Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Іванченко А. М., при секретарі Меляник
К.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
"Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча" про стягнення
заборгованої суми індексації
заробітної плати з компенсацією та
витрат за надання правової допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з даним позовом до ПАТ "ММК ім.
Ілліча", зазначивши, що з 25.09.1969 року по
31.12.2010 року вона перебувала у трудових
відносинах з відповідачем, з березня 2003
року відповідачем не проводилась
індексація його заробітної плати,
передбачена діючим законодавством,
внаслідок чого порушені його права на
оплату праці, які мають бути відновлені
шляхом зобов'язання підприємства
провести та виплатити йому індексацію
заробітної плати. Просить стягнути з
відповідача на його користь індексацію
заробітної плати за період з 01.03.2003 року
по 31.12.2010 року, а також виплатити їй
компенсацію, яка нараховується при
втраті частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати
відповідно до Закону України "Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати".

В подальшому 20.03.2014 року позивач
уточнив свої позовні вимоги та просив
стягнути з відповідача на його користь
заборговану індексацію по заробітній
платі з компенсацією в сумі 4304,95 грн. 17
коп., витрати на правову допомогу в
сумі 400,00 грн. та моральну шкоду у
розмірі 1000 грн.

Позивач в судове засідання не
з'явився, за невідомих суду підстав, про
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Представник відповідача ПАТ "ММК
ім.Ілліча" у судове засідання не
з'явився, надав суду заяву про розгляд
справи за його відсутності, розрахунок
суми індексації з компенсацією, що
підлягає сплаті позивачу, письмові
заперечення на предмет позову та
доповнення до письмових заперечень,
відповідно до яких позовні вимоги не
визнає в повному обсязі.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України
справа розглянута за відсутності
сторін без фіксування судового
засідання технічними засобами.

Вивчивши матеріали справи в їхній
сукупності, суд дійшов висновку про те,
що позов до ПАТ «ММК ім. Ілліча»
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 25.08.1969
року по 31.12.2010 року перебував у трудових
відносинах з ПАТ "ММК ім.Ілліча", що
підтверджується відповідними записами
в трудовій книжці. За цей період йому
нараховувалась і виплачувалась
заробітна плата.

Відповідно до ст. 1 Закону України
"Про оплату праці" заробітною платою є
винагорода у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану роботу.

Згідно з ст. 33 Закону України "Про
оплату праці" в період між переглядом
розміру мінімальної заробітної плати
індивідуальна заробітна плата
підлягає індексації згідно з чинним
законодавством.

Індексація заробітної плати
здійснюється на підставі Закону
України "Про індексацію грошових
доходів населення" та Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 р. № 1078.

Індексація грошових доходів
населення - встановлений законами та
іншими нормативно-правовими актами
України механізм підвищення грошових
доходів населення, що дає можливість
частково або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів
населення є оплата праці (грошове
забезпечення) як грошовий дохід
громадян, одержаний ними в гривнях на
території України і який не має
разового характеру.

У відповідності з положеннями ч. 5 ст.
2 Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення»
індексації підлягають грошові доходи
громадян, одержані ними в гривнях на
території України і які не мають
разового характеру, в тому числі,
оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього Закону
індексація грошових доходів населення
проводиться у разі, коли величина
індексу споживчих цін перевищила поріг
індексації, який встановлюється в
розмірі 101 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для
індексації грошових доходів населення
провадиться наростаючим підсумком,
починаючи з місяця введення в дію цього
Закону.

Для проведення подальшої індексації
грошових доходів населення обчислення
індексу споживчих цін починається за
місяцем,в якому індекс споживчих цін не
перевищив поріг індексації, зазначений
в частині першої цієї статті.

Підвищення грошових доходів
населення у зв'язку з індексацією
здійснюється з першого числа місяця, що
настає за місяцем, у якому опубліковано
індекс споживчих цін.

Зазначений порядок індексації,
заробітної плати передбачений і п. 1-1
«Порядку проведення індексації
грошових доходів населення»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003
року, з наступними змінами та
доповненнями.

Структуру заробітної плати
визначено у статті 2 Закону України "Про
оплату праці", якою передбачено
існування основної заробітної плати,
додаткової заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, входять
до складу фонду додаткової заробітної
плати згідно з підпунктом 2.2.7
Інструкції зі статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату України від 13 січня 2004 р.
№ 5, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713.

Згідно з частиною другою статті 233
Кодексу законів про працю України у
разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до висновків
Конституційного Суду України від 15.10.2013
року за № 9-рп/2013, в аспекті
конституційного звернення, положення
частини другої статті 233 Кодексу
законів про працю України слід
розуміти так, що у разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення сум індексації
заробітної плати та компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати як
складових належної працівнику
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком незалежно від того,
чи були такі суми нараховані
роботодавцем.

Таким чином, індексація є складовою
частиною заробітної плати, є
додатковою заробітною платою і, у разі
порушення законодавства про оплату
праці в частині її виплати, працівник
має право звернутися до суду з позовом
про стягнення належної йому індексації
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Статтею 1 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» встановлено, що
підприємства, установи і організації
всіх форм власності та господарювання
здійснюють компенсацію громадянам
втрати частини доходів у випадку
порушення встановлених строків їх
виплати, у тому числі з вини власника
або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати», сума компенсації
обчислюється шляхом множення суми
нарахованого, але не виплаченого
громадянину доходу за відповідний
місяць (після утримання податків і
обов'язкових платежів) на індекс
інфляції в період невиплати доходу
(інфляція місяця, за який виплачується
доход, до уваги не береться).

Вирішуючи питання щодо суми, яка
підлягає стягненню, суд приходить до
наступного.

З наданого представниками
відповідача розрахунку індексації
заробітної плати ОСОБА_1 з компенсацією
за затримку у виплаті, вбачається, що за
період з березня 2003 року по липень 2006
року сума нарахованої індексації
становить 527,04 грн., сума нарахованої
компенсації відповідно становить 543,56
грн., а починаючи з 1 серпня 2006 року
позивачеві вже нараховувалася
індексація випереджаючим шляхом на
підставі підвищення заробітної плати,
внаслідок чого за вказаний період
відсутня заборгованість з індексації
та компенсації у відповідача перед
позивачем.

Суд не приймає посилання відповідача
на те, що ним в період з березня 2003 року
по липень 2006 року проводилось
підвищення позивачу заробітної плати
випереджаючим шляхом з урахуванням
прогнозованого рівня інфляції за
наступних обставин.

Ч. 5 ст. 4 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» набрала чинності з 31.03.1995
року на підставі Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2005 рік» та
деяких інших законодавчих актів
України».

При цьому, зміни до «Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.07.2003 року № 1078, в частині
можливості нараховувати заробітну
плату випереджаючим шляхом, враховуючи
прогнозований рівень інфляції, були
внесені на підставі постанови Кабінету
Міністрів України від 17.05.2006 року № 690
«Про внесення змін до Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення», яка набула
чинності 25 травня 2006 року, та за якою
«Порядок проведення індексації
грошових коштів населення» було
доповнено абзацами 4, 5, 6 та 7, де було
визначено порядок підвищення грошових
доходів населення випереджаючим
шляхом з урахуванням прогнозного рівня
інфляції.

Таким чином, механізм реалізації
положень ч. 5 ст. 4 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» було введено в дію лише з 25
травня 2006 року та заборгованість з
індексації заробітної плати та
компенсації позивачу за період з
березня 2003 року по липень 2006 року
включно у розмірі 1070,60 грн. утворилася у
відповідача до практичної реалізації
ч. 5 ст. 4 Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення» на
підставі «Порядку проведення
індексації грошових коштів населення»,
що підтверджується наданим
представником відповідача
розрахунком.

Зазначене свідчить про наявність
факту порушення трудового
законодавства в частині невиплати
позивачеві індексації заробітної
плати з компенсацією за затримку у її
виплаті за цей період.

При цьому, суд погоджується з
доводами відповідача щодо відсутності
заборгованості з індексації та
компенсації перед позивачем, починаючи
з 1 серпня 2006 року, бо позивачем не
доведено у цій частині заявлені ним
позовні вимоги.

Суд не приймає як доказ розрахунок,
наданий позивачем щодо розміру
заборгованості у сумі 4304, 25 грн. з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України
для з'ясування обставин, що мають
значення для справи і потребують
спеціальних знань у галузі науки,
мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд
призначає експертизу за заявою осіб,
які беруть участь у справі.

Між тим, позивачем відповідне
клопотання не заявлялося.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК
України, в межах, заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторони виникає спір.

Позивачем не надано суду
переконливих доказів того, що сума
заборгованості складає саме 4304, 25 грн.
та утворилася за період з 01.03.2003р. по
17.07.2006р.

Отже, суд приходить до висновку про
те, що заборгованість з індексації
заробітної плати та компенсації за
затримку у її виплаті ПАТ "ММК
ім.Ілліча" перед позивачем утворилася
за період з березня 2003 року по липень 2006
року (включно) та складає 1070,60 грн., і
саме ця сума підлягає стягненню на
користь позивача.

Враховуючи, що згідно з
вищевказаними положеннями нормативних
актів індексація на заробітну плату
входить до структури заробітної плати,
з якої проводяться відрахування
податків та обов'язкових платежів як з
заробітної плати, а в наданому
відповідачем розрахунку індексації, що
підлягає виплаті позивачу, не
зазначені суми відповідних
відрахувань податків і обов'язкових
платежів, суд приходить до висновку, що
при виплаті відповідачем присуджених
для позивача сум належить утримати з
них передбачені законом податки і
обов'язкові платежі.

У відповідності до ч. 3 ст. 79 ЦПК
України до судових витрат належать, в
тому числі, витрати на правову
допомогу. Як вбачається з матеріалів
справи, витрати на правову допомогу,
понесені позивачем складають 400 грн.
Позивач має право на відшкодування
судових витрат, якщо буде доведено, що
такі витрати були фактичними і
неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Виходячи з наведеного, суд вважає
можливою та достатньою у відшкодування
судових витрат суму в розмірі 250 грн.,
яка підлягає стягненню на користь
позивача з відповідача.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення
на її користь з відповідача моральної
шкоди у розмірі 1000 грн., підлягають
частковому задоволенню, в розмірі 200
грн. з наступних підстав. Згідно до
копії трудової книжки, суду відомо, що
після звільнення з підприємства
відповідача , позивач своєчасно не
отримав належну йому індексацію
заробітної плати. З цього приводу
позивач була змушена витрачати свій
вільний час та звертатися за правовою
допомогою, а відповідач у свою чергу
затягував розгляд справи і змушував
цим позивача очікувати.

Відповідно до ст.. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Також відповідно до ст. 88 ЦПК України
з відповідача підлягають стягненню на
користь держави судові витрати у
вигляді судового збору у розмірі 229,40
грн.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 33 Закону
України "Про оплату праці", ст.ст. 1,3
Закону України «Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати», ст. 4 Закону України "Про
індексацію грошових доходів
населення", ст. 233 КЗпП України, ст.ст. 10,
11, 60, 61, 88, 208, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
"Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча" про стягнення
заборгованої індексації по заробітній
платі з компенсацією та витрат на
правову допомогу - задовольнити
частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча"
(ідентифікаційний код 00191129) на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, яка
проживає у АДРЕСА_1, заборговану
індексацію заробітної плати з
компенсацією за період з 01 березня 2003
року по 17 липня 2006 року в сумі 1070,60 грн. з
утриманням ПАТ "ММК ім. Ілліча" з цієї
суми передбачених законом податків та
обов'язкових платежів при її виплаті,
моральну шкоду у розмірі 200 грн. та
витрати на правову допомогу в сумі 250
грн.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча"
(ідентифікаційний код 00191129) на користь
держави судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана в апеляційній суд
Донецької області через Іллічівський
районний суд м. Маріуполя протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
А. М. Іванченко