КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/2364/14
Київський районний суд м.
головуючого - судді
за участю секретаря -
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі цивільну
справу за позовом
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди,
ОСОБА_2 звернулася до Київського
районного суду м. Одеси з позовною
заявою до ОСОБА_3, в якій просить суд
стягнути з відповідача на її користь
матеріальну шкоду, спричинену
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди у розмірі 1 000,00грн., моральну
шкоду у розмірі 4 000, 00грн., а також
судовий збір у розмірі 229,40грн.
В обґрунтування заявленого позову
позивачка посилається на те, що 20
березня 2013року відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілю марки «Форд», державний
номер НОМЕР_1, під керуванням
відповідача - ОСОБА_3 та автомобілю
марки «Мітцубісі», державний номер
НОМЕР_2, під її керуванням. В результаті
даного ДТП автомобілі отримали
механічні пошкодження.
Позивачка зазначає, що
дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини ОСОБА_3, а 10.04.2013року Київський
районний суд м. Одеси визнав ОСОБА_3
винним у скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
Цивільна відповідальність ОСОБА_3, як
вказує позивачка, була застрахована у
Приватному акціонерному товариства
«Страхова група «ТАС», згідно
страхового полісу АВ/7424882.
Позивачка зазначає, що матеріальний
збиток, який їй було завдано, згідно
рахунку №196 від 25.04.2013року, виданого ТОВ
«Автолайф ЛТД» становить 7 620,00грн.,
сума франшизи, яку, за умовами полісу,
повинен сплатити страхувальник
особисто, складає 1000,00грн.
Однак, позивака вказує, що на
неодноразові звернення до відповідача
з проханням виплатити 1000,00грн. у якості
франшизи, відповідач відповів
категоричною відмовою.
У зв'язку з тим, що відповідач не
відшкодував матеріальну шкоду у
розмірі 1 000,00грн., спричиненої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, ОСОБА_2 звернулася до суду із
відповідним позовом.
Також позивачка просить суд стягнути з
відповідача моральну шкоду у розмірі 4
000, 00грн., яка виражається в порушенні її
звичного образу життя, спричиненні
душевних страждань та переживань,
нецільовому використанні сімейних
У судове засідання 05.06.2014року позивачка
не з'явилась, але її представник
надіслав на адресу суду заяву, в якій
просив розглянути справу за його та
позивачки відсутності, а також
зазначив, що заявлені позовні вимоги
підтримує у повному обсязі, не
заперечує проти заочного розгляду
справи.
Відповідач - ОСОБА_3 про час та місце
судових засідань повідомлявся
належним чином, у судові засідання не
з'явився, про поважність причин
відсутності не повідомив, заперечення
на позовну заяву не надав.
При цьому суд зазначає, що відповідно
до п. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка
разом із розпискою, а у випадках,
встановлених цим Кодексом, разом з
копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим
листом із повідомленням або через
кур'єрів за адресою, зазначеною
стороною чи іншою особою, яка бере
участь у справі.
У разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
адреси, судова повістка надсилається
фізичним особам, які не мають статусу
підприємців, - за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
У разі відсутності осіб, які беруть
участь у справі, за такою адресою,
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
Приймаючи до уваги, що судові
відправлення були повернуті поштою із
відміткою «за зазначеною адресою не
проживає», суд вважає за можливе
розглядати справу без участі
відповідача за наявними в ній
Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за
згодою представника позивача
Київським районним судом м. Одеси
постановлена ухвала про заочний
розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про необхідність
часткового задоволення позову,
виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи,
постановою судді Київського районного
суду м. Одеси Губи Є.І. від 10.04.2013року по
справі №520/4373/13-п, яка набрала законної
сили, було встановлено, що згідно
протоколу серії АГ2№771090 від 20 березня
2013року о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_3
керував автомобілем марки «Форд»,
державний номер НОМЕР_1 та рухаючись по
вулиці Ак. Вільямса в м. Одесі при
перестроюванні не врахував дорожні
обставини, не надав дорогу в русі
автомобілю НОМЕР_3 під керуванням водія
ОСОБА_2, внаслідок чого здійснив
зіткнення з цим автомобілем. В
результаті ДТП автомобілі отримали
механічні пошкодження.
Зазначеною постановою ОСОБА_3 було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КпАП України
та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
Згідно полісу АВ/7424882 від 19.10.2012року
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 застрахована
в ПАТ «СГ «ТАС», франшиза, згідно
полісу, складає 1 000,00грн.
ПАТ «СГ «ТАС» листом повідомило ОСОБА_2
про те, що матеріальний збиток,
завданий їй, згідно рахунку №196 від
25.04.2013року ТОВ «Автолайф ЛТД» становить
7 620, 00грн., належна сума страхового
відшкодування у розмірі 6 620,00грн.
(7620,00грн. - 1000,00грн.) буде перерахована
на реквізити вказані у заяві на виплату
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, які її завдала.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з виконанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо - і
вогнебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній підставі
володіє транспортним засобом,
механізмом іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно до ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Згідно до ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» потерпілих, встановлюється
при укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Відповідно до ст.ст. 29, 35 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру шкоди
додаються також витрати на евакуацію
транспортного засобу до стоянки та
плата за послуги стоянки. Для отримання
страхового відшкодування потерпілий
чи інша особа, яка має право на
отримання відшкодування, протягом 30
днів з дня подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику заяву про страхове
відшкодування.

Відповідно до положень Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхувальником або особою,
відповідальність якої застрахована,
потерпілому повинна бути компенсована
сума франшизи у повному обсязі
одночасно із виплатою страховиком
страхового відшкодування.

Враховуючи викладене, приймаючи до
уваги, що в процесі розгляду
адміністративної справи встановлено,
що ОСОБА_3 винний у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КпАП України, а
матеріальний збиток, спричинений
власнику автомобіля марки «Mitsubishi»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок
пошкодження при ДТП, складає 7 620,00грн.,
з яких 6 620,00грн. (без врахування суми
франшизи) ПАТ «СГ «ТАС» виплатило
позивачці, суд вважає, що ОСОБА_3
повинен відшкодувати ОСОБА_2 суму
франшизи у розмірі 1 000, 00грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування,а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Постанова Пленуму Верховного суду
України №4 від 31.03.1995року передбачає, що
під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній
особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з

урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене, приймаючи до
уваги, що позивачці завдано також
моральну шкоду, яка пов'язана з
переживаннями з причини пошкодження її
автомобілю, порушенням укладу її життя,
користуванням послугами громадського
транспорту, у зв'язку з перебуванням
автомобіля у ремонті, розмір моральної
шкоди суд визначає у сумі 1 000,00 гривень,
який на думку суду, відповідає вимогам
розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати
по сплаті судового збору у розмірі
229,40грн., підлягають стягненню з
відповідача на користь позивачки
ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 88, 213, 215, 226 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3
народження, зареєстрований за адресою:
Одеська обл., Саратський район, с. Крива
Балка) на користь ОСОБА_2 (зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_1 1 000 (одна тисяча)
грн. 00 коп. відшкодування матеріальної
шкоди, спричиненої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, 1 000
(одна тисяча) грн. 00 коп. - моральна шкода
та 229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 40
коп. витрат по сплаті судового збору.

В решті вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем
до апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача шляхом звернення із заявою
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня оголошення
ухвали про залишення заяви без
задоволення.

Суддя
Петренко В. С.