АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/5552/14
інстанції - Іванова І.В.
Справа № 639/7888/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю.,
Пилипчук Н.П.,

при секретарі: Асєєвій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Харкові від 07 липня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Харківської міської
ради, Управління Держземагенства у м.
Харкова, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання незаконними документів,
рішень, відновлення порушеного права,
зобов»язання вчинити певні дії,
скасування права власності, знесення
самовільно побудованої споруди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, який 3 грудня 2013 року
уточнив. З урахуванням уточнень він
просить суд ухвалити рішення, визнати
незаконними надані документи
Державної реєстраційної служби у
Харківській області на самочинно
побудовані споруди - житлову прибудову
літер "А-1", тамбур літер "а" та самочинно
будованого гаражу літер "И" по АДРЕСА_1
та на земельну ділянку за заначеною
адресою; визнати незаконним рішення
Харківської міської ради від 19 грудня
2012 року 953/12 в частині надання дозволу
ОСОБА_2, ОСОБА_4 збереження самочинно
побудованих вищевказаних побудов,
надати їм дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,0673 га для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд за
заначеною вище адресою; відновити
протиправно скасоване та порушене
право постійного користування ним
частиною земельної ділянки площею 298 га
за вказаною вище адресою; зобов'язати
Харківську міську раду переглянути та
видати нову довідку відповідно до
законного розміру користування
земельною ділянкою відповідно до
довідки КП "ХМБТІ" від 6 лютого 2013 року;
скасувати право власності на
вищевказані самовільно побудовані
споруди; скасувати право власності на
вказану вище земельну ділянку;
встановити межу між суміжними
земельними ділянками у АДРЕСА_1, 81-А
відповідно до схеми плану кварталу №2304
1955 р.; знести самовільно побудовані
споруди: житлову прибудову літер "А-1",
тамбур літер "а", гараж літер "И" по
АДРЕСА_1.

Ухвалою від 27 березня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції залишено без розгляду на
підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

У обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
посилається на те, що пунктом 1.1 рішення
Харківської міської ради від 19 грудня
2012 року за №953/12 21 сесії 6 скликання гр.
ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 дозволено гр.
ОСОБА_2 збереження самочинно
побудованих: житлової прибудови літер
А-1», тамбуру літер «а» та самочинно
побудованого гаражу літер «И» по
АДРЕСА_1; та пунктом 1.2 надано ОСОБА_2 та
гр. ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею орієнтовано 0,0673 га для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_1.

Відповідно до реєстрації права
власності на нерухоме майно за гр.
ОСОБА_1 в державному Реєстрі прав
власності закріплено домоволодіння по
АДРЕСА_1 площею 642 кв. м. про що свідчить
витяг від 17.02.2009 року за № 21892463 та
рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 28 листопада 2008 року.

Відповідно до рішення Жовтневого
районного суду м. Харкова від 11.04.2011
року зазначено, що по АДРЕСА_1 в м.
Харкові, користувачем земельної
ділянки розміром 642 кв. м. є ОСОБА_5
Зазначеним рішенням було вирішено
анулювати правову реєстрацію
домоволодіння по АДРЕСА_1
зареєстрованим на праві власності за
ОСОБА_5, визнано за ним право власності
на домоволодіння АДРЕСА_1. Відповідно
до висновку за №37649 13.08.1955 р. ОСОБА_5 була
надана земельна ділянка площею 642 кв. м.
по АДРЕСА_1. Відповідно цей факт
вказаний в квартальній зйомці за №2304.
На сьогоднішній день він є правомірним
користувачем всієї земельної ділянки
площею 642 кв. м. у АДРЕСА_1 на праві
постійного користування земельною
ділянкою.

Рішенням Жовтневого районної ради у м.
Харкові від 03.03.2009 року за №17-1 йому було
дозволено побудувати новий житловий
будинок у АДРЕСА_1, так як старий
непридатний для життя. Після чого він
розпочав будівництво на належній йому
земельній ділянці. Рішенням Жовтневого
районної ради у м. Харкові від 25.12.2009
року за № 80-58 від 27.09.2010 року скасовано
рішення районних рад народних
депутатів Харківської області від
04.10.1988 року №165-60, від 15.01.1991 року № 3-38,
якими було закріплено частини
земельної ділянки по АДРЕСА_1 за особою,
яка мешкала за адресою по АДРЕСА_1, а не
за адресою АДРЕСА_2.

В 2010 році він зареєстрував на праві
власності житловий будинок, який
знаходиться в стадії будівництва,
готовність якого складає 10% на
земельній ділянці по АДРЕСА_1 ум.
Харкові площа якої складає 642 кв. м..

Рішенням 49 сесії Харківської міської
ради 5 скликання від 27.10.2010 року №306/10 п.
38 йому надана згода на розробку проекту
відведення земельної ділянки,
орієнтовано площею 344 кв. м. по АДРЕСА_1.
Згідно обґрунтування меж та розмірів
земельної ділянки, домоволодіння
розташоване АДРЕСА_1 у Жовтневому
районі м. Харкова. На теперішній час на
ділянці розпочато будівництво нового
будинку замість старого, не придатного
для проживання , що належав йому на
підставі рішення Жовтневого
районного суду м. Харкова від 28.11.2008
року та витягу КП «ХМБТІ» про
реєстрацію прав власності на нерухоме
майно №21892463 від 17.02.2009 року, згідно
листа КП «ХМБТІ» готовність будинку
складає 10%. Земельна ділянка відповідно
до генерального плану забудови м.
Харкова розташована у зоні садибної
житлової забудови поза межами
«Червоних ліній» вул. Фельдшерській. На
підставі довідки КП «ХМБТІ» земельна
ділянка АДРЕСА_1 станом на 19.10 2010 року
складає 344 кв. м., а згідно квартальної
зйомки від 28.09.1955 року площа складала 642
кв. м. Також в проекті землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у АДРЕСА_1
зазначено, що земельна ділянка складає
642 кв. м., а заплановано відведення 344 кв.
м. земельної ділянки за вище зазначеною
адресою. В експлікації земель в межах
плану зазначено про кількість
власників землі та землекористувачів-1
землекористувач, та будинок, який
будується на земельній ділянці 0,0344 га.
В листі вихідної земельно-кадастрової
інформації зазначено, що загальна
площа земельної ділянки складає 0,642 га,
заплановано відведення частини
земельної ділянки загальною площею 0,0344
га. Цей проект був погоджений та
затверджений Харківською міською
радою, а саме рішенням Харківської
міської ради від 18.05.2011 року за №295/11 в
частині ОСОБА_1, про що зазначено на
державному акті на земельну ділянку по
АДРЕСА_1. В відповіді Державної
інспекції сільського господарства
України в Харківській області від
18.07.2013 року за №04.01-29/6669 також зазначено,
що решта земельної ділянки по АДРЕСА_1
не передана у власність після набуття
права власності на земельну ділянку
площею 0,0344 га.

11.04.2001 року ухвалою Жовтневого
районного суду м. Харкова по справі за
№2-115/2011 було скасовано рішення
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 28.11.2008 року по справі №2-5063/2008. Тобто
було скасовано підставу для реєстрації
права власності вже на не неіснуюче
майно, замість якого вже було
зареєстроване новостворене майно -
житловий будинок, який знаходиться в
стадії будівництва. Відповідно на час
скасування рішення Жовтневого
районного суду м. Харкова від 28.11.2008
року по справі №2-5063/2008, це рішення ніяк
не відносилося до новоствореного
майна. На даний час реєстрація на
новостворене майно не анульована. До
житлового будинку, який знаходиться в
стадії будівництва по АДРЕСА_1
відноситься земельна ділянка площею 642
кв. м.. Відповідно до довідки «ХМБТІ»
його реєстрацію права власності на
вищевказаний будинок не скасовано, з
чого вбачається , що невідомим чином
змінилася площа земельної ділянки.

ОСОБА_2 є власником 40/100 житлового
будинку по АДРЕСА_2 на підставі
договору купівлі-продажу від 07.08.2000
року , відповідно ОСОБА_3 є власником
60/100 частини вище зазначеного будинку.
На підставі договору купівлі-продажу
від 04.12.1991 року та рішення народного
суду Жовтневого району від 08.04.1964 року.
Відповідно до п. 1 зазначеного договору
житловий будинок по АДРЕСА_2
розташований на земельній ділянці 412
кв. м.. Відповідно до технічного
паспорту на житловий будинок по
АДРЕСА_2 від 10.01.2012 року за №6 ОСОБА_2
набула право власності на частину
житлового будинку за вищезазначеним
договором купівлі-продажу, фактична
площа земельної ділянки складає 694 кв.
м., тоді як станом на 1955 рік площа
земельної ділянки складала приблизно
412 кв. м. Земельна ділянка у
домоволодінні АДРЕСА_2 зільшилася за
рахунок земельної ділянки, яка
відноситься до домоволодіння АДРЕСА_1.
Це збільшення відбулося на підставі
вже скасованих рішень районного ради
народних депутатів, Також друге
збільшення земельної ділянки по
АДРЕСА_2 за рахунок суміжної земельної
ділянки по АДРЕСА_1 було з 25.05.2010 по
11.06.2010 року, тобто з моменту подання
позову від 25.05.2010 року. Мешканці будинку
НОМЕР_1 користуються надлишком
земельної ділянки.

Відповідно до технічного паспорту на
житловий будинок по АДРЕСА_2 від 11.06.2010
року за №6 зазначено, що загальна
довжина житлового будинку з
побудованими спорудами в 2009 року з вул.
Фельдшерській складає 19,06 м., коли
законна довжина межі по АДРЕСА_2
складає 17,20 м. Отже частина споруд
виходить за межі законної межі, та
вказує на те, що такі побудовані на
самовільно зайнятій земельній ділянці,
яка відноситься до належного йому
домоволодіння по АДРЕСА_1.

Рішенням Харківської міської ради від
19.12.2012 року №953/12 21 сесії 6 скликання гр.
ОСОБА_2 та гр.. ОСОБА_3 дозволено
збереження самочинно побудованих:
житлової прибудови літер «А-1», тамбуру
літер «А» та гаражу літер «И» по
АДРЕСА_2. Заначені в рішенні споруди
частково розташовані на земельній
ділянці, яка відноситься до його
домоволодіння.,а саме гараж літер «И»,
тамбур літер «а».

В постанові Харківського апеляційного
адміністративного суду від 06.03.2012 року
по справі №2-а-109/11/2012 встановлено, що
ОСОБА_2 не є власником або користувачем
самовільно зайнятої дельної ділянки.

В обґрунтуванні меж та розмірів
земельної ділянки для обслуговування
житлового будинку за адресою АДРЕСА_2,
господарських будівель і споруд
департаменту містобудування,
архітектури та земельних відносин
Харківської міської ради, управління
містобудування та архітектури від
31.11.2012 року зазначено лише
правовстановлюючі документи на
домоволодіння по АДРЕСА_2 та технічний
паспорт Харківського міського БТІ від
11.06.2010 року, який виготовлений з
порушенням пункту 11 Наказу державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики Ураїни №127 від 24.05.2001
року.

Отже, на думку позивача, наявні в
матеріалах справи докази
підтверджують порушення земельного
законодавства, та можливість виявити
дійсні межі земельної ділянки по
АДРЕСА_2 до, під час, після
обґрунтування меж та розмірів
земельної ділянки для обслуговування
житлового будинку за адресою АДРЕСА_2,
господарських будівель і споруд
департаменту містобудування,
архітектури та земельних відносин
Харківської міської ради, управління
містобудування та архітектури від
31.11.2012 року.

Відповідно до постанови Жовтневого
районного суду м. Харкова від 10.12.2012
року, власники домоволодіння по
АДРЕСА_1 користуються надлишком
земельної ділянки, яка відноситься до
домоволодіння, АДРЕСА_1. Так,
встановлено, що ця земельна ділянка
належить йому, ОСОБА_1, та є самовільно
зайнятою іншими особами.

У ОСОБА_2, ОСОБА_3 , посадових осіб
Харківської міської ради на час
ухвалення рішення Харківською міською
радою від 19.12.2012 року №953/12 21 сесії 6
скликання не має відповідного рішення
суду, дозволів , нотаріально
посвідчених його дозволів на вилучення
у нього йому належної земельної
ділянки, чим порушено ст. 41 Конституції
України ст. 123,147,148,149 ЗК України, порядок
рішення 9 сесії Харківської міської
ради 6 скликання від 17.08.2011 року №390/11.

Йому стало відомо, що треті особи
отримали в право власності земельну
ділянку за кадастровим номером
:04:033:0004, що зазначено на загально
доступній кадастровій карті України та
заєстрували самовільно побудовані
споруди, що суперечить ст. 144
Конституції України, оскільки в цей час
в провадженні суду знаходився його
адміністративний позов про скасування
рішення Харківської міської ради від
19.12.2012 року №953/12 21 сесії 6 скликання.
Отже, розробка проекту землеустрою
щодо ведення земельної ділянки,
затвердження цього проекту, реєстрація
цієї земельної ділянки в державному
земельному кадастрі, реєстрація права
власності цієї земельної ділянки,
реєстрація права власності споруд
розташованих на цій земельній ділянці
відбулися всупереч ст.144 Конституції
України.

Представник відповідача -
Харківської міської ради позов не
визнала та пояснила , що особа
звертається до ХМР із землевпорядною
документацією. Після чого на черговому
засіданні міської ради сесія розглядає
документацію і приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність. З матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1, за його заявою та
наданими ним землевпорядними
документами було розглянуто у
встановленому законом порядку його
документи та передана земельна ділянка
і це рішення було ним реалізовано. ХМР,
не порушуючи прав позивача , за його
заявою відповідно до тієї площі, яку
він самостійно визначив і попросив
надати, в межах безоплатної передачі
була надана земельна ділянка. Рішення
ХМР позивачем було реалізовано, що
підтверджується державним актом на
землю. Право власності на земельну
ділянку ним було перепродано батьку
позивача. На той час право власності на
домоволодіння вже було скасовано. Крім
того позивачем до суду не було надано
доказів, будь-яких картографічних або
інших доказів того , що на спірну
земельну ділянку площею 298 кв. м. по
АДРЕСА_1, на яку зараз ОСОБА_2 та ОСОБА_3
заявляють своє право , він має
першочергове право на додаткове
отримання цієї земельної ділянки. Крім
того відповідно до норм діючого
законодавства, Земельного Кодексу
України право безоплатної
приватизації надається лише один раз.
ОСОБА_1 не надав доказів, що його права
порушуються з боку ХМР та ОСОБА_2. З цих
підстав просить відмовити ОСОБА_1 у
задоволені позову.

Представник відповідача - Управління
Держземагенства у м. Харкові
Харківської області позов не визнав та
пояснив, що ХМР було прийнято рішення
про надання земельної ділянки ОСОБА_1 і
вони вважають що прийняте рішення
відповідає вимогам законодавства, а
тому просить відмовити у задоволені
позову.

Третя особа ОСОБА_2 позов не визнала.
Пояснила, що відповідно до акту
обстеження земельної ділянки по
АДРЕСА_1 за № 260/12, обстежено земельну
ділянку по АДРЕСА_1, загальною площею 0,
0344 га. На підставі рішення 7 сесії
Харківської міської ради 6 скликання
від 18.05.2011 р. № 295/11 гр. ОСОБА_1 передано у
власність земельну ділянку загальною
площею 0, 0344 га по АДРЕСА_1 (Жовтневий
район) для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд . На
підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 28.10.2011 р. № 948
право власності на вказану земельну
ділянку перейшло до гр. ОСОБА_6
Обстеженням на місцевості встановлено,
що земельна ділянка за вказаною вище
адресою огороджена, використовується
гр. ОСОБА_6 для будівництва житлового
будинку Таким чином, під час звернення
до суду ОСОБА_1 з вказаним позовом по
даній справі, позивачу було відомо про
відчуження ним земельної ділянки по
АДРЕСА_1 ОСОБА_6. Згідно відповідей на
звернення ОСОБА_2 до Інспекції
державного архітектурно будівельного
контролю у Харківській області
вбачається, що за самовільне
будівництво за адресою: АДРЕСА_1, гр.
ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної
відповідальності (постанова 204 від
16.01.2012 р.) та надано відповідний припис.
З цього приводу Інспекція також
неодноразово зверталася до Жовтневого
РВ ХМУ УМВС України в Харківській
області та до прокуратури Жовтневого
району м. Харкова. Рішення на підставі
якого за ОСОБА_1 було визнано право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1,
скасовано та йому відмовлено у
задоволені позову. Таким чином, гр.
ОСОБА_1 не є власником нерухомого майна
по АДРЕСА_1 та не є власником земельною
ділянки АДРЕСА_1, а тому його право та
обов'язки, як власника цих об'єктів не
порушуються та не можуть порушуватися,
у зв'язку із відсутністю у позивача
цивільних прав на майно. Якщо вказані
об'єкти майна і є спірними, то спір може
виникнути тільки його співвласниками,
гр. ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 07 липня 2014 року відмовлено
в задоволенні позову ОСОБА_1.

Не погодившись з вказаним рішенням,
ОСОБА_1 звернувся з апеляційною
скаргою. Просить скасувати вказане
рішення суду , постановити нове рішення
про задоволення його позовних вимог в
повному обсязі. В обґрунтування
доводів посилається на ті ж доводи, що і
в суді першої інстанції.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд
розглядає справу не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана дове сти ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подають ся сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні
вкаханих позовних вимог в повному
обсязі суд першої інстанції виходив з
того, що в матеріалах справи мається
достатньо доказів, що ОСОБА_1 не
доведено, що він є власником
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 та
землекористувачем за даною адресою.
Тому його права у розумінні ст. 16 ЦК
України, не підлягають захисту судом.

Судова колегія вказані висновки
вважає правильними і зробленими у
відповідності із зібраними доказами.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою -захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України. Захист
цивільних прав - це передбачені законом
способи охорони цивільних прав у разі
їх порушення чи реальної небезпеки
такого порушення. Під способами
захисту суб'єктивних цивільних прав
розуміють закріплені законом
матеріально - правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення(визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушення.

Загальний перелік таких способів
захисту вільних прав та інтересів
передбачений ст. 16 ЦК України. Як
правило, власник порушеного права може
скористатися не будь-яким, а конкретним
способом захисту свого права. Спосіб
захисту порушеного права частіше за
все визначається спеціальним законом,
який регламентує конкретні цивільні
правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що
заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Харкова від 28 листопада 2008 року
була анульована правова реєстрація
домоволодіння АДРЕСА_1 ,
зареєстрованого на праві власності за
ОСОБА_7; визнано дійсною угоду
купівлі-продажу зазначеного
домоволодіння, що укладено між ОСОБА_1
та ОСОБА_8; визнано право власності за
ОСОБА_1 на вказане вище домоволодіння
(а.с.21-23 т. 1).

Рішенням виконавчого комітету
Жовтневої районної у м. Харкові ради за
№17-1 від 3 березня 2009 року ОСОБА_1 було
дозволено побудувати новий житловий
будинок по АДРЕСА_1, оскільки старий
непридатний для мешкання.

Рішенням 7 сесії Харківської міської
ради 6 скликання від 18.05.2013 295/11 ОСОБА_1
передано у приватну власність земельну
ділянку загальною площею 0,0344 га по
АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд. На
підставі вказаного рішення позивачем
ОСОБА_1 отримано державний акт на право
власності на земельну ділянку за
вказаною адресою, /а.с.31 -32,42 том 1/.

Приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу, 28
жовтня 2011 року за реєстровим №948,
посвідчено договір купівлі-продажу
земельної ділянки, на підставі якого
право власності на земельну ділянку
площею 0,0344 га за адресою АДРЕСА_1
переходить до ОСОБА_6, /а.с.42 зворот том.
1/.

Зазначене свідчить, що на день
подання зазначеного позову ОСОБА_1 та
на сьогоднішній день власником 344 кв. м.
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1
являється не позивач ОСОБА_1, а ОСОБА_9

Як вбачається з копії листа №7/20-с-210
від 20.01.2012 року інспекції державного
архітектурно- будівельного контролю у
Харківській області у 2011 році в ході
проведення перевірки з виїздом на
місце представником інспекції
встановлено факт наявності розпочатих
будівельних робіт з будівництва
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.
За самовільно розпочате будівництво за
цією адресою гр. ОСОБА_6 притягнуто до
адміністративної відповідальності та
надано відповідний припис ( а.с.234 том1).
Відомості, що ОСОБА_6 оскаржив
постанову про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
самочинне будівництво, в матеріалах
справи відсутні. Таких відомостей не
надав і позивач.

Таким чином, будівництво нового
будинку за адресою АДРЕСА_1 ведеться гр.
ОСОБА_6 на земельній ділянці, яка
належить йому на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу.

З рішення Жовтневого районного суду
м. Харкова від 11 квітня 2011 року
вбачається, що по заяві відповідача
рішення від 28 листопада 2008 року ухвалою
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 8 вересня 2010 року скасовано та у
задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання
угоди дійсною та визнання права
власності на домоволодіння АДРЕСА_1 -
відмовлено.

Ст.57 ЦПК України передбачено, що
доказами по справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановить
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення по справі. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їх представників,
допитаних як свідків, показань свідків,
письмових доказів, речових доказів,
зокрема , звуко - і відеозаписів,
висновків експертів.

Згідно вимог ст.58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до уваги докази,
які не стосуються предмета
доказування.

Як у позовній заяві, так і у своїх
поясненнях у судовому засіданні суду
першої та апеляційної інстанції
ОСОБА_1 посилається на те, що він
являвся власником житлового будинку
АДРЕСА_1, на місці якого він будує новий
будинок за дозволом наданим виконавчим
комітетом Жовтневої районної у м.
Харкові ради за №17-1 від 3 березня 2009
року . При цьому посилається на рішення
Жовтневнго районного суду м. Харкова
від 28 листопада 2008 року, яким було
визнано його право власності на цей
будинок та реєстрацію прав власності
на нерухоме майно в ХМБТІ.

У розумінні ст. 57,58 ЦПК України, суд
першої інстанції обґрунтовано визнав
рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 28 листопада 2008 року не
належним доказом, оскільки таке
рішення скасовано та ухвалено нове
рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено у
задоволенні позову про визнання права
власності за ОСОБА_1 на домоволодіння
по АДРЕСА_1.

В зв»язку з наведеним ОСОБА_1 не
являється власником житлового будинку
АДРЕСА_1 та користувачем земельної
ділянки у розумінні ст. 120 ЗК України.

Не заслуговують уваги доводи апелянта
і в тій частині , що на сьогоднішній
день в ХМБТІ за ним зареєстровано
вищевказане домоволодіння, а тому він є
власником будинку АДРЕСА_1 та
землекористувачем , Реєстрацію права
власності на це домоволодіння не
можливо було анулювати у ХМБТІ, так як
на час скасування заочного рішення та
ухвалення рішення, яким було
відмовлено ОСОБА_1 у визнанні права
власності на вказаний вище будинок ,
будинок було знесено. Зазначене
підтвердив ОСОБА_1 і в суді апеляційної
інстанції.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов огрунтованого висновку , що
ОСОБА_1 не доведено , що він є власником
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 та
землекористувачем за даною адресою.
Навпаки маються достатньо доказів які
свідчать, що позивач не являється ні
власником , ні землекористувачем
вказаного домоволодіння , а тому його
права у розумінні ст. 16 ЦК України, не
підлягають захисту судом.

Доводи апеляційної скарги не знайшли
свого підтвердження в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції,
вони фактично повторюють доводи,
викладені відповідачем в судовому
засіданні суду першої інстанції та не
спростовують висновків районного суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, надані сторонами докази,
твердження апелянта суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або
скасування судового рішення судова
колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308,
313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Харкові від 07 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
СУДДІ: