УХВАЛА

іменем україни

29 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Закропивного О.В.,

Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4,
про відшкодування витрат, пов'язаних зі
сплатою страхового відшкодування в
порядку регресу за касаційною скаргою
Моторного (транспортного) страхового
бюро України на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 8 квітня 2014
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 2 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року Моторне (транспортне)
страхове бюро України (далі - МТСБУ)
звернулось до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що 2 липня 2008 року о 10
год. 30 хв. на 6 км автодороги
Ялта-Севастополь сталась
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП) за участю автомобіля «Фіат
Дукато», державний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_5 та транспортного
засобу «Івеко», державний номер НОМЕР_2
під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля
«БМВ», державний номер
НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3
Відповідно до вироку Ялтинського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 12 листопада 2008 року винним у
ДТП було визнано ОСОБА_3 Зазначало, що
цивільно-правова відповідальність
відповідача не була застрахована, у
зв'язку з чим бюро на підставі ст. 41
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» здійснило
регламентну виплату ОСОБА_5 у розмірі 25
500 грн., яку з урахуванням викладеного
та на підставі ст. 1191 ЦК України,
просило стягнути на його користь з
відповідача.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 8 квітня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
2 липня 2014 року, у задоволенні позову
Моторного (транспортного) страхового
бюро України відмовлено.

У касаційній скарзі МТСБУ, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права й порушення
норм процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позов.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що
потерпілий ОСОБА_4 за рішенням суду
отримав суму, яка відповідає повній
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі з винної особи, а саме
з ОСОБА_3, тому подвійне стягнення такої
суми з відповідача є неможливим.

Проте погодитись із такими висновками
судів не можна.

Судами встановлено, що 2 липня 2008 року о
10 год. 30 хв. на 6 км автодороги
Ялта-Севастополь сталась
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП) за участю автомобіля «Фіат
Дукато», державний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_5 та транспортного
засобу «Івеко», державний номер НОМЕР_2
під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля
«БМВ», державний номер НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_3

Відповідно до вироку Ялтинського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 12 листопада 2008 року винним у
ДТП визнано ОСОБА_3

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 звернувся до Ялтинського
міського суду Автономної Республіки
Крим з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої внаслідок ДТП, що
сталась 2 липня 2008 року.

Рішенням Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим позов
ОСОБА_4 було задоволено частково і з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнута
майнова шкода у розмірі 44 691 грн 90 коп.
та моральна шкода у розмірі 700 грн.

Рішенням Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 12
жовтня 2009 року рішення місцевого суду
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким, з урахуванням ухвали цього суду
від 22 лютого 2010 року про внесення
виправлень у рішення суду від 12 жовтня
2009 року, стягнуто з ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі
51 730 грн та моральну шкоду у розмірі 2
тис. грн.

Судами встановлено, що, отримавши
виконавчі листи для примусового
виконання рішення Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від
12 жовтня 2009 року, водій пошкодженого
автомобіля ОСОБА_4 звернувся до МТСБУ
із заявою про виплату страхового
відшкодування на користь власника
пошкодженого автомобіля ОСОБА_5 у
розмірі 25 500 грн з метою
відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_3,
оскільки рішення суду не було виконано.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» за рахунок коштів фонду
захисту потерпілих, МТСБУ відшкодовує
шкоду на умовах, визначених Законом, у
разі її заподіяння транспортним
засобом, власник якого не застрахував
свою цивільно-правову
відповідальність.

Судом також установлено, що МТСБУ
здійснило виплату страхового
відшкодування у розмірі 25 500 грн на ім'я
власника пошкодженого автомобіля
ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду,
заподіяну з вини іншого, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи в розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Згідно з п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» МТСБУ після сплати страхового
відшкодування має право подати регрес
ний позов до власника, водія
транспортного засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, який не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність, крім осіб,
зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.

Таким чином, МТСБУ правомірно
здійснило виплату потерпілому, ОСОБА_5
на підставі його заяви і підстав,
передбачених законом, для відмови у
такій виплаті не було.

Крім того, із заяви ОСОБА_5 від 13 квітня
2014 року вбачається, що розрахунків з
ОСОБА_3 не проводилось (а.с. 6). Зазначене
відповідачем не заперечувалось. Тобто
подвійного отримання шкоди потерпілим
не доведено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
вважали, що ОСОБА_4 скористався своїм
правом на відшкодування шкоди саме із
винної особи і ця вимога рішенням
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 12 жовтня
2009 року була задоволена в повному
обсязі, а також він скористався своїм
правом на звернення до страховика із
заявою виплату страхового
відшкодування, яке отримав в межах
ліміту відповідальності, тому
покладення на відповідача
відповідальності по відшкодуванню
майнової шкоди в порядку регресу є
подвійним стягненням.

При цьому суди не врахували, що згідно
вимог чинного законодавства МТСБУ було
проведено виплату власнику
пошкодженого автомобіля
ОСОБА_5, тоді як ОСОБА_4 виплат не
здійснювалось.

Крім того, у порушення ст. ст. 214, 315 ЦПК
України суди не дали оцінки тому, чи є
наявність виконавчого провадження
підставою для незастосування положень
ст. 1191 ЦК України щодо страховика, який
виконав покладений на нього законом
обов'язок.

За таких обставин, суди у порушення ст.
ст. 212-214, 315 ЦПК України зазначене не
врахували, не з'ясували, чи
відшкодовано винною особою завдану
шкоду, чи виплачено йому страхове
відшкодування, доводів сторін як на
підтвердження, так і на заперечення
позову належним чином не перевірили.

Ураховуючи, що судами не встановлені
всі фактичні обставини від яких
залежить правильне вирішення справи,
та допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, судові рішення підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Моторного
(транспортного) страхового бюро
України задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 8 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 2 липня
2014 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

О.В.
Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта