Цивільна справа № 359/7491/14-ц
Провадження №2/359/2080/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого - судді: Саган
В.М.

при секретарі: Репа А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бориспіль в приміщенні
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в :

В березні 2013 р. позивач ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до
відповідачів: ОСОБА_2 (далі по тексу -
відповідач 1), ОСОБА_3 (далі по тексу -
відповідач 2), ОСОБА_4 (далі по тексту -
відповідач 3) про стягнення
заборгованості за договором позики.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що 13 червня 2013р. між
позивачем та відповідачем 1, було
укладено договір позики № б/н (далі по
тексту - договір позики), відповідно до
умов якого відповідачу 1 було надано
позику в розмірі 240 000 грн., які є
еквівалентом 30 000 дол. США. Таку ж саме
суму грошових коштів, 30 000 дол. США
відповідач 1 зобов'язувався повернути
позивачу, без нарахування відсотків, до
13 липня 2014р.

Разом з тим, сторони дійшли згоди, що
поручителями за вказаним вище
договором позики є відповідачі 2- 3, які
поручилися за виконання взятих на себе
зобов'язань відповідачем 1 перед
позивачем.

В подальшому, 01 липня 2013 р. між
позивачем та відповідачем 1 було
укладено додаткову угоду до договору
позики за № б/н (далі по тексту -
додаткова угода), у відповідності до п. 1
якої відповідач 1 зобов'язується
сплачувати позивачу 3% щомісячно
першого числа наступного місяця від
усієї суми позики - 900 дол. США в
національній валюті по курсу
Національного Банку України.

У зв'язку із невиконанням зобов'язань,
позивач повідомив відповідача 1 про
розірвання договору позики від 13
червня 2013р. на суму 30 000 дол. США та
дострокового погашення
заборгованості, як за договором позики,
так і по сплаті відсотків відповідно до
умов додаткової угоди, однак вказане
повідомлення залишилось поза увагою
відповідача 1, у зв'язку із чим позивач
був вимушений звернутися до суду за
захистом свого порушеного права.

Відповідач 1 свої зобов'язання за
договором позики належним чином не
виконує, щомісячні платежі за
договором позики і в термін,
встановлений договором, не
здійснюються, решта заборгованості не
повертається. Станом на 30 вересня 2014р.
(відповідно до заяви про збільшення
розміру позовних вимог) заборгованість
відповідача 1 становить: 387 263, 79 грн. -
заборгованості за договором позики, 139
414,96 грн. - заборгованості за відсотками,
289 652,09 грн. - штраф за порушення
виконання зобов'язань.

В судовому засіданні представники
позивача заявлені позовні вимоги
уточнили, визнавши чотири оплати по 900
доларів США( 02.08.2013, 01.09.2013, 07.10.2013, 02.11.2013
року), тому просили стягувати не 139414,96
грн. заборгованості по відсотках за
користування позикою, а 110614,96 грн. та
просили позов задовольнити.

Відповідач 1, який є одночасно
представником відповідачів 2 - 3, позов
визнав частково, однак не зміг
конкретизувати в якій самі частині.
Також зазначив, що певну суму позивачу
було повернуто, на підтвердження чого
надав суду відповідні розписки
позивача про отримання останнім коштів
на загальну суму 28 800 грн., а тому
просив суд їх врахувати при ухваленні
рішення.

Суд, вислухавши представників
позивача, відповідача та представника
інших відповідачів ОСОБА_2, ро
зглянувши подані сторонами докази,
повно і всебічно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору, вимог кодексу, актів
законодавства, а при відсутності таких
вимог - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику, грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості (такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Як встановлено в судовому засіданні, 13
червня 2013р. між позивачем та
відповідачем 1, було укладено договір
позики № б/н (далі по тексту - договір
позики), відповідно до умов якого
відповідачу 1 було надано позику в
розмірі 240 000 грн., які є еквівалентом 30
000 дол. США., що не заперечувалось
сторонами у судовому засіданні.

Одночасно, відповідачі 2 - 3 у договорі
позики зобов'язались відповідати перед
позивачем за належне виконання своїх
зобов'язань відповідача 1, тобто
виступили перед позивачем як солідарні
боржники, про що також свідчать
нотаріально посвідчені заяви
відповідачів 1- 3 (а.с.8-10).

Також, 01 липня 2013 р. між позивачем та
відповідачем 1 було укладено додаткову
угоду до договору, у відповідності до п.
1 якої відповідач 1 зобов'язується
сплачувати позивачу 3% щомісячно
першого числа наступного місяця від
усієї суми позики 900 дол. США в
національній валюті по курсу
Національного Банку України.

