У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
Кадєтової О.В.,Остапчука Д.О.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
стягнення аліментів на утримання
дітей, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на
рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 05 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та просила стягнути з
відповідача аліменти на утримання
неповнолітніх дітей у твердій грошовій
сумі в розмірі 2 тис. грн щомісячно до
досягнення повноліття дітей.

Рішенням Баришівського районного суду
Київської області від 15 листопада 2013
року позов ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто
із ОСОБА_7 аліменти на утримання ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 2 тис.
грн щомісячно до досягнення дітьми
повноліття, починаючи з 01 вересня 2013
року. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 05 лютого 2014 року
вказане рішення суду першої інстанції
в частині визначення розміру аліментів
скасовано та ухвалено в цій частині
нове, яким позов ОСОБА_6 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_6 на утримання дітей: ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2,
аліменти в розмірі 1/2 частини від
заробітку (доходу), але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, до
досягнення найстаршою дитиною
повноліття, починаючи з 03 вересня 2013
року. В іншій частині рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить
рішення суду апеляційної інстанції в
частині визначення розміру аліментів
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким зменшити розмір
аліментів, визначивши їх у 1/3 частці від
його сукупного доходу, посилаючись на
неправильне застосування апеляційним
судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з можливості відповідача
сплачувати аліменти в твердій грошовій
сумі враховуючи розмір пенсії, яку
отримує відповідач, як інвалід ІІІ
групи та розмір заробітної плати за
місцем роботи за І та ІІ квартали 2013
року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині розміру аліментів
та ухвалюючи в цій частині рішення про
часткове задоволення позовних вимог,
апеляційний суд виходив з того, що
відповідач має регулярний немінливий
дохід у вигляді заробітної плати та
пенсії, даних про отримання ним частини
доходу в натурі матеріали справи не
містять, а отже аліменти повинні
стягуватись на підставі ч. 1, 2 ст.
184 СК України в розмірі 1/2 частини від
заробітку (доходу), але не менше
30 відсотків прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку, до
досягнення найстаршою дитиною
повноліття.

Проте повністю погодитись з такими
висновками апеляційного суду не можна
з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 22
лютого 1997 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6
укладений шлюб, зареєстрований ВДРАЦС
Баришівського РУЮ у Київській області,
актовий запис №13, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб (а.с. 16).

Від шлюбу сторони мають двох
неповнолітніх дітей: ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копіями свідоцтва про
народження (а.с. 17, 5).

Судами встановлено, що сторони у справі
проживають окремо, неповнолітні діти
проживають разом з матір'ю,
матеріальної допомоги на їх утримання
відповідач в добровільному порядку не
надає.

Відповідачу встановлена ІІІ група
інвалідності загального захворювання
з липня 2009 року, що підтверджується
копією довідки до акта огляду МСЕК
серії КИО-1 № 326012 (а.с. 26), копією
пенсійного посвідчення НОМЕР_1 (а.с. 25)
та відповідно до довідки № від 16
вересня 2013 року, виданого управлінням
ПФУ в Апостолівському районі
Дніпропетровської області (а.с. 27)
відповідач отримує пенсію в розмірі 994
грн на місяць.

З довідки про доходи №05 від 02 грудня 2013
року, виданого ТОВ «Лілія ТВ» (а.с. 54)
вбачається, що ОСОБА_7 працює
оператором відеозапису ТОВ «Лілія ТВ»
(25% ставки) та отримав заробітну плату
за вересень 2013 року в розмірі 2499,
17 грн, за жовтень 2013 року - 2499, 17 грн, за
листопад 2013 року - 831 грн.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН
про права дитини від 20 листопада 1989
року, яка ратифікована Постановою
Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від
27 лютого 1991 року та набула чинності для
України 27 вересня 1991 року, держава
визнає право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батьки
або інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України передбачений
обов'язок батьків утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181
СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

З роз'яснень, викладених у п. 17
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» вбачається, що за
відсутності домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину той із
них, з ким вона проживає, вправі
звернутися до суду з відповідним
позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти
на дитину присуджуються в частці від
заробітку (доходу) її матері, батька (ст.
183 цього Кодексу) або в твердій грошовій
сумі (ст. 184 СК) і виплачуються
щомісячно. Вирішуючи питання щодо
розміру аліментів, суд повинен
ураховувати: стан здоров'я, матеріальне
становище дитини і платника аліментів;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина; інші обставини, що мають
істотне значення. Розмір аліментів на
одну дитину не може бути меншим, ніж
зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому
необхідно мати на увазі, що зміна
законодавства в частині визначення
мінімального розміру аліментів на одну
дитину не є підставою для перегляду
постановлених раніше судових рішень
про їх стягнення. Що ж до максимального
розміру аліментів, які стягуються з
боржника, то відповідно до ч. 3
ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. №
606-XIV «Про виконавче провадження» він не
повинен перевищувати 50 відсотків
заробітної плати цієї особи.

Змінюючи розмір стягнення з
відповідача аліментів, апеляційний суд
переглядаючи рішення суду першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що стягнення аліментів повинно
здійснюватись відповідно до положень
ст. 183 СК України, зокрема, у частці від
заробітку (доходу) батька дітей. Проте,
визначаючись з розміром аліментів,
апеляційний суд зауважив, що з
відповідача на користь позивача на
утримання неповнолітніх дітей
підлягає до стягнення аліменти у
розмірі 1/2 частини від
заробітної плати, не обґрунтувавши
жодним чином таке рішення та залишивши
поза увагою доводи відповідача,
викладені ним у апеляційній скарзі
щодо його сукупного доходу та те, що
такий розмір аліментів є граничним при
стягненні аліментів.

Колегія суддів вважає, що рішення
апеляційного суду повинно бути
скасовано, а справа направлена на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції,
який повинен урахувати зазначене та
вирішити справу з урахуванням
викладених обставин.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 05 лютого 2014 року
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
Д.О. Остапчук