Справа №591/6063/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Прокудіна Н. Г.Номер
провадження 22-ц/788/1809/14 Суддя-доповідач -
Ільченко О. Ю. Категорія - 59
УХВАЛА

29 жовтня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Попруги С. В. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на ухвалу Зарічного районного суду м.
Суми від 11 вересня 2014 року

в цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на
дії старшого державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Сумського міського управління юстиції
Мукорез Олександра Леонідовича,
заінтересовані особи: Товариство з
обмеженою відповідальністю «Верес»,
Відділ державної виконавчої служби
Сумського міського управління юстиції

про визнання неправомірними дій та
бездіяльності державного виконавця,
визнання неправомірними рішень та
постанов державного виконавця,
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в
и л а :

18 серпня 2014 року заявник звернувся до
суду зі скаргою на дії державного
виконавця ВДВС Сумського міського
управління юстиції Мукорез О.А.,
посилаючись на те, що під час виконання
виконавчого листа про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ТОВ «Верес» 73350 грн.
державним виконавцем були допущені
порушення вимоги Закону України «Про
виконавче провадження» щодо
черговості звернення стягнення на
кошти та інше майно боржника, в
ненаправленні йому та банку постанов
про арешт коштів. Вважає
неправомірними дії державного
виконавця по направленню вимог та
повідомлення про надання автомобіля та
іншого майна для проведення опису,
актів виходу державного виконавця по
місцю проживання боржника. Також
просив скасувати постанову державного
виконавця від 19 серпня 2013 року про
розшук майна боржника та постанови від
19 серпня 2013 року та 14 листопада 2014 року
про примусовий привід боржника.

Ухвалою Зарічного районного суду м.
Суми від 11 вересня 2014 року в
задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить
зазначену ухвалу скасувати та
постановити нову ухвалу, якою вимоги
задоволити в повному обсязі. При цьому
зазначає, що державний виконавець не
направив винесені ним постанови на
адреси сторін виконавчого провадження,
не перевірив наявність та суму коштів
на рахунках боржника в установах
банків для задоволення вимог
стягувача, передчасно розпочав
стягнення на рухоме майно боржника -
легковий автомобіль. Вважає незаконною
постанову про примусовий привід,
оскільки він не був обізнаний про
відкриття виконавчого провадження,
тому не мав можливості добровільно
відреагувати на виклик.

Заслухавши заперечення представника
ВДВС СМУЮ, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд
першої інстанції виходив з того, що
державний виконавець виконав всі
можливі дії, спрямовані на виконання
рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 3-6 ч. 3 цієї ж статті,
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право: з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну; безперешкодно
ходити до приміщень і сховищ, що
належать боржникам або зайняті ними;
накладати арешт на майно боржника;
накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах.

З матеріалів справи вбачається, що 31
травня 2013 року старшим державним
виконавцем ВДВС СМУЮ було відкрито
виконавче провадження за виконавчим
листом № 1805/3884/2012 про стягнення боргу з
боржника ОСОБА_3 на користь стягувача
ТОВ «Верес» боргу в сумі 73350 грн.

Згідно з частиною 5 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові.

З оглянутих в суді апеляційної
інстанції матеріалів виконавчого
провадження та пояснень державного
виконавця вбачається, що з метою
повного і своєчасного виконання
виконавчого листа він для з'ясування
реєстрації місця проживання боржника
звертався із запитом до відділу
адресно-довідкової роботи УДМС та
направляв рекомендованим листом на
адресу ОСОБА_3 копію постанови про
відкриття виконавчого провадження.

Доводи апелянта про неналежне його
сповіщення про відкриття виконавчого
провадження колегія суддів не може
взяти до уваги, оскільки з
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення
вбачається, що 12 липня 2013 року копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження була отримана сином ОСОБА_7
- ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, (а.с. 46) за
зареєстрованим місцем проживання
боржника. Цей факт боржником не
спростовується.

Що стосується доводів апеляційної
скарги про одночасне накладення арешту
на майно боржника разом з відкриттям
виконавчого провадження, то колегія
суддів вважає їх необґрунтованими,
оскільки з метою належного виконання
виконавчого листа ці дії можуть
вчинятись паралельно.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження», у разі
відсутності у боржника коштів та інших
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення звертається
також на належне боржнику інше майно.
Звернення стягнення на майно боржника
не зупиняє звернення стягнення на
кошти боржника.

Отже, такі дії можуть вчинятись
одночасно і це не суперечить вимогам
законодавства.

Колегія суддів вважає безпідставними
доводи апелянта про неповідомлення
банків про винесення постанов про
арешт коштів боржника, оскільки
державним виконавцем було направлено
до ДПС запит про номери рахунків,
відкритих у банках боржником ОСОБА_7, з
відповіді на який вбачається, що такою
інформацією ДПС не володіє. (а.с. 64)

Колегія суддів не вбачає порушень прав
заявника в тому, що виготовлені в
електронному вигляді постанови про
накладення арешту на кошти боржника в
семи банківських установах йому не
були надіслані, оскільки із огляду
матеріалів виконавчого провадження
вбачається, що вони не надсилались для
виконання. (а.с. 21-28)

Стосовно інших доводів заявника про
безпідставність оголошення розшуку
його майна - автомобіля Daewoo Lanos, 2003 року
випуску, у зв'язку з неповідомленням
його про такі виконавчі дії, то колегія
суддів також їх вважає безпідставними.

Із огляду виконавчого провадження №
29/38242701 вбачається, що 24 липня 2013 року
державний виконавець направив
повідомлення за адресою боржника:
АДРЕСА_1 щодо присутності за адресою та
надання можливості опису майна. (а.с. 13,
14, 18)

В матеріалах виконавчого провадження є
конверт з поштовим відтиском про
направлення 24 липня 2013 року
кореспонденції боржнику, але повернуто
у зв'язку з закінченням терміну
зберігання. (а.с. 74)

Таким чином, державний виконавець вжив
заходи щодо повідомлення боржника про
проведення виконавчих дій.

В справі є повідомлення державного
виконавця, датоване 19 серпня та 26
вересня 2013 року про виклик боржника та,
що на боржника покладалось
зобов'язання бути присутнім 24 жовтня 2013
року з 08.30 год. до 09.30 год. за адресою
проживання для проведення виконавчих
дій. Із акта державного виконавця від 24
жовтня 2013 року вбачається, що державний
виконавець здійснив вихід за адресою
боржника, але ніхто не відкрив двері.

Із огляду матеріалів виконавчого
провадження вбачається, що виклики
боржника за відомою адресою
здійснювались неодноразово. За таких
обставин, державний виконавець
обґрунтовано виніс постанови від 19
серпня 2013 року та 14 листопада 2013 року
про примусовий привід боржника та
постанову про розшук майна. Як
вбачається із матеріалів виконавчого
провадження постанови про привід
боржника не були виконані у зв'язку з
відсутністю боржника, що
підтверджується рапортом дільничного
інспектора. Таким чином, вказані
постанови не мають правового значення,
оскільки свідчать про хід виконавчих
дій, а тому відсутні підстави для їх
скасування.

В апеляційному суді встановлено, що
борг в сумі 73350 грн. був стягнутий на
користь стягувача, тобто рішення суду
виконане в повному обсязі, на підставі
чого 15 жовтня 2014 року державним
виконавцем ВДВС СМУЮ була винесена
постанова про закінчення виконавчого
провадження.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга -
підлягає відхиленню, а ухвала суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.312, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Зарічного
районного суду м. Суми від 11 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Сумської
області: О.Ю. Ільченко