Разом із тим, з матеріалів справи
вбачається, що у зв'язку із
невиконанням відповідачем 1
зобов'язань, позивач повідомив
останнього про розірвання договору
позик та вимагав повернути суму позики,
а також нараховані відсотки
,відповідно до додаткової угоди, у
строк до 15 лютого 2014р (а.с.12).

Судом достовірно встановлено, що 13
червня 2013 р. позивачем було передано у
власність відповідача 1 грошові кошти у
розмірі 240 000 грн., які виходячи з
встановленого сторонами курсу 1 дол.
США = 8,00 грн., та є еквівалентом 30 000
дол. США. Таку ж саму суму грошових
коштів, 30 000 дол. США., без нарахування
відсотків відповідач 1 зобов'язується
повернути позивачу до 13 липня 2014р. (п. 1
договору позики).

Пунктом 1 додатку до договору позики
сторони погодили, що відповідач 1
(позичальник) зобов'язується
виплачувати позивачу (позикодавцю) з 01
липня 2013р. за одержані у позику грошові
кошти в розмірі 240 000 грн., які виходячи
з встановленого сторонами курсу 1 дол.
США = 8,00 грн., та є еквівалентом 30 000
дол. США., 3% щомісячно першого числа
наступного місяця від усієї суми
позики (900 дол. США) в національній
валюті по курсу Національного Банку
України.

У відповідності до пункту 6 додатку до
договору позики визначено, що у разі,
якщо відповідач 1 (позичальник) не
поверне суму позики, він зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення , а також 60 % річних від
простроченої суми.

У відповідності з ч. 1 ст. 553 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

За змістом ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за
порушення зобов'язання встановлено
неустойку, то вона підлягає стягненню у
повному розмірі, незалежно від
відшкодування збитків.

У відповідності з ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України
грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Суд критично ставиться до клопотання
відповідача 1 про призначення
почеркознавчої експертизи щодо
підпису останнього на додатку до
договору позики, при цьому суд виходить
з того, що відповідач отримавши ще в
березні 2014р. копію позовної заяви з
відповідними додатками, однак більш
ніж на протязі шести місяців не заявляв
суду про те, що підпис який міститься на
відповідному додатку до договору
викликає у нього сумніви щодо його
достовірності. Разом із тим, суду була
надана копія позовної заяви про
визнання вказаного вище додатку до
договору недійсним, з відповідним
відтиском штемпеля про отримання
вхідної кореспонденції Дніпровського
районного суду м. Києва, зі змісту якої
вбачається, що відповідач 1 у ній також
ставить питання про проведення
почеркознавчої експертизи у іншому
судовому провадженні, з тих самих
підстав.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про те, що відповідач 1 зловживає своїми
процесуальними правами, навмисно
затягує розгляд справи, а тому суд
відмовив йому у призначенні по справі
судово - почеркознавчої експертизи.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57
ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України
передбачено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Таким чином, в судовому засіданні
знайшов підтвердження той факт, що
відповідач 1 свої зобов'язання за
договором позики належним чином не
виконує, як і не виконують своїх
зобов'язань відповідачі 2-3 за договором
поруки, а тому суд вважає, що заявлені
позовні вимоги про стягнення солідарно
з відповідачів 1-3 на користь позивача
суми заборгованості у розмірі 787530,84
грн. є обґрунтованими та підлягають
задоволенню

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
солідарно з відповідачів 1-3 на користь
позивача підлягають стягненню судові
витрати, які складаються з судового
збору у розмірі 3 654 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 169, 179, 208, 209,
212-215, 218, 223-228, 294 ЦПК України; ст. ст. 525, 526,
551,553, 554,610, 612, 624, 1046, 1047, 1049 ЦК України,
суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН. НОМЕР_1), ОСОБА_3
(ІПН. НОМЕР_2), ОСОБА_4 (ІПН. НОМЕР_3)
солідарно на користь ОСОБА_1 (ІПН.
НОМЕР_4) -787530,84 грн., що складається з:

387263,79 грн. заборгованість за договором
позики; 110614,96 грн. заборгованість по
відсоткам та 289652,09 грн. штраф за
несвоєчасну виплату та судові витрати
в розмірі 3654,00 грн., а всього 791184,84 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано до Апеляційного суду
Київської області через
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно. Станом на 04.11.2010р.
рішення суду не набрало законної сили
не набрало законної сили.

Суддя:
В.О. Волошин

О.О О.