Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4207/14
Головуючий у 1 інстанції: Баруліна
Суддя-доповідач: Кримська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючий Кримська О.М.,

Судді Маловічко С.В.

Воробйова І.А.

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою заступника
прокурора Запорізької області на
ухвалу Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 01 вересня 2014 року у
справі за позовом прокурора м.
Запоріжжя в інтересах відкритого
акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_3 про
стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року прокурор м. Запоріжжя
звернувся до суду в інтересах ВАТ
«Запоріжжяобленерго» із позовом до
ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 01 вересня 2014 року позов
прокурора м. Запоріжжя залишено без
розгляду на підставі п.2 ч.1 ст. 207 ЦПК
України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою
суду, заступник прокурора Запорізької
області подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
просить ухвалу суду першої інстанції
скасувати, справу направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду по суті.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Суд першої інстанції, залишаючи позов
прокурора м. Запоріжжя без розгляду
виходив з того, що прокурор не має
повноважень на представництво
інтересів держави в спірних
правовідносинах.

Проте, такі висновку місцевого суду є
передчасними.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України
суд постановляє ухвалу про залишення
заяви без розгляду, якщо заяву від
імені заінтересованої особи подано
особою, яка не має повноважень на
ведення справи.

Відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції
України на прокуратуру покладається
представництво інтересів громадян або
держави в суді у випадках, визначених
законом.

Такі випадки передбачені, зокрема ст.
ст. 20, 36-1 Закону України «Про
прокуратуру», частиною четвертою
статті 136 Кодексу законів про працю
України (звернення до суду із заявою
про стягнення заподіяної матеріальної
шкоди з керівників підприємств,
установ та організацій), ч. 2 ст.45 ЦПК
України, відповідно до якої з метою
представництва інтересів громадянина
або держави в суді прокурор в межах
повноважень, визначених законом,
звертається до суду з позовною заявою
(заявою), бере участь у розгляді справ
за його позовами, а також може вступити
за своєю ініціативою у справу,
провадження у якій відкрито за позовом
інших осіб, на будь-якій стадії її
розгляду, подає апеляційну, касаційну
скаргу, заяву про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами.
При цьому прокурор повинен надати суду
документи, які підтверджують
неможливість громадянина самостійно
здійснювати представництво своїх
інтересів.

Прокурор, який звертається до суду в
інтересах держави, в позовній заяві
(заяві) самостійно визначає, в чому
полягає порушення інтересів держави,
та обґрунтовує необхідність їх
захисту, а також зазначає орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах. У разі відсутності
такого органу або відсутності у нього
повноважень щодо звернення до суду
прокурор зазначає про це в позовній
заяві і в такому разі прокурор набуває
статусу позивача.

Як зазначено у рішенні Конституційного
Суду України № 3-рп/99 від 8 квітня 1999
року прокурори та їхні заступники
подають до суду позови саме в інтересах
держави, а не в інтересах підприємств,
установ і організацій, незалежно від їх
підпорядкування і форм власності.
Державні інтереси закріплюються як
нормами Конституції України, так і
нормами інших правових актів, інтереси
держави відрізняються від інтересів
інших учасників суспільних відносин. В
основі перших завжди є потреба у
здійсненні загальнодержавних
(політичних, економічних, соціальних та
інших) дій, програм, спрямованих на
захист суверенітету, територіальної
цілісності, державного кордону
України, гарантування її державної,
економічної, інформаційної,
екологічної безпеки, охорону землі як
національного багатства, захист прав
усіх суб'єктів права власності та
господарювання тощо.

Інтереси держави можуть збігатися
повністю, частково або не збігатися
зовсім з інтересами державних органів,
державних підприємств та організацій
чи з інтересами господарських
товариств з часткою державної
власності у статутному фонді, проте
держава може вбачати свої інтереси не
тільки в їх діяльності, але й в
діяльності приватних підприємств,
товариств.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про
прокуратуру» повноваження прокурорів,
організація, засади та порядок
прокуратури визначаються Конституцією
України, цим Законом, іншими
законодавчими актами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 вказаного
Закону органи прокуратури України
здійснюють свої повноваження на
підставі додержання Конституції
України та чинних законів.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про
прокуратуру» прокуратура не підміняє
органи відомчого управління та
контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

Пунктом 1.1 Статуту ВАТ
«Запоріжжяобленерго» визначено, що
товариство створено відповідно до
рішення Загальних зборів акціонерів
від 25.04.2000 року з Державної акціонерної
енергопостачальної компанії
«Запоріжжяобленерго», заснованої
відповідно до наказу Міністерства
енергетики та електрифікації України
від 3 липня 1995 року №115 та Указу
Президента України від 4 квітня 1995 року
№282/95 «Про структурну перебудову в
електроенергетичному комплексі
України» (а.с.58).

Згідно інформаційної довідки ПАТ
«Національний депозитарій України»
№48813 від 04.03.2014 року державі Україна в
особі Фонду державного майна України
належить 60,2475% у статутному капіталі
ВАТ «Запоріжжяобленерго» (а.с.85-86).

Фонд державного майна України є
центральним органом виконавчої влади
із спеціальним статусом ( ст.. 1 Закону
України «Про Фонд державного майна
України»)

Постановляючи ухвалу про залишення без
розгляду позовної заяви, суд першої
інстанції не дослідив суб'єктний склад
учасників судового розгляду, підстави
представництва у суді інтересів
держави, та не звернув уваги на те, що
прокурор може звертатись до суду з
позовом в межах, наданих йому ст. 121
Конституції України, ст. 45 ЦПК України,
ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру»
повноважень, в інтересах держави
України, не підміняючи самих
заінтересованих осіб.

Наявність цивільної процесуальної
дієздатності у юридичної особи не є
головним критерієм, який визначає
підстави звернення прокурора в
інтересах держави.

Обґрунтованість заявлених позовних
вимог вирішується під час розгляду
справи по суті.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що висновок місцевого суду про
залишення позову прокурора м.
Запоріжжя без розгляду на підставі п. 2
ч. 1 ст. 207 ЦПК України є передчасним, а
тому оскаржувана ухвала суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
передачею справи для продовження
розгляду.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Запорізької області
задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 01 вересня 2014 року у цій
справі скасувати, направити справу до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: