Номер провадження: 22-ц/785/7767/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Станкевича В. А., Ступакова О. А.

при секретарі Стадніченко А. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житлом, за апеляційною
скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_3, на
рішення Кілійського районного суду
Одеської області від 07. 07. 2014 р.,

в с т а н
о в и л а:

23. 05. 2013 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом про визнання ОСОБА_3 особою, яка
втратила право на проживання у 7/10
частини будівлі, розташованої по
АДРЕСА_1 на підставі ст. ст. 29, 386, 391, 405
ЦПК України тому, що він є власником
цього житла на підставі свідоцтва про
право на спадщину, виданого 18. 05. 2013 р.

Вказав, що після реєстрації шлюбу з 27. 01.
1996 р. він з відповідачкою проживав за
вказаною адресою в будівлі, яка
належала його бабусі, 04. 06. 1997 р.
відповідачка була зареєстрована за
вказаною адресою за місцем проживання
його бабусі як його дружина. 28. 11. 2011 р.
рішенням суду шлюб між ними було
розірвано. З серпня 2011 р. ОСОБА_3 не
проживає в належній йому частині
будівлі і по теперішній час ні разу не
появлялася в будинку по АДРЕСА_1 де він
проживає. Після розпаду сім'ї
відповідач всі свої особисті речі і
спільне нажите майно вивезла.

Рішенням Кілійського районного суду
Одеської області від 07. 07. 2014 р., зі
змінами внесеними ухвалою цього ж суду
від 08. 07. 2014 р. по усуненню описки, позов
ОСОБА_2 задоволено і визнано ОСОБА_3
такою, що втратила право користування
житлом, належним ОСОБА_2 - 7/10 житлового
будинку АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
представника ОСОБА_3, ставиться питання
про скасування рішення суду і
направлення справи на новий розгляд
для продовження розгляду з об'єднаними
позовами. Посилається на те, що після
розірвання шлюбу між сторонами
відповідачка звернулася до суду і на
розгляді суду першої інстанції
знаходиться позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна колишнього
подружжя і про виділення їй на підставі
ст. 344 ЦК України половини житлового
будинку по АДРЕСА_1 відмова судді в
об'єднанні позовів стосовно одно й того
ж будинку між тими ж сторонами,
порушила права і інтереси відповідачки
і вплинула на результат судового
рішення.

Вказано, що позивач отримав право
власності на будинок після смерті
ОСОБА_5 і відповідно до ст. 1218 ЦК України
до спадщини переходять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцю на
момент відкриття спадщини, тобто, й
надання ОСОБА_3 можливості
користуватися цим будинком нарівні з
новим власником відповідно до ст. 405 ЦК
України.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка
в судове засідання осіб, які беруть
участь у справі, не перешкоджає
розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і
перевіривши матеріали справи, судова
колегія приходить до наступного.

Задовольняючи позов про визнання
ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування житлом належним ОСОБА_2 -
7/10 житлового будинку АДРЕСА_1 суд
першої інстанції виходив з положень ст.
405 ч. 2 ЦК України і того, що відповідач з
2011 р. не проживає у вказаному будинку з
причини припинення сімейних стосунків
з позивачем, який з 18. 05. 2013 р., тобто
більше року тому, став власником
вказаного будинку і відповідач більше
року не проживає в будинку нового
власника без поважних причин, а також з
відсутності іншої домовленості між
власником житлового приміщення та
відповідачем.

Проте вказаний висновок суду є
необгрунтованим, спростовується
матеріалами справи і не відповідає
вимогам закону з таких підстав.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону, житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником (ч. 1 статті), член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом (ч. 2
статті).

Судом встановлено, що будинок по
АДРЕСА_1 належав на праві власності
ОСОБА_5 в розмірі 7/10 частки і ОСОБА_6 в
розмірі 1/3 частки.

Позивач ОСОБА_2 зареєстрований за
адресою АДРЕСА_1 з 27. 06. 1991 р., а
відповідач ОСОБА_3 зареєстрована за
цією ж адресою з 04. 06. 1997 р.

Згідно свідоцтва про смерть від 01. 11. 2011
р., виданого відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Кілійського районного управління
юстиції Одеської області, ОСОБА_5
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Рішенням Кілійського районного суду
Одеської області від 28. 11. 2011 р., яке
набрало чинності 09. 12. 2011 р., розірвано
шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2

За свідоцтвом про право на спадщину за
заповітом від 18. 05. 2013 р., посвідченого
державним нотаріусом Кілійської
районної державної нотаріальної
контори, спадкоємцем зазначеного в
заповіті майна ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 р., є позивач ОСОБА_2 і
спадщина, на яку видано це свідоцтво,
складається з 7/10 частин житлового
будинку, який розташований в АДРЕСА_1,
належних спадкодавцю на підставі
рішення Кілійського районного суду від
28. 08. 2008 р. справа № 2-3140/08, зареєстровано
в Реєстрі прав власності на нерухоме
майно за № 25270308, записаного
Комунальним підприємством «Районне
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості» в
книгу № 64 за № 1630. Жиловий будинок
складається з: саман, житлового будинку
літ. А, загальною площею 108,0 кв. м.,
житловою площею 47,0 кв. м. і
господарських будівель, розташований
на земельній ділянці, яка перебувала у
користуванні.

З витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності від 18. 05. 2013 р. наданого
державним нотаріусом Кілійської
районної державної нотаріальної
контори Одеської області видно, що 18. 05.
2013 р. за позивачем ОСОБА_2 зареєстровано
на праві приватної власності 7/10 частки
житлового будинку АДРЕСА_1 і надвірних
споруд за цією адресою.

Вказані обставини сторони у справі не
оспорюють і вони підтверджені
матеріалами справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції не дав належної оцінки
наведеним обставинам та доказам і не
врахував, що позивач ОСОБА_2 набув право
власності на 7/10 частки житлового
будинку АДРЕСА_1 та надвірних споруд за
цією адресою 18. 05. 2013 р. і 23. 05. 2013 р.
звернувся до суду з позовом про
визнання відповідача ОСОБА_3 особою,
яка втратила право користування цим
житлом.

Тобто, з часу виникнення у ОСОБА_2 права
власності на вказане житло і до часу
звернення до суду з позовом про
визнання ОСОБА_3 особою, яка втратила
право користування цим житлом, пройшло
лише декілька днів і не пройшов один
рік, без чого відсутні підстави для
застосування вищевказаного положення
ст. 405 ч. 2 ЦК України, що член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування житлом у разі відсутності
члена сім'ї без поважних причин понад
один рік.

Висновок суду, як на підставу
задоволення позову, про наявність року
відсутності відповідачки у спірному
житловому приміщенні на час ухвалення
рішення суду 07. 07. 2014 р. не ґрунтується
на законі.

Посилання позивача на положення ст. 29,
386, 391 ЦК України мають значення у даному
випадку лише щодо права власника на
звернення до суду з вимогами про
визнання особи такою, що втратила право
користування житлом, яке належить
власнику, але не регулюють питання
визнання особи такою, що втратила право
користування житлом.

У справі відсутні дані, що інші
власники житлового будинку АДРЕСА_1 у
встановленому законом порядку
оспорювали або оспорюють право ОСОБА_3
на користування спірним житлом.

Наведені обставини є визначальними для
вирішення спору у даній справі і тому
не має правового значення посилання
позивача на не проживання відповідачки
у спірному житлі з 2011 р. і висновок суду
першої інстанції про відсутність
домовленості між сторонами щодо
проживання відповідачки, а те, що 28. 11.
2011 р. рішенням суду шлюб між сторонами у
справі було розірвано не є підставою
для визнання відповідачки особою, що
втратила право користування житлом,
власником частини якого позивач став
лише з 18. 05. 2013 р.

При цьому, апеляційний суд враховує
положення ст. 156 ЖК України, що до членів
сім'ї власника будинку (квартири)
належать особи, зазначені в частині
другій статті 64 цього Кодексу, і
припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

За викладених обставин, яким не було
дано належної оцінки, суд першої
інстанції на порушення вищевказаних
правових положень ухвалив рішення про
задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила
право на користування житлом, за
відсутності підстав для цього.

На підставі наведеного апеляційний суд
приходить до висновку, що висновки суду
не відповідають обставинам справи; має
місце порушення і неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, що є підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
про відмову у задоволенні позову
ОСОБА_2

З урахуванням викладених обставин на
підставі вимог ст. ст. 11, 303 ЦПК України
щодо розгляду справи в межах заявлених
позивачем вимог та апеляційної скарги
і відповідно до вимог ст. ст. 303, 309 ЦПК
України апеляційний суд приходить до
висновку, що рішення суду у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житлом, підлягає
скасуванню з ухваленням в цій частині
нового рішення, яким належить
відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 209, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309, 313, 314,
316, 317, 318, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія
суддів,

в и р і ш и л а:

Рішення Кілійського районного суду
Одеської області від 07. 07. 2014 р.
скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право на користування житлом.

Судове рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області А. П.
Бабій

В. А. Станкевич

О. А. Ступаков