Справа № 333/8989/13-ц
Провадження № 2/333/1872/14
РІШЕННЯ

Іменем України

17 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді
Дмитрієвої М.М.,

при секретарі
Пасюті К.О.,

за участю представників позивача
Пшеничній К.О., Циганок
Т.О.

відповідача
ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Комунарського
районного суду м. Запоріжжя, цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О
В И В:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначили наступне.

Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір № б/н від
08.04.2008 року, за яким позичальник отримав
кредит у сумі 5000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 30,00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Позивач свої зобов'язання
за кредитним договором виконав та
надав позичальнику кредит на суму 5000
грн. Станом на 30.09.2013 року
заборгованість ОСОБА_3 складає 19314,75
грн., з яких сума заборгованості за
кредитом - 4998,09 грн., заборгованість по
процентам за користування кредитом -
10295,72 грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом - 2625,00 грн., штраф
(фіксована частина) - 500,00 грн., штраф
(процентна складова) - 895,94 грн. Позивач
неодноразово звертався до відповідача
з вимогою сплатити суму вказаної
заборгованості, але відповідач ніяк не
реагував. Оскільки позичальником
належним чином не виконувалися грошові
зобов'язання, передбачені умовами
кредитного договору, позивач, зважаючи
на наявність простроченої
заборгованості, просить суд стягнути з
ОСОБА_3 суму заборгованості у розмірі
19314,75 грн. та судові витрати.

Представники позивача в судовому
засіданні позов підтримали повністю та
просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4 в судовому засіданні
заперечували проти позову у повному
обсязі, посилаючись на те, що між ОСОБА_3
та банком не укладався кредитний
договір. Крім того, зазначили, що
позивач пропустив строк позовної
давності для звернення до суду з
позовом.

Суд, заслухавши пояснення
представників позивача, відповідача та
його представника, вивчивши матеріали
справи, дослідивши письмові докази та
проаналізувавши законодавство, що
регулює спірні правовідносини,
приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносин, що виникають у
державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, ратифікованої
Україною, Законом України №475/97-ВР від
17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9
Конституції України є частиною
національного законодавства України,
кожна людина при визначенні її
громадянських прав та обов'язків має
право на справедливий розгляд справи
незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції
України, кожному гарантується судовий
захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд
розглядає справи на принципах
змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних та юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України).
Крім того, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК
України).

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

08.04.2008 року між Закритим акціонерним
товариством комерційний банк
«ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є
позивач (банк), та ОСОБА_3 (позичальник)
було укладено кредитний договір № б/н,
згідно умов якого банк надав
позичальнику кредит у розмірі 5000
гривень на умовах його забезпечення
строковості, повернення та плати за
користування, а позичальник
зобов'язався прийняти, належним чином
використати та повернути кредит у
зазначеній сумі та сплатити відсотки
за користування кредитом в розмірі 30%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом в порядку, на умовах та в
строки, визначені договором. Вказаний
договір складається з анкети (заяви)
позичальника та умов надання
банківських послуг.

Згідно з п. 3.1 Умов і правил надання
банківських послуг для надання послуг
банк відкриває клієнту картрахунки,
видає клієнтові карти, їх вид та строк
дії визначений у заяві та в пам'ятці
клієнта, підписанням якого клієнт і
банк укладають договір про надання
банківських послуг. Датою укладення
договору є дата відкриття рахунку,
зазначена в розділі заяви «Відмітки
банку».

Відповідно до розділу заяви
позичальника ОСОБА_3 «Відмітки банку»
дата відкриття рахунку - 21.04.2008 року.

На підставі п. 3.4 Умов і правил надання
банківських послуг клієнт або його
довірена особа використовують
платіжні карти в розмірі платіжного
ліміту відповідного картрахунку як
засіб для безготівкових розрахунків за
товари (послуги), для перерахування
коштів з картрахунків на рахунки інших
осіб, а також як засіб для отримання
готівки в касах банку, фінансових
установах, через банкомати і
здійснення інших операцій,
передбачених угодою сторін та діючим
законодавством України.

Пунктом 3.5 Умов і правил надання
банківських послуг порядок здійснення
платіжних операцій з використанням
платіжних карт, а також порядок
отримання кредиту, регулюється діючим
законодавством України, нормами
Міжнародних платіжних систем, цим
договором, умов і правил надання
банківських послуг та тарифами банку.
Пам'ятка клієнта оформлюється та є
невід'ємною частиною договору лише у
випадку оформлення та видачі платіжної
карти по кредитній схемі.

Згідно з п. 6.5 Умов і правил надання
банківських послуг клієнт зобов'язаний
погашати заборгованість по кредиту,
процентам за його використання, за
перевитрачання платіжного ліміту, а
також сплачувати комісії на умовах,
передбачених договором.

На підставі п. 6.6 Умов і правил надання
банківських послуг клієнт зобов'язаний
у випадках невиконання зобов'язань по
договору, на вимогу банку виконувати
зобов'язання по поверненню кредиту (в
тому числі простроченого кредиту та
овердрафту), сплаті винагороди банку.

Відповідно до п. 8.6 Умов і правил
надання банківських послуг при
порушенні клієнтом строків платежів за
будь-яким з грошових зобов'язань,
передбачених договором, більш ніж на 120
днів, клієнт зобов'язаний заплатити
банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від
суми позову.

Відповідач ОСОБА_3 вимоги кредитного
договору № б/н від 08.04.2008 року не
виконує, в обумовлені строки кредит та
відсотки по ньому не сплачує. Станом на
30.09.2013 року у ОСОБА_3 виникла
заборгованість за кредитним договором
в сумі 19314,75 грн., з яких сума
заборгованості за кредитом - 4998,09 грн.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 10295,72 грн.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 2625,00 грн., штраф
(фіксована частина) - 500,00 грн., штраф
(процентна складова) - 895,94 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України до
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
глави 71 Цивільного кодексу України,
тобто норми про договір позики.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України
встановлено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України
передбачено, що розмір процентів та
порядок їх сплати за договором
визначаються в договорі залежно від
кредитного ризику, наданого
забезпечення, попиту і пропозиції, які
склалися на кредитному ринку, строку
користування кредитом, розміру
облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом. Боржник, який прострочив
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливості виконання, що
випадково настала після прострочення.

Ні підставі ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України, на підставі ч. 2 якої боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інші проценти
не встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання, звільняється
від відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, відсутність у
боржника відповідних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що в ході
судового розгляду справи встановлено,
що на підставі кредитного договору №
б/н від 08.04.2008 року ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК»,
правонаступником якого є позивач,
надав відповідачу ОСОБА_3 кредит, проте
останній порушив вимоги кредитного
договору, не виконав в обумовлені
строки зобов'язання щодо сплати
кредиту, відсотків по ньому.

Таким чином, є підстави для стягнення з
відповідача на користь позивача суми
заборгованості по несплаченому
кредиту, відсотках, пені та
нарахованого штрафу відповідно до
приведеного позивачем розрахунку, який
суд визнає належним доказом по справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
кредитний договір № б/н від 08.04.2008 року
складається з заяви позичальника та
умов і правил надання банківських
послуг.

Посилання відповідача на те, що між ним
та банком не укладався кредитний
договір, є безпідставними, виходячи з
наступного.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
його умов.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачена
можливість укладення договору
приєднання, тобто договору, умови якого
встановлені однією із сторін у
формулярах або стандартних формах,
який може бути укладений лише шляхом
приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Оскільки ОСОБА_3 висловив згоду про
укладення кредитного договору саме у
вигляді Заяви позичальника та Умов і
правил надання банківських послуг, що
підтверджується його підписом, то
посилання відповідача на недотримання
Банком вимог закону щодо письмової
форми правочину, суд вважає
безпідставними.

Крім того, з заяви, яка підписана
відповідачем, вбачається, що останній
ознайомлений з Умовами і правилами
надання банківських послуг та
погодився на вказані умови. Як
вбачається з виписки по картковому
рахунку, наданої представником
позивача, ОСОБА_3 користувався
кредитним лімітом шляхом отримання
готівки. Таким чином, ОСОБА_3, отримуючи
кредитні кошти, визнавав умови
кредитного договору та питання про
визнання умов договору недійсним не
ставив.

За змістом ст.ст. 256-257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до ст. 258 ЦК України, для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
із загальною позовною давністю. При
цьому, позовна давність у один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до п. 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг, договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна з сторін не проінформує іншу
сторону про припинення дії Договору,
він автоматично лонгується на такий же
строк.

Пунктом 9.3 Умов та правил надання
банківських послуг визначено, що
картковий рахунок відкривається на
невизначений строк.

Згідно з п. 3.1.1 Розділу ІІ Умов і правил
надання банківських послуг строк дії
карти зазначений на лицьовій стороні
карти (місяць і рік).

Відповідно до розділу заяви
позичальника ОСОБА_3 «Банківські
послуги» строк дії кредитного ліміту
співпадає зі строком дії кредитної
карти. Строк дії кредитної картки - до
листопада 2011 року.

Відповідно до п. 3.1.3 Розділу ІІ Умов і
правил надання банківських послуг по
закінченню строку дії картки
відповідна картка продовжується
Банком на новий строк, якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку її
дії) не надійшла письмова заява
держателя про закриття карткового
рахунку, а також за умови наявності
грошових коштів на картковому рахунку
для оплати послуг з виконання
розрахункових операцій з карткового
рахунку і при дотриманні інших умов,
передбачених договором.

Таким чином, картка, яку отримав ОСОБА_3,
діяла до листопада 2011 року, а оскільки
позичальник не звертався до банку з
письмовою заявою про припинення
договору і закриття картрахунку, що не
оспорювалось сторонами в судовому
засіданні, то по закінченню строку дії
відповідна картка була продовжена
банком на новий строк.

Отже, з огляду на те, що відповідач не
надав суду доказів про направлення ним
до банку повідомлення про припинення
договору чи закриття рахунку, то
договір на даний час чинний і підлягає
виконанню, а отже строк звернення до
суду за захистом свого права банк не
пропустив.

У зв'язку із викладеним, аналізуючи
зібрані у справі докази та вимоги
чинного законодавства, приймаючи до
уваги положення ст. 11 ЦПК України щодо
розгляду справ в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, враховуючи обставини справи,
суд приходить до висновку про те, що
позовні вимоги ґрунтуються на законі,
підтверджуються зібраними у справі
доказами та не порушують прав та
інтересів третіх осіб, тому позов є
обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
оскільки судове рішення ухвалюється у
повному обсязі на користь позивача,
понесені ним і документально
підтверджені судові витрати
підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 256-258, 261, 610-612, 617, 625, 651, 1048, 1049, 1050, 1054,
1056-1 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88, 209,
214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості - задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН №
НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,
на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на р/р
3111 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
розташованому в м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, б.50, , МФО 305299) заборгованість за
кредитом в розмірі 4998 (чотири тисячі
дев'ятсот дев'яносто вісім) гривень 09
копійок, 10295 (десять тисяч двісті
дев'яносто п'ять) гривень 72 копійки -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 2625 (дві тисячі
шістсот двадцять п'ять) гривень -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 500 (п'ятсот)
гривень - штраф (фіксована частина), 895
(вісімсот дев'яносто п'ять) гривень 94
копійки - штраф (процентна складова), а
всього 19314 (дев'ятнадцять тисяч триста
чотирнадцять) гривень 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН №
НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,
на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на р/р
0001 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»,
розташованому в м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, б.50, , МФО 305299) судові витрати по сплаті
судового збору в розмірі 229 (двісті
двадцять дев'ять) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
М.М.
Дмитрієва