Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1648/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Шевченко І. М.
Доповідач Карпенко О. Л.
РІШЕННЯ

іменем України

23.07.2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого - Карпенка О.Л.,

суддів -
Белінська І.М., Суржик М.М.,

за
участю секретаря - Савченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Кіровоградської міської ради,
комунального підприємства
«Кіровоградський земельно-кадастровий
центр», треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Головне управління
Держземагенства у Кіровоградській
області про визнання пункту додатку до
рішення міської ради недійсним за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 24 квітня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

6 червня 2011 року ОСОБА_2 до
Кіровоградської міської ради,
комунального підприємства
«Кіровоградський земельно-кадастровий
центр про визнання пункту 7 додатку до
рішення Кіровоградської міської ради
від4 липня 2006 року № 44 недійсним.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він
являється землекористувачем земельної
ділянки за адресою: м. Кіровоград по
АДРЕСА_1, на якій розміщено його жилий
будинок. Вказана земельна ділянка
надана йому в 1985 році згідно договору
про забудову, а рішенням
Кіровоградської міської ради від 10
грудня 1997 року № 1022 «Про приватизацію
земельних ділянок індивідуальної
забудови» земельну ділянку передано
йому у власність. Згідно рішення
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 12 квітня 2001 року було
визнано недійсним правовстановлюючі
документи на сусідню земельну ділянку
по АДРЕСА_1 так як при її виділенні
порушено межі суміжних домоволодінь.
Оскаржуваним рішенням передано у
приватну власність ОСОБА_3 земельну
ділянку площею 935,7 м кв. за адресою:
АДРЕСА_1 і це рішення прийняте
Кіровоградською міською радою з
суттєвим порушенням встановленого
порядку так, як у заві на приватизацію
земельної ділянки відсутня дата, у акті
встановлення зовнішніх меж земельної
ділянки по АДРЕСА_1, відсутній підпис
землекористувача суміжної земельної
ділянки, ОСОБА_2, у зарисі земельної
ділянки відсутня дата його видачі та
запис про землекористувача. За надання
висновків про можливість виділення
земельної ділянки, ОСОБА_3 платив після
прийняття міською радою оспорюваного
рішення. Саме рішення скріплене
печаткою апарату міської ради, а не
гербовою печаткою відповідача Крім
того, порушено його права, як
землекористувача, оскільки вказане
рішення прийнято без відновлення
попередніх меж домоволодінь АДРЕСА_2 в
м. Кіровограді та з порушенням п. 3.25 ДБН
360-92 оскільки відтань від його будинку
до суміжної земельної ділянки
становить менше одного метра.

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 15 лютого 2012 року
провадження у справі закрито у зв'язку
з тим, що пір не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства (Т. І
а.с. 82, 83)

Ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області від 15 лютого 2012 року цю ухвалу
суд скасовано, а праву направлено до
суду першої інстанції для продовження
її розгляду (Т. І а.с. 113, 114).

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 9 липня 2013 року
провадження у справі закрито на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (Т. ІІ
а.с. 21, 22).

Ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області від 6 серпня 2013 року (Т. ІІ а.с. 50)
цю ухвалу суду першої інстанції
скасовано з направленням справи до
суду для продовження її розгляду.

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 17 вереня 2013 року
провадження у справі знову закрито на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (Т. ІІ
а.с. 90).

Ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області від 9 жовтня 2013 року (Т. ІІ а.с. 122
- 124) цю ухвалу суду першої інстанції
скасовано з направленням справи той
самий суд для продовження її розгляду.

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 26 грудня 2013 року
(Т. ІІ а.с. 164, 165) залучено до участі у
справі третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Головне управління
Держземагенства у Кіровоградській
області

Рішенням Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 24 квітня 2014 року
позов задоволено. Суд визнав пункт 7
Додатку 1 до рішення Кіровоградської
міської ради від 04 липня 2006 року № 44
незаконним. Стягнув з Кіровоградської
міської ради на користь ОСОБА_2 судові
витрати по справі в сумі 3 576 грн. 38 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в яків
просить скасувати рішення суду першої
інстанції і відмовити в задоволенні
позову. В обґрунтування апеляційної
скарги він послався на те, що при
вирішенні спору суд допустив порушення
норм матеріального права так, як на
його переконання в розумінні норм ЗК
України позивач не являється власником
земельної ділянки чи
землекористувачем земельної ділянки
по АДРЕСА_3,через відсутність у нього
відповідних документів. Крім того, суд
не врахував, що існуючий спір був
вирішений раніше, згідно рішення
Ленінського районного суду
кіровоградської області від 11 травня
2010 року.

ОСОБА_2 направив суду письмові
заперечення на апеляційну скаргу від 26
червня 2014 року та від 1 липня 2014 року в
яких вказує, що суд правильно
встановив, що йому належить право на
земельну ділянку за адресою: м.
Кіровоград, АДРЕСА_3, яка була відведена
в натурі 21 жовтня 1982 року. Вважає, що
посилання ОСОБА_3 на т. 92 ЗК України є
безпідставним. Він вважає, що законних
підстав для закриття провадження у
справі немає.

Особа, яка подала апеляційну
скаргу - ОСОБА_3 особисто в судове
засідання не з'явився.

Його представники, ОСОБА_6 і
ОСОБА_7, підтримали апеляційну скаргу.

Позивач, ОСОБА_2, доводи
апеляційної скарги не визнав і просив
відмовити в її задоволенні.

Представник позивача, ОСОБА_8
підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача,
Кіровоградської міської ради, третя
особа ОСОБА_4 і представник третьої
особи Управління Держземагенства у
Кіровоградській області в судове
засідання не з'явився, але представник
Кіровоградської міської ради і
Управління Держземагенства надіслали
письмові клопотання про розгляд справи
за їх відсутності.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
беруть участь у справі. Дослідивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах, встановлених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Суд першої інстанції встановив і з
матеріалів справи вбачається та
сторонами не оспорюється, що
відповідно до рішення
Кіровоградського виконавчого комітету
міської ради народних депутатів № 972
від 1 жовтня 1981 року (Т. І а.с. 138) за
згодою ОСОБА_9 ( матері позивача по
справі та ОСОБА_3.) з існуючого
домоволодіння по АДРЕСА_1, вилучено до
міськземфонду земельну ділянку площею
600 м. кв. ОСОБА_2 виділена земельна
ділянка площею 600,00 кв.м та надано її, як
земельну ділянку площею 60 м кв. по
АДРЕСА_1, ОСОБА_2 під індивідуальну
житлову забудову з необхідністю зносу
сараїв літ. «Б» та «В» і погріба літ.
«Т».

Відповідно до вказаного рішення,
21 жовтня 1982 року здійснення відведення
в натурі вказаної земельної ділянки (Т.
І а.с. 140) та укладено договір між
виконкомом ради народних депутатів та
ОСОБА_2 про надання в безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального жилого
будинку на праві особистої власності
(Т. ІІ а.с. 198 - 201).

Рішенням виконкому
Кіровоградської міської ради від 10
грудня 1997 року № 1022 (Т. І а.с. 11) вирішено
передати безкоштовно у приватну
власність земельні ділянки надані для
будівництва і обслуговування жилих
будинків, господарських споруд і
будівель згідно додатків, в тому числі
ОСОБА_2 земельну ділянку площею 600 м кв.
за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином земельна ділянка,
якою користується позивач утворилася в
наслідок вилучення частини земельної
ділянки по АДРЕСА_1, якою користувалася
ОСОБА_9

Вказана земельна ділянка межує
із земельними ділянками по АДРЕСА_1,
власником якої згідно з державним
актом на право приватної власності на
земельну ділянку КР № 079979 від 6 червня
2007 року (Т. І а.с. 7) є ОСОБА_3 та земельною
ділянкою по АДРЕСА_2 користувачем якої
є ОСОБА_4

4 липня 2006 року Кіровоградською
міською радою прийнято рішення № 44
«Про розгляд звернень фізичних осіб з
питань регулювання земельних
відносин», відповідно до якого
передано громадянам міста безоплатно у
власність земельні ділянки для
будівництва та обслуговування жилих
будинків, господарських будівель та
споруд (присадибна ділянка), для
гаражного будівництва та ведення
колективного садівництва площею та
розмірами, визначеними після
відновлення меж земельної ділянки,
згідно з додатками 1,2,3. В додатку 1 до
вказаного рішення зазначено список
громадян, яким безоплатно передано
земельні ділянки у власність та під
пунктом 7 в даному списку вказаний
ОСОБА_3, якому передано у власність
земельну ділянку площею 935,7 м кв. по
АДРЕСА_1 в м. Кіровограді на підставі
виготовлених та поданих документів із
землеустрою КП «Кіровоградський
земельно-кадастровий центр» на розгляд
сесії Кіровоградської міської ради.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
правильність оформлення технічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки перевірено належним чином не
було та допущено суттєві порушення, а
саме: в поданій заяві ОСОБА_3 від 27
червня 2006 року голові Кіровоградської
міської ради про передачу у власність
земельної ділянки відсутня дата її
реєстрації та відмітка про її
прийняття; у акті про встановлення та
погодження зовнішніх меж земельної
ділянки в натурі по АДРЕСА_1, від 27
червня 2006 року із суміжними
землекористувачами, відсутнє
погодження землекористувача суміжної
земельної ділянки по АДРЕСА_3, який
вказаний у державному акті на право
приватної власності на земельну
ділянку по АДРЕСА_1, від 6 червня 2007 року;
у зарисі земельної ділянки НОМЕР_1, який
скріплений печаткою квартального
комітету № 15 відсутня дата його видачі
та відсутній запис про
землекористувача земельної ділянки по
АДРЕСА_1; проектна документація із
землеустрою, зазначена в п.7 додатку до
вищезазначеного рішення, погоджена із
органами по земельним ресурсам,
природоохоронними, органами, органами
архітектури після прийняття
оспорюваного рішення чим було порушено
порядок вирішення витання про передачу
земельної ділянки у власність. У
виготовленій документації із
землеустрою КП «Кіровоградський
земельно-кадастровий центр» опис меж
на графічних матеріалах не відповідає
фактичному (пропущено
землекористувача земельної ділянки по
АДРЕСА_1). При виготовленні технічної
документації було не враховано існуючі
будівлі, що призвело до порушення вимог
п. 3.25 ДБН 360-92. Крім того, пославшись на
висновок проведеної по справі судової
будівельно-технічної експертизи, суд
вважав, що фактична площа земельної
ділянки складає 939,0 кв.м, що менше на 22,7
кв.м, зазначеній в технічному паспорті
від 31.10.2001 року (аркуш
інвентаризаційної справи 101) 961,70 кв.м, а
в порівнянні з Державним актом на право
власності на земельну ділянку серії КР
№ 079979 від 06.06.2007 року - 935,67 кв.м більше на
3,33 кв.м. відстань від межі земельної
ділянки по АДРЕСА_1, в м. Кіровограді,
якою користується ОСОБА_3 на підставі
рішення Кіровоградської міської ради
від 4 липня 2006року № 44, до будинку по
АДРЕСА_1 в м. Кіровограді, якою
користується ОСОБА_2, на підставі
рішення виконавчого комітету
Кіровоградської міської ради, порушена
на 0,17 м та становить 0,83 м. замість 1,0 м,
що є порушенням норм ДБН. Фактичні
розміри та площа земельної ділянки по
АДРЕСА_1, в м. Кіровограді відповідають
генеральному плану земельної ділянки
площею 600,00 кв.м і планувальному
завданню на забудову відповідно до
рішення виконавчого комітету
кіровоградської міської ради № 972 від 1
жовтня 1981 року, крім конфігурації лівої
бокової межі. Земельна ділянка по
АДРЕСА_1 якою користується ОСОБА_3
зміщена вбік сусіднього домоволодіння
НОМЕР_2.

Доводи апеляційної скарги
зводяться до того, зокрема, що позивач
не являється власником чи користувачем
земельної ділянки по АДРЕСА_3,через
відсутність у нього відповідних
документів, а тому його права не
порушенні і не існує підстав для вжиття
заходів їх судового захисту.

Колегія суддів відхиляє такі
доводи апеляційної скарги так, як суд
першої інстанції правильно встановив,
що позивач набув право користування
земельною ділянкою площею 600 м кв. на
підставі рішення Кіровоградського
виконавчого комітету міської ради
народних депутатів № 972 від 1 жовтня 1981
року та укладено договір між
виконкомом ради народних депутатів та
ОСОБА_2 про надання в безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального жилого
будинку на праві особистої власності.

Таким чином право позивача на
користування виділеною йому земельною
ділянкою підтверджено належними та
допустимими доказами. Подальша змінна
земельного законодавства не являється
підставою для втрати позивачем такого
права.

Враховуючи наявність у справі
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області від 9 жовтня 2013
року (Т. І а.с. 122, 123) про скасування
ухвали Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 17 вересня 2013 року про
закриття провадження у справі з
підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України, колегія суддів не вбачає
підстав для закриття провадження у
справі у зв'язку з ухваленням
Ленінським районним судом м.
Кіровограда рішення у справі за
позовом ОСОБА_2 до Кіровоградської
міської ради, Кіровоградського
міського управління земельних
ресурсів, ОСОБА_3, третя особа -
Кіровоградська регіональна філія ДП
«Центр державного земельного
кадастру» про визнання виданого ОСОБА_3
державного акту на право власності на
земельну ділянку від 6 червня 2007 року
недійсним, визнання п. 7 додатку до
рішення Кіровоградської міської ради
від 4 липня 2006 року № 44 недійсним,
зобов'язання міської ради скасувати це
рішення, зобов'язання скасувати
державну реєстрацію державного акту на
земельну ділянку, визнання висновку
спеціаліста.

Проте колегія суддів погоджується
з доводами апеляційної скарги, що
підстави з яких, зокрема, позивач
просить задовольнити його позов, а
саме: недостовірна технічна
документація щодо відведення
земельної ділянки, існування спору
щодо її розміру, відсутність
погодження меж земельної ділянки по
АДРЕСА_1, з ним, як суміжним
землекористувачем, посвідчення
неналежною печаткою оспорюваного
рішення вже були предметом судового
розгляду у праві про визнання п. 7
додатку до рішення Кіровоградської
міської ради від 4 липня 2006 № 44 вже були
предметом розгляду у справі за позовом
ОСОБА_2 до Кіровоградської міської
ради, яким Ленінський районний суд м.
Кіровограда дав відповідну оцінку в
рішенні від 11 травня 2010 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
кіровоградської області від 27 жовтня
2010 року (Т. І а.с. 156, 157).

Однак суд першої інстанції не
врахував цих обставин і вдався до
фактичної ревізії рішення того ж суду
від 11 травня 2010 року, що не входить до
його повноважень.

Крім того, колегія суддів вважає,
що навіть у випадку доведеності
позивачем цих обставин, його вимоги
підлягали б задоволенню, якщо це
привело до порушення його прав, як
суміжного землекористувача земельною
ділянкою по АДРЕСА_3.

Отже з висновками суду погодитися
не можна так, як суд дійшов їх з
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 Кодексу під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Оскаржуване рішення невідповідає
цим вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

В обґрунтування своїх вимог
позивач посилався також на те, що
оспорювань ним рішення прийнято з
порушенням п. 3.25 ДБН 360-92 так, як
відстань від будинку, який належить
позивачу до межі земельної ділянки по
АДРЕСА_1, становить менше 1 метра, а саме
- 83 см., що унеможливлює оформлення ним
документів на збудований будинок.

Суд першої інстанції з цим
погодився.

Однак, матеріали справи не містять
жодного доказу, що позивачу було
відмовлено у прийнятті в експлуатацію
збудованого ним жилого будинку з цих
підстав.

Не врахував суд і тієї обставини,
що згідно технічного звіту по
технічній експертизі достовірності та
відповідності нормативним документам
державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1, вилучення та забудови
земельної ділянки по АДРЕСА_1, у м.
Кіровограді, зробленого
Кіровоградською філією Інституту
землеустрою (Т. і а.с. 224 - 236) забудова
земельної ділянки по АДРЕСА_1, виконана
з порушенням генплану земельної
ділянки та планувального завдання на
його забудову, виданого в 1985 році на
підставі рішення виконкому від 1 жовтня
1981 року № 972, генплану земельної
ділянки та планувального завдання на
його забудову, виданого в 1985 році
виданого на підставі рішення виконкому
Ленінської районної ради м.
кіровограда від 19 червня 1985 року № 259
так, як новобудови розміщені на
відстані менше 1 м. від межі земельної
ділянки по АДРЕСА_1.

Цей факт також підтверджується
висновку експерта № 2190, 2191 судової
будівельно-технічної експертизи від 30
квітня 2013 року (Т. І а.с. 190 - 199), яка
призначалася судом у даній справі.

Крім того, суд не врахував, що
згідно наявних у справі доказів
(технічного звіту по технічній
експертизі достовірності та
відповідності нормативним документам
державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1, вилучення та забудови
земельної ділянки по АДРЕСА_1 (Т. І а.с. 224
- 236), копії висновку № 2033/21 дослідження
спеціаліста судової
будівельно-технічної експертизи по
визначенню розташування земельної
ділянки АДРЕСА_1 в. м. Кіровограді від 5
травня 2004 року (Т. І а.с. 16, 17), висновку
експерта № 2190, 2191 судової
будівельно-технічної експертизи від 30
квітня 2013 року (Т. І а.с. 190 - 199) площа
земельної ділянки по АДРЕСА_1, в м.
Кіровограді становить 600 м кв. і за
фактичними розмірами та площею
відповідає генеральному плану
земельної ділянки і планувальному
завданню на забудову відповідно до
рішення виконкому Кіровоградської
міської ради від 1 жовтня 1981 року № 972.

Суд не дослідив та не дав оцінки
мотивувальній частині висновку
експерта № 2190, 2191 судової
будівельно-технічної експертизи від 30
квітня 2013 року по зміщення земельної
ділянки по АДРЕСА_1, в бік земельної
ділянки по АДРЕСА_2, відповідно до якої
висновок є не категоричним і
ґрунтується лише на невідповідності
відстаней споруд на земельних ділянках
НОМЕР_3 і НОМЕР_2 ДБН.

При цьому, як видно з висновку
експерта геодезичні дослідження не
проводилася, а дослідження проводилися
на підставі фактичних замірів з
використанням рулетки та наданої
документації. Крім того в матеріалах
справи та у висновку експерта не
зазначено про те, що на дослідження
надавалися документи на земельну
ділянку по АДРЕСА_2.

Факт накладення земельних ділянок
по АДРЕСА_2 не встановлений, як не
встановлений і факт зміщення фактичних
меж земельної ділянки НОМЕР_3 в бік
земельної ділянки НОМЕР_2.

Колегія суддів вважає, що суд при
оцінці доказів не дотримався вимог ст.
212 ЦПК України недоведеність обставин,
які суд вважав доведеними та
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

В суді апеляційної інстанції
інших доказів на підтвердження підстав
пред'явленого позову не надано,
клопотань про призначення повторної
експертизи позивач не заявляв.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Отже висновок суду першої
інстанції про те, що рішення
Кіровоградської міської ради від 4
липня 2006 року № 44 в оскаржуваній
позивачем частині прийняте з
порушенням порушення прав позивача є
необґрунтованим.

Згідно п. г) ч. 3 ст. 152 ЗК України
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом визнання недійсним рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 155 ЗК України
передбачено, що у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Колегія судді вважає, що позивач не
довів факт порушення його прав, позов
задоволенню не підлягає.

Допущене судом першої інстанції
порушення норм процесуального і
матеріального права призвело до
неправильного вирішення справи і є
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Рішення Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 24 квітня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_2 до Кіровоградської міської
ради, комунального підприємства
«Кіровоградський земельно-кадастровий
центр», треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Головне управління
Держземагенства у Кіровоградській
області про визнання пункту додатку до
рішення міської ради недійсним.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: