У х в а л а

іменем україни

29 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна
В.М.,

Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, за касаційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» на рішення
Виноградівського районного суду
Закарпатської області від 04 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 24 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні
ініціативи» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
посилаючись на те, що у 2006 році
ВАТ «Сведбанк» та відповідач уклали
кредитний договір, згідно з яким
останній одержав кредит у розмірі 100
тис. грн.

Свої зобов'язання за даним договором
позичальник виконував неналежно
внаслідок чого утворилась
заборгованість у розмірі 100 957 грн 14
коп.

На забезпечення виконання грошового
зобов'язання ОСОБА_2 передав банку в
іпотеку належну йому квартиру АДРЕСА_1
та земельну ділянку за цією адресою.

Посилаючись на те, що згідно договорів
відступлення права вимоги до позивача
перейшло право вимоги за іпотечним
договором ТОВ «Кредитні ініціативи»
просило в рахунок погашення
заборгованості звернути стягнення на
предмет іпотеки шляхом реалізації його
на прилюдних торгах.

Рішенням Виноградівського районного
суду Закарпатської області від 04
березня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 24 червня 2014
року, в задоволенні позовних вимог ТОВ
«Кредитні ініціативи» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні
ініціативи» просить скасувати рішення
судів першої та апеляційної інстанцій,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права й
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та ухвалити нове
рішення по суті заявлених вимог не
передаючи справу на новий розгляд.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги підлягають
відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

При вирішенні спору про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
дати оцінку співмірності суми
заборгованості за кредитом із вартістю
іпотечного майна, оскільки згідно зі
ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у
задоволенні позову іпотекодержателя
про дострокове звернення стягнення на
предмет іпотеки може бути відмовлено,
якщо допущене боржником або
іпотекодавцем, якщо він є відмінним від
боржника, порушення основного
зобов'язання чи іпотечного договору не
завдає збитків іпотекодержателю і не
змінює обсяг його прав.

Як роз'яснено в п. 41 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
при вирішенні спору про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
дати оцінку співмірності суми
заборгованості за кредитом та вартості
іпотечного майна, якщо допущене
боржником або іпотекодавцем, якщо він є
відмінним від боржника, порушення
основного зобов'язання чи іпотечного
договору не завдає збитків
іпотекодержателю і не змінює обсяг
його прав. Оскільки вказане положення
закону є оціночним, то суд має належним
чином його мотивувати, співставити
обставини зі змістом цього поняття,
визначитись, чи не суперечить його
застосування загальному змісту та
призначенню права, яким урегульовано
конкретні відносини (зокрема, про право
на першочергове задоволення вимог за
рахунок предмета застави), та врахувати
загальні засади цивільного
законодавства - справедливість,
добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1
ст. 3 ЦК України).

Судами встановлено, що відповідач
неналежним чином виконує умови
укладеного між ним та ВАТ «Сведбанк»
кредитного договору, на забезпечення
виконання якого було укладено договір
іпотеки, в результаті чого утворилася
заборгованість. Відповідно до
укладених договорів ТОВ «Кредитні
ініціативи» набуло право вимоги за
вказаним договором. Сума
заборгованості відповідача перед
позивачем є неспівмірною з вартістю
предмета іпотеки та перевищує суму
боргу в п'ять разів.

Отже, ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ТОВ
«Кредитні ініціативи», суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд,
обґрунтовано виходив із того, що сума
заборгованості за кредитним договором
та вартість іпотечного майна є
неспівмірними, порушення основного
зобов'язання не завдає збитків
іпотекодержателю і не змінює обсяг
його прав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
досліджено обставини справи повно,
зібраним доказам дана оцінка.

Судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, підстав для їх зміни або
скасування не встановлено.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права при їх ухваленні
та в основному зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» відхилити, рішення
Виноградівського районного суду
Закарпатської області від 04 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 24 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
М.В.
Дем'яносов

Судді:
В.М.
Коротун

С.П. Штелик