Справа № 515/2287/14-ц
Провадження 6/515/2688/14
Татарбунарський районний суд Одеської
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2014 року Татарбунарський
районний суд Одеської області
у
складі:

головуючого судді - Сивоконь Т.М.,

при секретарі Коваленко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Татарбунари подання відділу державної
виконавчої служби Татарбунарського
районного управління юстиції Одеської
області про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2014 року державний виконавець
відділу ДВС Татарбунарського
районного управління юстиції Одеської
області ОСОБА_2 звернулася до суду з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України особи, яка
має невиконані зобов’язання,
покладені на неї.

Державний виконавець відділу ДВС
Татарбунарського районного управління
юстиції Одеської області ОСОБА_2
зазначила, що на примусовому виконанні
у відділі державної виконавчої служби
Татарбунарського районного управління
юстиції Одеської області знаходиться
виконавче провадження по виконанню
виконавчого листа по справі №2-919,
виданого 26.06.2006 року Саратським
районним судом Одеської області
області про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4
частини щомісячно, посилаючись на те,
що виконавчий документ боржником
добровільно не виконується та станом
на 01.01.2014 року склалась заборгованість
по аліментам.

Державний виконавець відділу ДВС
Татарбунарського районного управління
юстиції Одеської області ОСОБА_2
просила тимчасово обмежити ОСОБА_1 у
праві виїзду за кордон.

Перевіривши наведені в поданні доводи
та дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що подання не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Із копії виконавчого листа по справі
№2-919 вбачається, що з ОСОБА_1 стягнуто
на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку доходу
щомісячно на утримання дитини.

За вищевказаним виконавчим листом,
станом на 01 січня 2014 року,
заборгованість складає 13738,84 грн.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника фізичної особи або керівника
боржника юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Такі обмеження права громадян України
на виїзд за кордон у конкретно
визначених законом випадках мають
тимчасовий характер і зумовлені
необхідністю забезпечення захисту
прав і законних інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ст.33 Конституції
України право кожного вільно залишати
територію України може бути обмежене
лише законом.

Підстави для тимчасових обмежень у
праві виїзду громадян України за
кордон визначені Законом України «Про
порядок виїзду і в’їзду в Україну
громадян України» від 21 січня 1994 року
(надалі – Закон).

Стаття 6 зазначеного Закону
передбачає декілька видів обмеження у
праві виїзду громадян України за
кордон.

Так, громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи),- до
виконання зобов'язань (п.5 ч.1 ст.6
Закону).

З тієї самої підстави громадянину
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон або його паспорт може бути
тимчасово затримано чи вилучено (п.5 ч.1
та ч.2, 4 ст.6 Закону).

З аналізу цих правових норм
вбачається, що особі, яка має паспорт
для виїзду за межі України та має такий
намір, може бути відмовлено у виїзді за
кордон у випадку ухилення від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням до виконання
зобов’язань.

Таким чином, при зверненні до суду з
вказаним поданням, органи державної
виконавчої служби повинні послатися на
обставини та підтвердити їх
відповідними доказами про те, що
боржник має паспорт для виїзду за
кордон, ухиляється від виконання
зобов’язань та його дії свідчать про
намір виїхати за кордон.

При зверненні до суду з вказаним
поданням державний виконавець відділу
ДВС Татарбунарського районного
управління юстиції Одеської області
ОСОБА_2 не навела жодних з перелічених
обставин, а послалася тільки на факт
наявності боргових зобов’язань.

Разом із тим, звертаючись до суду з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України, державний
виконавець відділу ДВС
Татарбунарського районного управління
юстиції Одеської області ОСОБА_2 не
надала доказів на підтвердження тих
обставин, що державним виконавцем
вчинено всі дії, передбачені Законом
України «Про виконавче провадження»,
спрямовані на погашення боргу.
Державним виконавцем не надано доказів
на підтвердження того, що боржник
отримав копію постанови про відкриття
виконавчого провадження, та про те, що
боржник вчиняє дії, які унеможливлюють
чи ускладнюють виконання рішення суду,
за час виконання рішення виїжджав за
межі України, що призвело до виникнення
заборгованості або боржник
безпідставно не з'являвся на виклики
державного виконавця.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів, які б дійсно свідчили про
намір боржника вибути за межі України з
метою ухилитися від виконання
покладених на нього судовим рішенням
грошових зобов'язань не надано.

За таких обставин, суд дійшов
висновку, що в задоволенні подання
державного виконавця відділу ДВС
Татарбунарського районного управління
юстиції Одеської області ОСОБА_2 слід
відмовити.

Керуючись cт.377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного
виконавця відділу ДВС
Татарбунарського районного управління
юстиції Одеської області ОСОБА_4 про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
протягом п’яти днів з дня її
проголошення.

Особи, без участі яких було
постановлено ухвалу, можуть оскаржити
її в апеляційному порядку протягом
п’яти днів з отримання копії ухвали.

Суддя Сивоконь