Справа № 377/1489/13ц Головуючий у І
інстанції Малишенко Т.О.Провадження №
22-ц/780/2091/14 Доповідач у 2
інстанції КасьяненкоКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

15 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Антоненко В.І., Савченка С.І.,

При секретарі: Ромашині І.В.

Розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Славутицького міського
суду Київської області від 21 січня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк "Приват Банк", Відділу державної
виконавчої служби Славутицього
міського управління юстиції Київської
області, ОСОБА_5 про звільнення майна з-
під арешту,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року позивачі звернулися до
суду з вищевказаним позовом,в якому
просили зняти арешт з нерухомого
майна-квартири АДРЕСА_2, яка належить
їм та відповідачці ОСОБА_5 на праві
спільної сумісної власності,
посилаючись на те, що відповідно до
постанови державного виконавця ВДВС
Славутицького міського управління
юстиції Київської області Міщенко К.Ю.
від 06 березня 2013 року на дане житлове
приміщення накладено арешт, на
обґрунтування належності боржникові
на праві власності вищезазначеної
квартири державний виконавець
послалася на довідку № 814559 від 27.02.2013
року, видану реєстраційною службою
Славутицького міського управління
юстиції і наклала арешт на
вищевказане нерухоме майно та
заборонила проводити дії по його
відчуженню.

Ними були надані документи, які
свідчать, що дана квартира належить їм
на праві спільної сумісної власності.

Вважали, що накладенням арешту на
квартиру порушені їх права, тому
просили зняти арешт з належної їм
квартири.

Рішенням Славутицького міського суду
Київської області від 21 січня 2014 року в
задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
від 12 листопада 1998 року, виданого на
підставі розпорядження генерального
директора ВП «Чорнобильська АЕС» № 493 -
пр. від 12.11.1998 року та зареєстрованого
16.02.2000року у Славутицькому міському
бюро технічної інвентаризації у
реєстровій книзі № 327/25, квартира
АДРЕСА_2, належить ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на праві спільної
сумісної власності, відповідно до
витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно за № 27139507, виданий 27.08.2010
року Комунальним підприємством АРБ
Славутицьке міське бюро технічної
інвентаризації.

Згідно рішення Славутицького міського
суду Київської області від 08 лютого 2012
року з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приват
Банк» була стягнута заборгованість за
кредитним договором на загальну суму 21
739, 05 грн., судові витрати в сумі 337,39 грн.,
всього 22 076, 44 грн.

Відповідно до виконавчого листа
№2-502/2011 від 28 листопада 2012 року,було
відкрито виконавче провадження у ВДВС
Славутицького МУЮ. 06 березня 2013 року за
постановою державного виконавця ВДВС
Славутицького міського управління
юстиції Київської області Міщенко К.Ю.
на виконання вищевказаного
виконавчого листа про стягнення
заборгованості за кредитним договором
на користь ПАТ КБ «Приват Банк» було
ухвалено постанову про накладання
арешту на квартиру, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, на підставі якої
внесено реєстраційний запис до Єдиного
реєстру заборон відчуження об»єктів
нерухомого майна про об"єкт обтяження -
вищевказане нерухоме майно. Крім того
відповідно до зведеного виконавчого
провадження № 167/4, номер в ЄДРВП 39037368 на
виконанні Славутицького ВДВС МУЮ
перебуває десять виконавчих листів про
стягнення з боржника ОСОБА_5 боргових
зобов»язань на загальну суму 275612 грн.

Як вбачається із свідоцтва про право
власності на житло від 12.11.1998 року
боржник ОСОБА_5 володіє на праві
спільної сумісної власності
вищевказаним житловим приміщенням , в
якому також зареєстровані та
проживають неповнолітні діти.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України ,
про виконавче провадження»
передбачено, що особа , яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з
положень ст.ст. 52,57,ч.1 ст.60 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст.391 ЦК України та прийшов до
правильного висновку, що державним
виконавцем правомірно, у
відповідності до вимог чинного
законодавства було накладено арешт
на квартиру, тому підстави для його
зняття відсутні.

Позивачами не надано належних та
допустимих доказів на обґрунтування
своїх вимог.

Висновки суду відповідають вимогам
закону та обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду, викладених в рішенні не
спростовують.

Рішення суду ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права і підстав для його скасування
не встановлено.

Керуючись ст., ст. 308,315 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Славутицького міського суду
Київської області від 21 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: