У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової
О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення грошових коштів, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Волинської області
від 23 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що він 3 червня 2010
року позичив відповідачу грошові кошти
у розмірі 12 000 доларів США строком до 4
серпня 2010 року, що підтверджується
розпискою. Зазначає, що в обумовлений
строк відповідач грошові кошти не
повернув. Ураховуючи викладене, ОСОБА_4
просив задовольнити його позовні
вимоги і стягнути з ОСОБА_5 на його
користь 95 040 грн у рахунок повернення
суми позики, 9 209 грн 38 коп. у рахунок
сплати інфляції, 9 811 грн 25 коп. у рахунок
сплати трьох процентів річних, 48 590 грн
у рахунок сплати пені, 20 657 грн у рахунок
сплати упущеної вигоди, а також судові
витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 8
квітня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 95 040 грн у рахунок повернення
суми позики, 9 209 грн 38 коп. у
рахунок сплати інфляційних витрат, 9 811
грн 25 коп. у рахунок сплати трьох
процентів річних, 48 590 грн 18 коп. у
рахунок сплати пені, а також 1 626 грн 51
коп. у рахунок оплати судового збору. В
решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Волинської
області від 23 липня 2014 року
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 8 квітня 2014 року
скасовано й ухвалено нове рішення, яким
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
оскаржуване рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального й
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що 3 червня
2010 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 укладено
договір позики, за умовами якого ОСОБА_4
надав у борг ОСОБА_5 грошові кошти у
розмірі 12 000 доларів США на строк до 4
серпня 2010 року.

Для підтвердження факту укладення між
сторонами договору позики 6
червня 2010 року ОСОБА_5 написав розписку.

Проте у визначений в розписці строк
ОСОБА_5 грошові кошти не повернув.

У силу частини другої статті 1046,
частини другої статті 1047 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Положеннями статті 267 ЦК України
передбачено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції
обґрунтовано виходив з того, що ним
пропущено трирічний строк позовної
давності для звернення до суду з таким
позовом, нічим не підтверджено, що
зазначений строк переривався, поважних
причин його пропуску позивачем також
не наведено. Оскільки відповідач
ОСОБА_5 під час розгляду справи в суді
першої інстанції подав заяву про
застосування строків позовної
давності, то наявні підстави для
відмови у позові ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги не впливають
на законність та обґрунтованість
рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при
розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а рішення суду апеляційної
інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного
суду Волинської області від 23 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська