У Х В А Л А

І М Е
Н Е М У К Р А Ї Н И

« 03 » листопада 2014 року

Володимир-Волинський
міський суд Волинської області в
складі

головуючого судді –
Канівця Л.Ф.,

при секретарі
-           Венгловській О.С.,

скаржника –
ОСОБА_1,

представника відділу державної
виконавчої служби Володимир –
Волинського міськрайонного
управління юстиції - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання
неправомірними дії головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції Волинської області
ОСОБА_2 та скасування постанов про
стягнення виконавчого збору та
витрат за проведення виконавчих дій
, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1, звернувся до суду з
вищезазначеною скаргою , посилаючись
на те , що згідно рішення Володимир -
Волинського міського суду від 10
вересня 2013 року з нього стягнуто на
користь ПАТ КБ «
ПриватБанк » заборгованість по
кредитному договору в сумі 24 667 , 07
грн . Після чого , він з стягувачем
підписав договір про
реструктуризацію (
розстрочку ) платежів на 6 місяців і
почав з вересня 2013 року добровільно
погашати борг рівними частинами .

На початку грудня
2013 року ВДВС він показав договір про
розстрочку боргу .

У квітні 2014 року за
місцем його праці надійшла постанова
з ВДВС про стягнення з нього
виконавчого збору в сумі 2 466,70 грн .
та витрат на проведення виконавчих
дій в сумі 37,98 грн . які ним не
сплачені при виконанні рішення по
стягненню з нього боргу за
договором позики , Не погоджуючись
із стягненням з нього грошових сум ,
він звернувся до начальника ВДВС
Володимир – Волинського МРУЮ з усною
скаргою на дії державного виконавця
, так як з нього не повинен
стягуватися виконавчий збір та
витрати по проведенню виконавчих дій
, оскільки стягнутий борг банком
розстрочений , і ВДВС повідомлено про
це банком та ним .

Пізніше державним виконавцем
ВДВС виконавчий збір та витрати по
проведенню виконавчих дій були
перераховані і до стягнення підлягає
відповідно 1 711 ,79, грн . та 37,98 грн .

Вважає , що дії державного
виконавця по стягненню даних
грошових сум є неправомірними ,
оскільки між ним та банком
укладений договір про розстрочку
боргу за кредитним договором . Він
умови договору виконує і частинами
сплачує борг . Банк до нього
претензій не має .

З врахуванням наведених обставин
та обставин зазначених в скарзі
просить задовольнити його вимоги ,
визнати дії державного виконавця
ВДВС ОСОБА_2 неправомірними і
скасувати винесені постанови від
29.11.2013 року про стягнення виконавчого
збору у розмірі 1711 , 70 грн ., та витрат
на проведення виконавчих дій в
сумі 37,98 грн . та постанову від 22
квітня 2014 року .

Представник ВДВС Володимир -
Волинського МРУЮ ОСОБА_2
скаргу не визнав , суду пояснив , що в
нього на виконанні знаходиться
виконавчий лист виданий Володимир -
Волинським міським судом 10 вересня
2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ « ПриватБанк »
заборгованість за кредитним
договором від 20.08.2008 року в сумі 24422
грн .84 коп . та 244 гнрн.23 коп . судового
збору .

22 листопада 2013 року була
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження і направлена
боржнику . Також були винесені
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору в розмірі 1711,70 грн
. та витрат на проведення виконавчих
дій в сумі 37,98 грн .

З банку «ПриватБанк » до ВДВС не
надходило повідомлень про
розстрочку платежів та укладення
щодо цього договору . Лише 19 .03. 2014
року ОСОБА_1 пред’явив лист від ПАТ
КБ « Приват Банк » про те , що
заборгованість за рішенням суду
погашено і картку закрито .

В листопаді 2013 року до ВДВС з
приводу стягнення з боржника
виконавчого збору в розмірі 1711,70 грн
. та витрат на проведення виконавчих
дій в сумі 37,98 грн . приходила дружина
скаржника , а також він сам в квітні
2014 року з даного приводу приходив до
начальника ВДВС , оскільки в цьому
місяці повідомлення направлялося про
сплату грошових сум по місцю його
роботи .

Вважає , що скарга ОСОБА_1
безпідставна .

Просить в її задоволенні
відмовити .

Заслухавши осіб , які беруть
участь розгляді справи , перевіривши
інші матеріали справи , суд приходить
до висновку , що скаргу ОСОБА_1 слід
залишити без розгляду .

Згідно ст. 385 ЦПК України скаргу
може бути подано до суду у
десятиденний строк з дня , коли особа
дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав чи
свобод .

Судом встановлено , що 22 листопада
2013 року на адресу ВДВС надійшла
заява від ПАТ КБ « ПриватБанк » про
відкриття виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа 154/2148/ 13 ц виданого 10 вересня 2013
року Володимир - Волинським міським
судом про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ « ПриватБанк»
заборгованість за кредитним
договором . в сумі 24667 , 07 грн .

22 листопада 2013 року державним
виконавцем була винесена постанова
про відкриття виконавчого
провадження та надано строк для
самостійного виконання рішення до 29
.11. 2013 року .

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження 22.11.2013 року
направлено рекомендованим листом
сторонам виконавчого провадження .

Оскільки боржником не надано
документального підтвердження
виконання рішення суду то державним
виконавцем була винесена постанова
про стягнення виконавчого збору та
стягнення витрат на проведення
виконавчих дій .

Лише 19.03.2014 року ОСОБА_1
пред’явив державному виконавцю лист
від ПАТ КБ « ПриватБанк » про те , що
заборгованість за рішенням суду
погашена повністю. А 02 жовтня 2014 року
з банку надійшло повідомлення до
ВДВС про те , що претензій до ОСОБА_1
про повернення грошей не має .

22.04.2014 року державним виконавцем
повторно винесена постанова про
уточнення стягнення з боржника
грошових сум по виконавчому збору в
розмірі 1711 ,70 грн . та 37 грн . 98 коп .
витрат на проведення виконавчих дій ,
з якими ОСОБА_1 не

був згідний . Того ж дня постанова та
супровідний лист був направлений
державним виконавцем по місцю праці

ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 .

Про незгоду з рішенням
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій дружина
боржника в листопаді 2013 року
зверталася із скаргою до начальника
ВДВС.

Сам скаржник , в квітні 2014 року
звертався до ВДВС з приводу
стягнення з нього грошових коштів з
виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій . З даним
рішенням він не був згідний та
заявляв , що дії державного виконавця
буде оскаржувати .

Дані обставини ОСОБА_1 підтвердив
в судовому засіданні .

З скаргою на неправомірні дії
державного виконавця та скасування
постанов ОСОБА_1 звернувся до суду 23
вересня 2014 року , хоча він дізнався
про порушення своїх справ в
листопаді 2013 року та в квітні 2014
року .

В той час як скарга може бути
подана до суду у 10 денний строк з дня ,
коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав
чи свобод .

За таких обставин , суд вважає ,
що ОСОБА_1 не був позбавлений
можливості після отримання
процесуальних документів з
примусового виконання виконавчого
листа та стягнення з боржника на
користь ВДВС коштів з виконавчого
збору та витрат на проведення
виконавчих дій , та з часу коли
дізнався про порушене державним
виконавцем свого права ( з листопада
2013 року, квітень 2014 рік ) подати
скаргу в строки передбачені ст. 385 ЦПК
України .

Відповідно до вимог ст.72 ЦПК
України право на вчинення
процесуальної дії втрачається із
закінченням строку, встановленого
законом . Документи подані після
закінчення процесуальних строків ,
залишаються без розгляду , якщо суд
за клопотанням особи , що їх подала ,
не знайде підстав для поновлення
строку .

За змістом наведеної правової
норми однією з необхідних умов
поновлення пропущеного
процесуального строку є подання суду
відповідної заяви ( клопотання ) про
це .

ОСОБА_1 не заявляв клопотань
щодо поновлення строку на подання
скарги на неправомірні дії
державного виконавця та скасування
постанови від 29 листопада 2011 року ,
та від 22 квітня 2014 року .

А відтак , скаргу ОСОБА_1
необхідно залишити без розгляду .

Керуючись ст.72 , 385 ЦПК України ,
суд , -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 про визнання
неправомірними дії головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції Волинської
області ОСОБА_2 та скасування
постанов від 29 листопада 2013 року та
22 квітня 2014 року про стягнення
виконавчого збору в розмірі 1711,70 грн .
та витрат на проведення виконавчих
дій в сумі 37 , 98 грн . - залишити без
розгляду .

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Волинської області
протягом 5 днів з дня її
проголошення .

Суддя :