Справа № 2/489/2641/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

12.11.2014 р.

Ленінський районний суд м.
Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представників Ленінського ВДВС
ММУЮ - Іванченко І.В., Лисенко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції про
визнання права власності на
транспортний засіб та звільнення майна
з під арешту,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2014 року ОСОБА_4
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5,
Ленінського ВДВС ММУЮ, ПАТ "УкрСиббанк"
про визнання права власності на
транспортний засіб та звільнення
майна з під арешту. Свої вимоги
мотивував тим, що в 2008 р. між
відповідачем ОСОБА_5 та ПАТ
"УкрСиббанк" було укладено кредитний
договір на придбання транспортного
засобу. В забезпечення виконання умов
вказаного кредитного договору було
укладено Договір застави
транспортного засобу DAEWOO NEXIA, державний
номер НОМЕР_1. В подальшому ОСОБА_5
неналежним чином виконував свої
кредитні зобов`язання, в зв`язку з чим
15.01.2009 р. між позивачем та ПАТ
"УкрСиббанк" був укладений Договір
поруки, згідно умов якого позивач
поручився за належне виконання
зобов`язань за вищевказаним кредитним
договором. При цьому автомобіль DAEWOO NEXIA
був переданий позивачу відповідачем. В
2009 р. МРЕВ ВДАІ УМВС України в
Миколаївській області було видано
тимчасовий реєстраційний талон на
даний автомобіль, який на переконання
позивача, є підтвердженням виникнення
його права власності на автомобіль.

За період 2009-2011 рр. позивач за
власні кошти та від свого імені
здійснював погашення кредитної
заборгованості відповідача ОСОБА_5 та
згодом сплатив борг за вищевказаним
кредитним договором в повному обсязі.
Проте відповідач ОСОБА_5 ухилявся від
оформлення у встановленому законом
порядку права власності позивача на
спірний автомобіль, хоча не пред`являв
до нього жодних претензій. На
теперішній час позивач не має
можливості користуватись належним
йому на праві власності автомобілем,
оскільки в серпні 2014 р. його було
вилучено працівниками ДАІ на підставі
постанови державного виконавця в
зв`язку з необхідністю погашення
заборгованості відповідача ОСОБА_5

Посилаючись на вищевикладене,
позивач просив суд: визнати за ним
право власності на транспортний засіб
марки DAEWOO NEXIA 1.5, державний номер
НОМЕР_1, синього кольору, 2008 р.в.;
звільнити транспортний засіб з під
арешту, який накладено Ленінським ВДВС
ММУЮ Постановою б/н про арешт від 20.07.2011
р. та Постановою 7164865 про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 12.09.2013 р.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги, згідно
уточнень, підтримав в повному обсязі,
наполягав на їх задоволенні.

Представник ПАТ "УкрСиббанк" в судове
засідання не з'явився, відповідно до
заяви визнав заявлені вимоги, просив
розглянути справу без його участі.

Представники Ленінського ВДВС ММУЮ в
судовому засіданні позов не визнали.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не засідання не з`явився , відповідно до
заяви, позов визнав, просив розглянути
справу без його участі.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

23.01.2008 р. між АТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_5
був укладений Кредитний договір №
0. В забезпечення виконання
зобов`язань боржника за вказаним
кредитним договором того ж дня був
укладений Договір застави, відповідно
до умов якого ОСОБА_5 передав в заставу
Банку автомобіль DAEWOO NEXIA 1.5, державний
номер НОМЕР_1, синього кольору, 2008 р.в.

Проте відповідач ОСОБА_5 неналежним
чином виконував свої зобов`язання за
кредитним договором, в зв`язку з чим
ПАТ "УкрСиббанк" передав вказаний
автомобіль ОСОБА_4

15.01.2009 р. між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4
був укладений Договір поруки б/н.
Відповідно до умов вказаного договору
поручитель зобов`язується перед
кредитором відповідати за невиконання
ОСОБА_5 усіх його зобов`язань, що
виникли з кредитного договору №
0.

Згідно п. 2.4 Договору поруки до
поручителя, який виконав зобов`язання
боржника за основним договором,
переходять усі права кредитора за цим
зобов`язанням. Поручитель вправі
вимагати надання усіх підтверджуючих
документів, що обґрунтовують вимоги
кредитора до боржника, а також
вимагати передачі інших прав, згідно
з якими забезпечується виконання
вищевказаних зобов`язань боржника.

Оскільки відповідач ОСОБА_5 неналежним
чином виконував зобов`язання за
кредитним договором, за період 2009 р. -
2011 р. ОСОБА_4 від свого імені та за
власні кошти здійснював погашення
кредитної заборгованості за кредитним
договором № 0, що підтверджується
відповідними квитанціями.

Згідно Довідки ПАТ "УкрСиббанк" від
02.03.2012 р. за вих. № 940 встановлено, що
заборгованість за кредитним договором
№ станом на 02.03.2012 р. відсутня.

Відповідно до Тимчасового
реєстраційного талону, виданого ММРЕВ
ВДАІ УМВС України в Миколаївській
області, власником автомобіля DAEWOO NEXIA
1.5, державний номер НОМЕР_1, визначено
ОСОБА_4. З 2009 р. позивач ОСОБА_4 постійно
користується та здійснює утримання
даного автомобіля.

Проте 07.08.2014 р. автомобіль DAEWOO NEXIA було
вилучено у відповідача працівниками
ДАІ та передано на зберігання, про що
було складено Акт № ХН 141143 огляду
затриманого транспортного засобу, що
передається на тимчасове зберігання.
Автомобіль було вилучено на підставі
постанови Ленінського ВДВС ММУЮ.

Згідно Витягу з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна ОСОБА_5
вбачається, що 20.07.2011 р. державним
виконавцем Ленінського ВДВС ММУЮ було
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження (об`єкт обтяження - все
майно), а також 12.09.2013 р. державним
виконавцем Ленінського ВДВС ММУЮ було
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборону на
його відчуження (об`єкт обтяження - на
все рухоме майно).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.ст. 316, 319 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону.

Згідно ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

У відповідності до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором
боржника за виконання ним свого
обов`язку.

Відповідно до положень ст. 556 ЦК України
до поручителя, який виконав
зобов'язання, забезпечене порукою,
переходять усі права кредитора у цьому
зобов'язанні, в тому числі й ті, що
забезпечували його виконання.

Після виконання поручителем
зобов'язання, забезпеченого порукою,
кредитор повинен вручити йому
документи, які підтверджують цей
обов'язок боржника.

Враховуючи вищевикладене суд вважає,
що посилання позивача на те, що він
набув право власності на автомобіль
DAEWOO NEXIA не можуть бути прийняті судом
до уваги.

Так позивач, відповідно до умов
договору поруки № б/н від 15.01.2009 р.,
зобов`язався відповідати перед Банком
за невиконання зобов`язань ОСОБА_5 за
кредитним договором № 0, та свої
обов`язки виконав в повному обсязі, що
підтверджується відповідною довідкою
ПАТ "УкрСиббанк". Відповідно позивач
набув право зворотньої грошової вимоги
до боржника ОСОБА_5 - підстави
визнання за ним права власності на
автомобіль відсутні.

За таких обставин позивачем ОСОБА_4
невірно обрано спосіб захисту
порушеного права.

Враховуючи вищевикладене,
безпідставними є також вимоги
позивача про скасування постанов
Ленінського ВДВС ММУЮ про арешт
транспортного засобу DAEWOO NEXIA. Крім того,
з матеріалів справи вбачається, що
державними виконавцями вказаними
постановами було накладено арешт не
окремо на спірний автомобіль, а на все
майно боржника ОСОБА_5 - з метою
забезпечення процедури виконавчого
провадження.

Дослідивши надані докази в сукупності,
суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4
безпідставні та не підлягають
задоволенню.

На підставі ст. 392 ЦК України, керуючись
ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 123, 212, 214 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції про визнання права власності
на транспортний засіб та звільнення
майна з під арешту - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: