСОБА_2
становить 16 241 грн. 81 коп., оскільки
вартість відновлювального ремонту
автомобіля з врахуванням коефіцієнту
фізичного зносу складників, що
підлягають заміні складає 16 241,81 грн. А
саме: вартість необхідних для ремонту
матеріалів - 2 853,81 грн. вартість нових
складників, що підлягають заміні під
час ремонту - 4 059,60 грн., вартість
ремонтно-відновлюваних робіт - 11248,81
грн. Згідно з роз'ясненнями п. 9
постанови Пленуму ВС «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди» від
27.03.1992 № 6 при визначенні розміру
відшкодування шкоди, заподіяної майну,
незалежно від форм власності судам
слід врахувати, що відшкодування шкоди
шляхом покладення на відповідальну за
неї особу обов'язку надати річ того ж
роду та якості, полагодити пошкоджену
річ, іншим шляхом відновити попереднє
становище в натурі застосовується,
якщо за обставинами справи цей спосіб
відшкодування шкоди можливий. У разі
коли відшкодування шкоди в натурі
неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості
на час розгляду справи втраченого
майна, робіт, які необхідно провести,
щоб полагодити пошкоджену річ. На
пропозицію відремонтувати пошкоджений
автомобіль позивачі відмовились.
Зазначаючи в позові, як на правову
підставу відшкодування йому
матеріальної шкоди ч. 2 ст. 1187 та ст. 1188
ЦК України, у відповідності до яких
обов'язок відшкодування шкоди
покладається на особу, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, позивачами не
надано жодного доказу на підтвердження
того, що відповідач є володільцем
будь-якого транспортного засобу, яким
їм завдано матеріальної чи моральної
шкоди. Позивачами на обґрунтування
позову про стягнення з нього
матеріальної та моральної шкоди
зазначено «відповідач, довівши ОСОБА_2
до стану сильного алкогольного
сп'яніння та скориставшись останнім,
заволодів ключами від автомобіля». При
цьому жодних доказів на підтвердження
вказаного ними не надано. Такі
твердження спростовано поясненнями
очевидців подій 18.08.2012 ОСОБА_4, ОСОБА_5,
які знаходяться в матеріалах
адміністративної справи та постановою
про відмову в порушенні кримінальної
справи від 19.11.2012. Ключі від автомобіля
ОСОБА_2 передав сам. Згідно ч. 4 ст. 1187 ЦК
України якщо неправомірному
заволодінню іншою особою транспортним
засобом, механізмом, іншим об'єктом
сприяла недбалість її власника
(володільця), шкода, завдана діяльністю
щодо його використання, зберігання або
утримання відшкодовується ними
спільно у частці, яка визначається за
рішенням суду з урахуванням обставин,
що мають істотне значення. Таким чином,
у даному випадку виникненню пошкоджень
автомобіля сприяла недбалість її
власника позивача ОСОБА_2, а тому
відшкодування шкоди покладається на
обох. Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України
передбачено можливість врахування
матеріального становища фізичної
особи, яка завдала шкоди, і як наслідок -
зменшення судом розміру відшкодування.
Шкода ним завдана ненавмисно. Визнаючи
обов'язок її відшкодування, він за
допомогою своїх близьких намагався
вирішити питання добровільно,
пропонував надання послуг
спеціалістами для ремонту автомобіля.
Однак, позивачі відмовились, вимагаючи
лише гроші. На даний час він не працює, в
зв'язку з чим самостійного заробітку не
має. Проживає з батьками. У зв'язку з
захворюванням на хронічний бронхіт
потребує періодичного лікування.
Просить врахувати всі зазначені
обставини та позов задовольнити
частково.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши надані докази, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що
згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу ОСОБА_2 є
власником транспортного засобу ВАЗ 2107,
державний номерний знак НОМЕР_1. У
зв'язку з тим, що даний транспортний
засіб придбаний під час шлюбу, то
ОСОБА_1 є його співвласником, чого не
заперечує й ОСОБА_2 19.08.2012 ОСОБА_2, вживши
алкогольні напої, ключі від свого
автомобіля віддав ОСОБА_9 та ОСОБА_4, щоб
вони його закрили і залишили ключі
собі, оскільки усвідомлював, що вже
нетверезий і міг ним кудись поїхати.
ОСОБА_9 разом із ОСОБА_4, який знаходився
на задньому сидінні автомобіля,
скориставшись ключами від автомобіля,
які дав ОСОБА_2, поїхали ним у сусіднє
село Сорокодуби та вчинили
дорожньо-транспортну пригоду.
Постановою Красилівського районного
суду Хмельницької області від 13.09.2012
відповідача ОСОБА_9 визнано винним у
вчиненні за вищевикладених обставин
адміністративних правопорушень,
передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КупАП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 2 550 грн.
Постанова набрала законної сили. В
результаті ДТП автомобіль позивачів
отримав механічні ушкодження,
внаслідок яких згідно висновку судової
автотоварознавчої експертизи № 013/04/2013
від 20.05.2013 вартість матеріального
збитку, завданого відповідачам,
виходячи про стан пошкодження та
необхідний об'єм і характер
відновлювального ремонту автомобіля,
які визначені при огляді, в цінах на
19.04.2013, становить 18 573 грн. 99 коп. Крім
того, за проведення автотоварозначного
дослідження згідно рахунку від 11.09.2012
позивачем ОСОБА_1 сплачено 470 грн. Також
на повідомлення відповідача
телеграмою про проведення цього
дослідження нею затрачено 31 грн. 20 коп.
Зазначене автотоварознавче
дослідження суд не визнає належним
доказом у справі, оскільки воно не є
висновком призначеної судом
експертизи. На проведення судової
автотоварознавчої експертизи ОСОБА_1
витрачено 735 гривень.

Ці обставини підтверджуються:
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу серії ХМС № 278395,
свідоцтвом про укладення шлюбу серії
НОМЕР_2, довіками МСЕ №№ 191816, 561927,
постановами Красилівського районного
суду від 13.09.2012, 19.09.2012, 24.10.2012, 02.01.2013,
довідкою-рахунком від 11.09.2012,
телеграмою, службовим повідомленням,
чеком «Укртелекому» від 10.09.2012,
довідкою № 72 від 25.10.2012 Красилівської
ЦРЛ, заявою ОСОБА_2 від 25.10.2012 про
порушення кримінальної справи, скаргою
ОСОБА_1 від 10.12.2012 на постанову про
відмову в порушенні кримінальної
справи, довідками №№ 842, 843 від 24.11.2012,
виданими Чернелівською сільською
радою, трудовою книжкою серії НОМЕР_3
ОСОБА_9, медичною картою амбулаторного
хворого ОСОБА_9, постановою від 02.01.2013
Красилівського райсуду про скасування
постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_9,
висновком № 013/04/2013 судової
автотоварознавчої експертизи, актом №
013/04/2013 огляду колісного транспортного
засобу від 19.04.2013, матеріалами
адміністративних справ № 2209/2146/12 та №
2209/2147/12.

Статтями 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192, 1193
Цивільного кодексу України
передбачено, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу; способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди,
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди; особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування;
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав;
моральна шкода полягає в душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб; розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення; при визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості;
моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування;
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала; моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини;
особа, яка неправомірно заволоділа
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, завдала шкоди
діяльністю щодо його використання,
зберігання або утримання, зобов'язана
відшкодувати її на загальних
підставах; якщо неправомірному
заволодінню іншою особою транспортним
засобом, механізмом, іншим об'єктом
сприяла недбалість її власника
(володільця), шкода, завдана діяльністю
щодо його використання, зберігання або
утримання, відшкодовується ними
спільно, у частці, яка визначається за
рішенням суду з урахуванням обставин,
що мають істотне значення; розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі; якщо
груба необережність потерпілого
сприяла виникненню або збільшенню
шкоди, то залежно від ступеня вини
потерпілого (а в разі вини особи, яка
завдала шкоди, - також залежно від
ступеня її вини) розмір відшкодування
зменшується, якщо інше не встановлено
законом; суд може зменшити розмір
відшкодування шкоди, завданої фізичною
особою, залежно від її матеріального
становища, крім випадків, коли шкоди
завдано вчиненням злочину.

Враховуючи те, що в ході судового
розгляду справи на підставі
досліджених в судовому засіданні
доказів у їх сукупності встановлено, що
винним у вчиненні ДТП з автомобілем
позивачів є відповідач ОСОБА_9, вина
якого доводиться й рішеннями
Красилівського районного суду в
справах про адміністративні
правопорушення та в адміністративному
судочинстві, він і повинен нести
відповідальність перед позивачами за
спричинену їм матеріальну та моральну
шкоду.

Суд не бере до уваги твердження
позивачів про те, що шкоду внаслідок
ДТП з їх автомобілем спричинено
спільними діями відповідачів ОСОБА_9,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, оскільки відсутні
будь-які докази того, що ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 заволоділи автомобілем та
вчинили інші дії, які привели до
дорожньо-транспортної пригоди. Суд не
вважає достатніми доказами наявності
вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показання
свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Також суд вважає, що спричинену ОСОБА_9
пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП
шкоду необхідно зменшити тому, що
зазначену шкоду спричинено ним
внаслідок неправомірного заволодіння
транспортним засобом ОСОБА_2, який,
передавши йому та ОСОБА_4, що
знаходилися в стані алкогольного
сп'яніння, на зберігання ключі від
автомобіля, зобов'язаний був
передбачити можливість неправомірного
використання автомобіля, а,
непередбачивши цього, проявив
недбалість, яка сприяла спричиненню
шкоди.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31.03.1995
року "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" обов'язковому з'ясуванню при
вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану. При
цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди,
заподіяної позивачам, суд бере до уваги
те, що відповідач під час ДТП володів
джерелом підвищеної небезпеки,
внаслідок ДТП позивачам було
спричинено значної матеріальної шкоди
шляхом пошкодження їхнього автомобіля,
який є засобом пересування для всієї
сім'ї, що призвело до значної зміни
життєвих зв'язків, оскільки замість
його використання за призначенням
позивачі, які є інвалідами, були
змушені докладати додаткових зусиль
для організації власного життя,
користуватися громадським
транспортом, позивачам, враховуючи їх
стан здоров'я, було завдано значних
душевних страждань, погіршився сон, що
негативним чином відбилося на життєвих
зв'язках.

З урахуванням викладеного,
матеріального становища особи, яка
завдала шкоди, інших обставин, суд
вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_9
майнову шкоду, спричинену пошкодженням
в ДТП автомобіля ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в розмірі по 6000 грн.
кожному, моральну шкоду - в розмірі 4000
грн. ОСОБА_1 та 1000 грн. ОСОБА_2

У задоволенні позовних вимог щодо
відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід
відмовити.

Відповідно до стст. 79, 88 ЦПК України до
судових витрат відносяться судовий
збір; витрати на правову допомогу;
витрати сторін та їхніх представників,
що пов'язані із прибуттям до суду;
витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз;
витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів за місцем їх знаходження та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи; стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати; якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, оскільки до
задоволення підлягає 41,39 % вимог
позивачів, то з відповідача ОСОБА_9 слід
стягнути на користь ОСОБА_1 41,39 %
судового збору, що становить 111,74 грн. та
41,39 % витрат, пов'язаних з проведенням
судової експертизи, що дорівнює 304,22
грн.

Керуючись стст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192, 1193
ЦК України, пп. 5, 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995
№ 4, стст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 294 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_9, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1
суму майнової шкоди, спричиненої
внаслідок ДТП у розмірі 6000 (шість тисяч)
гривень та суму моральної шкоди в
розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2
суму майнової шкоди, спричиненої
внаслідок ДТП у розмірі 6000 (шість тисяч)
гривень та суму моральної шкоди в
розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1
понесені нею судові витрати в розмірі
415 гривень 96 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Хмельницької області
через Красилівський районний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення в повному обсязі складене 08
серпня 2014 року.

Суддя: І. В. ФЕДИШИН