Справа № 344/2258/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1515/2014
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука
І.В., Проскурніцького П.І.,

секретаря
Гавриляк Є.М.,

з участю
представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів
на утримання дітей за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
19 травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

13.02.2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом
до ОСОБА_3 про зменшення розміру
аліментів на утримання дітей.

В заяві зазначив, що рішенням
Галицького районного суду від 20.08.2013
року з нього стягнуто аліменти у
розмірі 600 грн. щомісячно на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та 400 грн. щомісячно на
утримання повнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який продовжує навчання.

Посилаючись на те, що змінився його
матеріальний стан, а саме з 01.11.2013 року
він працює менеджером по збуту за
трудовим договором і його дохід
становить 1160 грн. на місяць, інших
доходів він немає, проживає з матір'ю,
яка потребує догляду, оскільки є
важкохворою, просив зменшити розмір
аліментів та призначити стягнення
аліментів у розмірі 1/3 частини від його
місячного доходу тільки на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
зазначивши, що він немає можливості
надавати матеріальне утримання
повнолітньому сину ОСОБА_5

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 19 травня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права. Апелянт вважає
помилковим висновок суду про те, що він
не довів погіршення свого
матеріального стану. При цьому він
зазначає, що його вимоги не були
мотивовані погіршенням матеріального
стану, а зміною матеріального стану,
зокрема отримання стабільного
щомісячного заробітку, що є підставою
для визначення розміру аліментів у
частці від заробітку.

Апелянт також вказує на те, що
вирішуючи спір суд не врахував
положень ст. 183 СК України про те, що при
стягненні аліментів на двох і більше
дітей, суд визначає єдину частку від
заробітку (доходу) матері, батька на їх
утримання, яка буде стягуватися до
досягнення найстаршою дитиною
повноліття.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог або змінити рішення.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився,
хоча належним чином був повідомлений
про місце і час розгляду справи.

Представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу
не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з
28.09.1991 року по 04.06.2013 року сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі і у
них є двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 20.08.2013
року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
стягнуто 400 грн. аліментів на утримання
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на час його
навчання в Національному університеті
«Львівська політехніка», але до
досягнення ним 23-х річного віку, та 600
грн. - на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
до досягнення ним повноліття.

Судом встановлено, що з 01.11.2013 року
позивач працює менеджером по збуту за
трудовим договором №8,
зареєстрованим Івано-Франківським МЦЗ
і його дохід становить 1230,18 грн. на
місяць (грудень-квітень), що
підтверджено довідкою про доходи.
Інших доходів у нього немає.

Також встановлено, що відповідач не
заперечує свого обов'язку утримувати
неповнолітнього сина, однак
погоджується сплачувати аліменти у
розмірі 1/3 частки від його заробітку, а
матеріальну допомогу повнолітньому
сину надавати не погоджується,
зазначивши про відсутність такої
можливості.

Відповідно до ст. 180 СК батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею

повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Постановляючи рішення, суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку про те, що попереднім рішенням
суду розмір аліментів визначений
відповідно до вимог ст.ст. 182,184 та ст.199
СК, а позивач не подав доказів
неспроможності сплачувати аліменти у
раніше визначеному судом розмірі.

Посилання позивача у апеляційній
скарзі на те, що судом при ухваленні
рішення не було враховано положень ч.2
ст.183 СК України про те, що при стягненні
аліментів на двох і більше дітей, суд
визначає єдину частку від заробітку
(доходу) матері, батька на їх утримання,
яка буде стягуватися до досягнення
найстаршою дитиною повноліття, не
заслуговують на увагу, оскільки ст. 183
СК передбачає визначення єдиної частки
при стягненні аліментів на
неповнолітніх дітей, а у даній справі
заявлені вимоги про стягнення
аліментів на неповнолітнього сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним
повноліття та на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на час його навчання в
Національному університеті «Львівська
політехніка».

Враховуючи вищенаведене, підстав для
скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-314, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Івано-Франківського міського
суду від 19 травня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді:
Л.В. Ясеновенко

І.В. Бойчук

П.І. Проскурніцький