Справа № 461/5481/14
Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/5850/14
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 07 липня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ
"Іскра" про стягнення компенсації за
невикористані дні відпустки,
індексації заробітної плати, моральної
шкоди, матеріальних збитків та
визнання недійсними договорів підряду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що в договорах підряду в редакції ПАТ
"Іскра" немає покликань на ЦК України,
не вказано якими правами користується
друга сторона, відповідальність
сторін. Стверджує, що договір підряду
згідно ст. 216 - 1 ЦК України є нікчемним з
моменту вчинення.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін на підтримання та
заперечення скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що така
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. На
підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен
має право на працю, що передбачає
можливість заробляти собі на життя
роботою, яку він вільно обирає або на
яку вільно погоджується.

Статтею 21 КЗпП України встановлено, що
трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Таким чином, визначальним для
трудового договору є те, що особа за
угодою з роботодавцем зобов'язується
виконувати роботу, визначену цією
угодою, з підпорядкуванням
внутрішньому трудовому розпорядку,
який прийнятий і діє на підприємства, в
установі, організації, а роботодавець
зобов'язується регулярно виплачувати
працівникові винагороду у формі
заробітної плати та забезпечувати
умови праці, необхідні для виконання
роботи, передбачені законодавством про
працю, колективним договором та угодою
сторін. Про прийняття на роботу
видається наказ.

За трудовим договором працівника
приймають на роботу (посаду), включену
до штатного розпису установи для
виконання певної роботи за конкретною
кваліфікацією, професією, посадою, про
що у трудову книжку працівника
вноситься відповідний запис.

Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 837 ЦК України
за договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Так, договір підряду характеризується
тільки йому властивими рисами:
підрядник виконує роботу згідно із
завданням замовника, по-друге, обв'язку
підрядника виконати відповідну роботу
та передати його замовнику
кореспондується право і обов'язок
замовника прийняти виконану належним
чином роботу та сплатити відповідну
ціну.

Предмет договору має індивідуальний
характер: предметом договору підряду є
кінцевий результат, тоді як для
трудового договору основним є факт
трудової діяльності; роботу за
договором підряду особа виконує на
свій ризик із використанням власних
матеріалів або матеріалів замовника,
між тим як трудовий договір передбачає,
що робітник не несе відповідальності
за гибель предмета його праці,
підпорядковується правилам
внутрішнього трудового розпорядку та
забезпечується всім необхідним для
діяльності; сторонами договору підряду
можуть виступати як фізичні, так і
юридичні особи, а трудовий договір може
укладатися лише з фізичною особою.

Судом та матеріалами справи
встановлено, що ОСОБА_2 з 12.10.1972 року по
21.01.2006 рік працював слюсарем -
інструментальником в машино -
будівному заводі М53 - структурному
підрозділі ПАТ "Іскра" та звільнений з
роботи у зв'язку із виходом на пенсію
(а.с. 12)

В період з 01.04.2011 р. по 29.02.2012 р. між
сторонами були укладені договори
підряду на виконання певних видів
робіт з фізичною особою ОСОБА_2: №1411/90-613
від 01.04.2011 p.; №30611/90-1039 від 01.07.2011 p.;
№11111/90-1544 від 01.10.2011 p.; №1112/90-242 від 03.01.2012
р.

З укладених сторонами договорів
вбачається, що позивач як виконавець
зобов'язувався на свій ризик
виконувати для замовника слюсарно -
ремонтні роботи, а відповідачі як
замовники зобов'язалися оплачувати
його виконану роботу. За умовами цих
договорів ОСОБА_2 отримував не
заробітну плату, а винагороду на
підставі акту виконаних робіт (п. 5.1.
договорів).

Належне виконання позивачем робіт за
вказаними договорами згідно з п. 1.2
Договорів підтверджується актами
передачі - приймання виконаних робіт,
підписаних належним чином
уповноваженими представниками сторін
договору. За виконані роботи
відповідач (замовник) виплачує
винагороду згідно до актів передачі -
приймання виконаних робіт.

Відмовляючи в задоволенні позову про
стягнення компенсації за
невикористані дні відпустки,
індексації заробітної плати, моральної
шкоди, матеріальних збитків та
визнання недійсними договорів підряду
суд першої інстанції вірно виходив з
того, що правовідносини ОСОБА_2 та ПАТ
"Іскра" є цивільно-правовими, що
підтверджується договорами підряду
№1411/90-613 від 01.04.2011 p.; №30611/90-1039 від 01.07.2011
p.; №11111/90-1544 від 01.10.2011 p.; №1112/90-242 від
03.01.2012 р. Підстав для задоволення
позову, який ґрунтується на нормах
трудового законодавства немає.

Безпідставними є покликання апелянта
на те, що в договорах не було
передбачено права та обов'язки сторін,
оскільки він був ознайомлений з
текстом договорів та власноручно
поставив на них підпис.

Судом вірно встановлені фактичні
обставини справи, правильно
застосований матеріальний закон та
дотримана процедура передбачена ЦПК
України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення такої.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п.
1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду
м. Львова від 07 липня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з часу набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий:

Судді: