БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Незалежності, буд. 4 тел.: 0 (4653) 21-202
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
Справа
№730/977/2014-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2014 р.

м.Борзна

Борзнянський районний суд
Чернігівської області в складі -

головуючого судді
Тіслюка І.І.

секретар
Циліцька Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Борзни цивільну
справу за позовом ТОВ «Росвен Інвест
Україна» до ОСОБА_1 про стягнення
грошових коштів за договором
факторингу №2013-1 від 23.12.2013 року,
укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ
«Росвен Інвест Україна», про відступ на
користь останнього заборгованості
ОСОБА_1 за кредитним договором №500271620
від 24.04.2012 року між нею та ПАТ «Альфа
Банк»,

встановив:

Позивач ТОВ «Росвен Інвест Україна»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в
якому просить винести рішення про
стягнення з відповідача грошових
коштів в сумі 20321,19 грн., які йому
відступлені за договором факторингу
№2013-1 від 23.12.2013 року, укладеного між ПАТ
«Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест
Україна», про відступ на користь
останнього заборгованості ОСОБА_1 за
кредитним договором №500271620 від 24.04.2012
року між нею та ПАТ «Альфа Банк».

В доводах на обґрунтування вимог
позивач вказує, що ОСОБА_1 у квітні 2012
року звернулась до ПАТ «Альфа Банк» з
заявою на отримання кредиту. Згідно з
умовами укладеного 24.04.2012 року договору
кредиту № 500271620 ПАТ «Альфа Банк» надав
ОСОБА_1 кредит у сумі 11791,34 грн. за умовою
його погашення в строк до 27.04.2015 року.

Відповідач умови кредитного договору
виконувала з істотними порушеннями,
сплачуючи поточні щомісячні платежі з
простроченням дати їх сплати,
сплачуючи їх не в повному обсязі або не
сплачуючи їх взагалі, що призвело до
виникнення простроченої
заборгованості.

Згідно з ст.1050 п.2 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому.

Внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов'язань
за договором кредиту, ПАТ «Альфа Банк»
розпочав процедуру досудового
врегулювання проблемної
заборгованості шляхом телефонних та
письмових повідомлень про
необхідність сплати простроченої
заборгованості. Однак це не дало
належних результатів і прострочена
заборгованість залишалась не
сплаченою.

23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ
«Росвен Інвест Україна» було укладено
договір факторингу № 2013-1, відповідно
до умов якого ПАТ «Альфа Банк»
відступив на користь ТОВ «Росвен
Інвест Україна», своє право вимоги
заборгованості за договором № 500271620
від 24.04.2012 року, укладеним між ОСОБА_1 та
ПАТ «Альфа Банк». Станом на день
укладення договору прострочена
заборгованість ОСОБА_1 складала 20321,19
грн., включаючи в себе: прострочену
заборгованість по тілу кредиту - 11045,5
грн.; прострочені відсотки за
користування кредитом - 2745,69 грн.;
прострочену комісію - 2880 грн; пеню - 3650
грн.

Відповідно до ст.512 ч.1 п.1 ЦК України,
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст.514 ЦК України, до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до договору факторингу
№2013-1 від 23.12.2013 року, укладеного між ПАТ
«Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест
Україна», ТОВ «Росвен Інвест Україна»
набув статус нового кредитора за
договором кредиту №500271620 від 24.04.2012,
укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та
ОСОБА_1

Згідно з ст.525 ЦК України, одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, та ст.526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Станом на 23.12.2013 року прострочена
заборгованість за договором кредиту №
500271620 від 24.04.2012 року, складала 20321,19 грн.
і до сьогоднішнього дня залишається
незмінною.

З метою вирішення питання, щодо сплати
відповідачем простроченої
заборгованості за Договором кредиту №
500271620 від 24.04.2012 року, ТОВ «Росвен Інвест
Україна» з підстав, набутих в
результаті укладеного з ПАТ «Альфа
Банком» договору факторінгу,
неодноразово телефонував ОСОБА_1 та
надсилав повідомлення з проханням
здійснити оплату заборгованості, а
також надіслав їй вимогу про погашення
простроченої заборгованості.

Оскільки відповідач належно не
відреагувала на всі вказані дії
позивача, це спонукало його з метою
реалізації законних прав, та захисту
майнових інтересів звертатись до суду
з даним позовом.

Представник позивача в судове
засідання не з`явився, оскільки
звернувся до суду з заявою про
проведення розгляду справи без його
участі в судовому засіданні.

Представник відповідача позов не
визнав у повному обсязі заявлених
вимог. Він пояснив вказану оцінку тим,
що наявний у матеріалах справи «Витяг з
реєстру передачі прав вимоги до
Договору факторингу №2013-1 від 23.12.2013 р.,
укладений між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ
«Росвен Інвест Україна» про наявність
заборгованості за кредитним договором,
не містить належно оформлених
документів про передачу права вимоги -
акта прийому-передачі, виписки з
рахунку відповідачки ОСОБА_1(після
укладення шлюбу - ОСОБА_1), що
відповідачка попередньо письмово
повідомлялась як боржник про заміну
кредитора у зобов'язанні з визначенням
розміру грошової вимоги, яка підлягає
виконанню. Матеріали, що надані суду
позивачем, не містять належних доказів
на підтвердження вказаних обставин.
Також, позивачем не надано суду
оригіналів кредитного договору,
договору факторингу, виписки з рахунку
відповідачки.

Водночас, надані позивачем матеріали
не містять доказів що підтверджували б
факт пред`явлення боржникові ОСОБА_1
доказів переходу до нового кредитора
ТОВ «Росвен Інвест Україна» прав у
зобов'язанні.

Отже, письмові докази свідчать про
відсутність у позивача права звернення
до відповідача у справі з визначеними у
позові вимогами стосовно повернення
кредитної заборгованості.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, дослідивши надані
сторонами у справі документи, оцінивши
їх значення в якості доказів у
вирішенні спору по суті, суд встановив
такі фактичні обставини та відповідні
їм правовідносини.

Згідно з умовами укладеного 24.04.2012 року
між відповідачем ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа
Банк» договору кредиту № 500271620 ПАТ
«Альфа Банк» надав їй кредит у сумі
11791,34 грн. за умовою його погашення в
строк до 27.04.2015 року.

Відповідач виконувала взяті на себе
зобов'язання, визначеними умовами
договору кредиту, з істотними
порушеннями, що призвело до виникнення
простроченої заборгованості за
договором кредиту.

Внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов'язань
за договором кредиту, ПАТ «Альфа Банк»
розпочав процедуру досудового
врегулювання проблемної
заборгованості шляхом телефонних та
письмових повідомлень про
необхідність сплати простроченої
заборгованості. Однак це не дало
належних результатів і прострочена
заборгованість залишалась не
сплаченою.

23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ
«Росвен Інвест Україна» було укладено
договір факторингу № 2013-1, відповідно
до умов якого ПАТ «Альфа Банк»
відступив на користь ТОВ «Росвен
Інвест Україна», своє право вимоги
заборгованості за договором № 500271620
від 24.04.2012 року, укладеним між ОСОБА_1 та
ПАТ «Альфа Банк».

Станом на день укладення цього
договору прострочена заборгованість
ОСОБА_1 складала 20321,19 грн., включаючи в
себе: прострочену заборгованість по
тілу кредиту - 11045,5 грн.; прострочені
відсотки за користування кредитом -
2745,69 грн.; прострочену комісію - 2880 грн;
пеню - 3650 грн. і до сьогоднішнього дня
залишається незмінною.

З метою вирішення питання, щодо сплати
відповідачем простроченої
заборгованості за договором кредиту №
500271620 від 24.04.2012 року, ТОВ «Росвен Інвест
Україна» з підстав, набутих в
результаті укладеного з ПАТ «Альфа
Банком» договору факторінгу,
неодноразово телефонував ОСОБА_1 та
надсилав повідомлення з проханням
здійснити оплату заборгованості, а
також надіслав їй вимогу про погашення
простроченої заборгованості.

Оскільки відповідач належно не
відреагувала на всі вказані дії
позивача, це спонукало його з метою
реалізації законних прав, та захисту
майнових інтересів звертатись до суду
з даним позовом.

Позивач правомірно посилається на ст.512
ч.1 п.1 ЦК України, якою передбачено, що
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст.514 ЦК України, до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ст.525 ЦК України, одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, та ст.526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Однак, суд, з`ясувавши вимоги позивача,
не знайшов належних доказів наявності
у позивача прав на їх пред`явлення.

Так, проаналізувавши доводи сторони
відповідача, встановлено, що наявний у
матеріалах справи «Витяг з реєстру
передачі прав вимоги до Договору
факторингу №2013-1 від 23.12.2013 р., укладений
між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен
Інвест Україна» про наявність
заборгованості за кредитним договором,
не містить належно оформлених
документів про передачу права вимоги -
акта прийому-передачі, виписки з
рахунку відповідачки ОСОБА_1(після
укладення шлюбу - ОСОБА_1), що
відповідачка попередньо письмово
повідомлялась як боржник про заміну
кредитора у зобов'язанні з визначенням
розміру грошової вимоги, яка підлягає
виконанню за договором факторингу.

Перш за все позивачем не надано суду
оригіналів кредитного договору,
договору факторингу, виписок з рахунку
відповідачки.

Представлені письмові матеріали не
містять належних доказів на
підтвердження обставин, вказаних
позивачем в доводах.

Зокрема відсутні докази на
підтвердження переходу до ТОВ «Росвен
Інвест Україна» прав у зобов'язанні за
кредитним договором №500271620 від 24.04.2012р.

Також позивачем не надано підтверджень
факту належного повідомлення
відповідачці про укладення договору
факторингу №2013-1 від 23.12.2013 р.

Позивач не підтвердив свої доводи у
позові первинними бухгалтерськими
документами розрахунків комісії, пені
та інших сум боргу, що унеможливлює
всебічний та об`єктивний аналіз
обставин у справі та суперечить ст.9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16.07.1999 р. №996-ХІV.

У відповідності до ст.514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено за договором або законом.

Положеннями ст.516 ЦК України
передбачено, що заміна кредитора у
зобов'язанні може здійснюватись без
згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків оскільки у цьому разі
виконання боржником свого обов'язку
первісному кредиторові вважається
належним виконанням.

Відповідно до ст.517 ЦК України
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого
обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні.

Згідно з ст.1077 ЦК України за договором
факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь - який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника) -

Відповідно до ст.4 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
до фінансових послуг належать операції
з факторингу.

Зокрема, ст.21 вказаного закону
встановлено, що державне регулювання
ринків фінансових послуг здійснюються
щодо ринків фінансових послуг -
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг (Нацкомфінпослуг).

Згідно з п.13 Положення «Про Національну
комісію, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг», затвердженого Указом
Президента України від 23.11.2011 р.,
Нацкомфінпослуг у межах своїх
повноважень на основі та на виконання
Конституції та законів України, актів
та доручень Президента України, актів
Кабінету Міністрів України видає
розпорядження, організовує і контролює
їх виконання.

Так, відповідно до п.п.1.2 розпорядження
№231 від 03.04.2009 р., зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 23.04.2009 р.
за №0373/16389 «Про віднесення операцій з
фінансовими активами до фінансових
послуг», до фінансової послуги
факторингу віднесено набуття права
грошової вимоги, у тому числі права
вимоги, яке виникне у майбутньому, до
боржників - суб'єктів господарювання за
договором, на якому базується таке
відступлення.

Як вбачається із змісту позову,
позивач, діючи в порушення вказаних
вимог закону, вважає що він на законних
підставах придбав право відступної
вимоги до фізичної особи, а не суб'єкта
господарювання (ОСОБА_1), в той же час, з
огляду на зазначене розпорядження, у
нього не було належних правових
підстав для набуття прав кредитора.

Згідно з ст.10 ч.3 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.11 ч.1 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на встановлені факти, суд
дійшов висновку що, оскільки позовні
вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна» не
мають належного обґрунтування вони не
не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 10-11, 58-60, 212-213 ЦПК
України, ст.ст.514, 516-517, 1077 ЦК України,
ст.ст.4, 21 Закону України «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг», п.13 Положення «Про
Національну комісію, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг», затвердженого
Указом Президента України від 23.11.2011 р.,
п.п.1.2 розпорядження Держфінпослуг №231
від 03.04.2009 р., ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 р.
№996-ХІV, суд, -

вирішив:

У позові ТОВ «Росвен Інвест Україна» до
ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів
за договором факторингу №2013-1 від 23.12.2013
року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк»
та ТОВ «Росвен Інвест Україна», про
відступ на користь останнього
заборгованості ОСОБА_1 за кредитним
договором №500271620 від 24.04.2012 року між нею
та ПАТ «Альфа Банк», відмовити у
повному обсязі заявлених вимог.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернігівської області протягом 10
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя

Борзнянського районного суду
І.І.Тіслюк