Справа№592/3031/14-ц
Провадження №2/592/1102/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 червня 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у
складі: головуючого - судді Котенко О.А.,
при секретарі - Чайка Т.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Суми
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі-продажу 26/100
частин земельної ділянки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом і
обґрунтовує його тим, що 06 червня 2013
року між нею та ОСОБА_2 був укладений
договір купівлі - продажу 26/100 частини
земельної ділянки, відповідно до умов
якого вона передала, а відповідач
прийняв в особисту власність 26/100
(двадцять шість сотих) частини
земельної ділянки від загальної площі
0,0378га., яка належала їй на праві
приватної власності. Відповідач на
виконання умов договору повністю
розрахувався з нею, сплативши суму
грошових коштів у розмірі 24000,00грн.
Також, відповідно до вказаного акту,
іншими співвласниками земельної
ділянки є ОСОБА_3, яка володіє 45/100 та
відповідач, який володіє 29/100 частин
земельної ділянки від загальної площі
0,0378 га. Межі земельних ділянок в натурі
не виділялися. Між співвласниками за
весь період проживання склався певний
порядок користування земельною
ділянкою, відповідно до належних їм
часток - частки розділені парканами,
крім двору загального користування.
Ініціатива, щодо укладання вказаного
договору, надходила від відповідача,
який неодноразово пропонував
позивачці продати належну їй частку
земельної ділянки. При цьому
відповідач обіцяв, що, після укладання
договору, ніяким чином не буде
порушувати існуючий порядок
користування земельними ділянками,
який склався між співвласниками та
взагалі не буде здійснювати будь - яких
дій, щодо зміни існуючого становища.
Позивачка деякий час відмовлялася від
укладання угоди, але враховуючи
гарантії відповідача про збереження
порядку користування земельними
ділянками та те, що у неї виникла
необхідність проведення медичної
операції, на яку потрібні були грошові
кошти, з часом надала згоду на продаж
своєї частки земельної ділянки. Але,
всупереч встановленим домовленостям,
відповідач, одразу після укладання
договору, звернувся до Ковпаківського
районного суду м. Суми з позовною
заявою про встановлення порядку
користування земельною ділянкою,
припинення права спільної часткової
власності. Вона до останнього часу була
у добросусідських відносинах з
відповідачем, неодноразово
пропонувала повернути йому сплачені їй
грошові кошти та розірвати укладений
між ними договір, але відповідач
відмовляється розірвати договір та
повернути їй

земельну ділянку. Позивач вважає, що
обставина незмінності умов
користування нею земельною ділянкою
після укладання договору купівлі -
продажу має істотне значення. Саме
гарантування

відповідачем незмінності умов
користування нею земельною ділянкою і
стало

вирішальним при наданні згоди на
укладання договору з її боку. Зміна
позиції

відповідача перед укладанням договору
(ненадання тих гарантій) взагалі
унеможливлювало

укладання договору з її боку. Вважає, що
відповідач ввів її в оману, тому цей
договір згідно з ст.230 ЦК України
повинен бути визнаний недійсним.
Позивач просить ухвалити рішення яким
визнати недійсним договір купівлі -
продажу 26/100 частини земельної ділянки
АДРЕСА_1, який був укладений 06 червня 2013
року.

В судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали
з зазначених в позові підстав та
просили їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та
його представник позовні вимоги не
визнали, зазначивши, що волевиявлення
сторін було вільним при укладенні
договору. Відповідач повідомив
позивачку в березні 2013 року, що бажає
придбати 26/100 частин земельної ділянки,
а договір був укладений в червні
місяці, позивач дала свою згоду,
оскільки вона не користувалася цією
частиною земельної ділянки. Він
повідомляв позивача, що буде
придбавати земельну ділянку для
будівництва. На даний час у нього є спір
з ОСОБА_3 з приводу володіння,
користування земельною ділянкою,
загальною площею 0,0378 га. Він не вводив в
оману позивачку, вважає, що підстави
для визнання договору недійсним як
укладеного під впливом обману,
відсутні. Просять в задоволенні позову
відмовити.

В судовому засіданні третя особа
ОСОБА_3 пояснила, що вона підтримує
вимоги позивачки, вважає, що договір
був укладений з порушенням чинного
законодавства.

Свідок ОСОБА_5 - невістка позивачки
пояснила, що влітку 2013 року вона
прийшла до ОСОБА_1 і остання їй
повідомила, що сусід прохав продати
землю, власником якої вона є, для
будівництва будинку. Вони не
користувалися цією частиною земельної
ділянки, тому і погодилися. ОСОБА_2
сказав, що не буде претензій до 26/100
частин земельної ділянки, яку він
придбав у ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх
представників, третьої особи,
показання свідка, перевіривши
матеріали справи, вважає позов таким,
що задоволенню не підлягає, виходячи з
наступних підстав:

Судом встановлено, що 06.06.2013 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір
купівлі-продажу 26/100 частини земельної
ділянки від загальної площі 0,0378 га,
цільове призначення земельної ділянки
- для ведення особистого селянського
господарства (а.с. 5 ).

Також ОСОБА_2 є власником 29/100 частин
земельних ділянок для будівництва та
обслуговування житлового будинку, для
ведення садівництва, розташованих за
адресою АДРЕСА_1 на підставі договорів
купівлі-продажу (а.с. 32-36 ).

Позивач стверджує, що перед укладанням
договору відповідач обіцяв, що не буде
змінювати існуючий порядок
користування земельними ділянками,
який склався між співвласниками та не
буде здійснювати дій щодо зміни
існуючого становища.

Відповідно до ст.203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Пунктом 5.3 спірного договору
передбачено, що сторони однаково
розуміють значення і умови цього
договору, його правові наслідки,
правочин спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

Відповідно до договору купівлі-продажу
26/100 частин земельної ділянки ОСОБА_2
став власником цієї частини земельної
ділянки і має право відповідно до ст.317
ЦК України на володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Згідно з ст.230 ЦК України якщо одна із
сторін правочину навмисно ввела другу
сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення, такий правочин
визнається судом недійсним.

З укладеного договору вбачається, що
позивач ОСОБА_1 розуміла, що власником
26/100 частин земельної ділянки з
загальної площі 0,0378 га стає ОСОБА_2

03.07.2013 року ОСОБА_2 звернувся з позовом
до ОСОБА_1, ОСОБА_3 і з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог (а.с.30-31,37)
просить виділити йому у власність 29/100
частин земельної ділянки, загальною
площею 0,1 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку
(власником 45/100 частин цієї земельної
ділянки є ОСОБА_3, 26/100 частинами
земельної ділянки користується
ОСОБА_1.), а також поділити та припинити
право спільної часткової власності на
земельну ділянку, розміром 0,0378га за
адресою АДРЕСА_1 між ним та ОСОБА_3
(ОСОБА_3 власник 45/100 частин, ОСОБА_2
власник 55/100 частин земельної ділянки
(29/100 + 26/100 частин).

ОСОБА_3 також звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 з приводу
виділу їй в натурі 45/100 частин земельної
ділянки, загальною площею 0,1 га та 45/100
частин земельної ділянки, загальною
площею 0,0378 га за адресою АДРЕСА_1 (а.с.
38-39).

Позивач стверджує, що перед укладанням
договору відповідач обіцяв, що не буде
змінювати існуючий порядок
користування земельними ділянками,
який склався між співвласниками та не
буде здійснювати дій щодо зміни
існуючого становища.

З показань свідка ОСОБА_5 вбачається, що
ОСОБА_1 не користувалася 26/100 частин
земельної ділянки і продала цю
земельну ділянку. Свідок ОСОБА_5
стверджувала, що ОСОБА_2 повідомляв, що
не буде мати претензій до придбаної
частини земельної ділянки.

У ОСОБА_2 з приводу володіння та
користування 55/100 частин земельної
ділянки, загальною площею 0,0378 га
(29/100+26/100 частин) виник спір з ОСОБА_3

Звернення ОСОБА_2 з позовом до суду щодо
поділу та припинення права спільної
часткової власності на земельну
ділянку, площею 0,0378 га (спір з цього
приводу у нього виник з ОСОБА_3.) не є
обставиною, що має істотне значення,
оскільки укладаючи договір ОСОБА_1
розуміла, що ОСОБА_2 як власник буде
мати право володіти, користуватися,
розпоряджатися земельною ділянкою,
буде мати право на захист своїх прав як
власника.

З врахуванням викладеного, позивач не
довела, що вона укладала договір під
впливом обману, тому в задоволенні
позову необхідно відмовити за
необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.202, 203, 215, 230 ЦК України,
ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 209, 213-215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі-продажу 26/100
частин земельної ділянки недійсним, за
необґрунтованістю.

На рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного
суду Сумської області через
Ковпаківський районний суд м.Суми.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя
О.А. Котенко