Справа № 369/2969/14-ц
Провадження № 4-с/369/55/14
УХВАЛА

Іменем України

03.10.2014 року
м. Київ

Києво-Святошинський районний суд
Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Сохань Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи
відділ примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління у м. Києві,
головний державний виконавець Магда
Світлана Григорівна, публічне
акціонерне товариство «Експрес Банк»
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з даною скаргою. Свої вимоги
мотивував тим, що за рішенням суду був
виданий виконавчий лист та
пред'явлений для примусового стягнення
до відділу примусового виконання
рішень УДВС ГУЮ в м. Києві. Разом з тим,
за його касаційної скаргою було
зупинено виконання рішення суду, а
виконавець виніс постанову про
зупинення виконавчого провадження. В
подальшому рішення суду було
скасовано, а справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції. У
порушення вимог закону «Про виконавче
провадження» державний виконавець не
виніс постанову про поновлення
виконавчого провадження та не закрив
його.

Просив суд визнати дії головного
державного виконавця Магди С.Г. щодо
порушенням ст..ст. 39, 49 Закону України
«Про виконавче провадження»;
зобов'язати відділ закрити виконавче
провадження на підставі ч.4 ст.49 Закону
України «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні представник
скаржника підстави та обставини скарги
підтримав. Суду пояснив, що він у
вересні 2014 року знайомився з
матеріалами виконавчого провадження,
провадження не було закрито, що
суперечить чинному законодавству та
порушує права скаржника. Просив
задоволити скаргу.

У судовому засіданні представник ПАТ
«Експрес Банк» проти доводів скарги
заперечував, подав суду письмові
заперечення. Просив відмовити в
задоволенні скарги.

У судове засідання державний
виконавець відділ примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління у м. Києві не з'явивсь. Про
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином. Причини
неявки суду не повідомив. Клопотань про
відкладення розгляду справи до суду не
надходило.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що у задоволенні скарги слід
відмовити з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутись до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією чи
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
права чи свободи.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Ст. 6 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлюються гарантії
прав фізичних і юридичних осіб у
виконавчому провадженні: державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб; державний виконавець
роз'яснює особам, які беруть участь у
виконавчому провадженні або
залучаються до проведення виконавчих
дій, їхні права згідно з вимогами цього
Закону.

Рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця можуть бути
оскаржені в порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону.

При розгляді скарги встановлено, що
рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 14
травня 2012 року стягнено на користь ПАТ
«Експерс Банк» з ОСОБА_1 заборгованість
в розмірі 5 050 000 грн.. Ухвалою колегії
суддів Апеляційного суду Київської
області від 01 жовтня 2012 року рішення
суду залишено без змін.

З пояснень сторін встановлено, що після
набранням рішення суду законної сили,
представником ПАТ «Експрес Банк» був
отриманий виконавчий лист та
пред'явлений для примусового виконання
до відділу примусового виконання
рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління у м. Києві.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець виносить вмотивовану
постанову про зупинення виконавчого
провадження з підстав, передбачених
статтями 37 і 38 цього Закону, яка
затверджується начальником або
заступником начальника відділу,
якому підпорядкований державний
виконавець. Постанову про зупинення
виконавчого провадження з підстав,
передбачених пунктами 1-17 частини
першої статті 37 цього Закону, державний
виконавець виносить не пізніше
наступного робочого дня, коли йому
стало відомо про такі обставини, а з
підстави, передбаченої пунктом 18
частини першої статті 37 цього Закону, -
у день надіслання виконавчого
документа до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів. Копія постанови
надсилається сторонам у триденний
строк

Виконавче провадження зупиняється
у випадках, передбачених: пунктами 1
і 2 частини першої статті 37 цього
Закону, - до визначення
правонаступників боржника або
призначення опікуна недієздатному
боржникові; пунктами 3, 4, 6-10 і 12-14
частини першої статті 37 цього Закону,
пунктами 2-5 частини першої статті 38
цього Закону, - до закінчення строку дії
зазначених обставин; пунктами 5 і 11
частини першої статті 37 цього Закону,
пунктом 1 частини першої статті 38 цього
Закону, - до розгляду питання по суті.

Постанова про зупинення виконавчого
провадження може бути оскаржена у
десятиденний строк в порядку,
встановленому цим Законом. Строки
зупинення виконавчого провадження
можуть бути скорочені судом. Протягом
строку, на який виконавче провадження
зупинено, виконавчі дії не
провадяться. Накладений державним
виконавцем арешт на майно боржника, у
тому числі на кошти на рахунках і
вкладах боржника у банках та інших
фінансових установах, не знімається. У
період зупинення виконавчого
провадження державний виконавець має
право звертатися до суду в порядку,
встановленому цим Законом, а також
вживати заходів щодо розшуку боржника
(його майна) або перевірки його
майнового стану.

Після усунення обставин, які стали
підставою для зупинення виконавчого
провадження, державний виконавець
протягом трьох днів з моменту, коли
йому стало про це відомо, зобов'язаний
своєю постановою поновити виконавче
провадження за власною ініціативою
або за заявою стягувача. Копії
постанови надсилаються сторонам у
триденний строк.

При виконанні рішенні суду, за ухвалою
колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ було зупинено виконання рішення
суду до розгляду по суті касаційної
скарги.

Ухвалою колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 13 березня 2013 року рішення та
ухвала апеляційної інстанції
скасовані, справу передано на розгляд
до суду першої інстанції.

За ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає закінченню у разі: визнання
судом відмови стягувача від
примусового виконання рішення суду;
визнання судом мирової угоди між
стягувачем і боржником у процесі
виконання; смерті або оголошення
померлим стягувача чи боржника,
визнання безвісно відсутнім боржника
або стягувача, ліквідації юридичної
особи - сторони виконавчого
провадження, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва; скасування рішення
суду або іншого органу (посадової
особи), на підставі якого виданий
виконавчий документ, або визнання
судом виконавчого документа таким,
що не підлягає виконанню.

З матеріалів справи встановлено, що
постановою головного державного
виконавця від 28 листопада 2013 року
поновлено виконавче провадження та
постановою від 28 листопада 2013 року
закінчено виконавче провадження на
підставі п.4 ч.1 ст. 49, ст.. 50 Закону
України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушенні
права та свободи. Якщо оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби і права чи
свободи заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову у
задоволенні скарги.

Оскільки на час розгляду скарги ОСОБА_1
не надав доказів відкритого
виконавчого провадження за рішенням
суду, яке було скасовано, тому дії
державного виконавця відповідають
чинному законодавству, а доводи скарги
щодо незаконності дії та зобов'язання
відділу ДВС закрити виконавче
провадження надуманими, тому у
задоволенні скарги суд відмовляє.

На підставі зазначеного та керуючись
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України №512/5 від
02 квітня 2012 року, ст. 28 Закону України
«Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 10
Закону України від «Про державну
службу» Постанови Пленуму ВСУ від
26.12.2003 №14, інформаційним лист Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 січня 2013 року за №24-152/0/4-13,
ст. ст. 223, 368, 383-387 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 5 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
Н.С. Пінкевич