Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2014 Справа №607/7069/14-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана
В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди, посилаючись на те, що 01 червня 2012
року, відповідач, шляхом шахрайства,
заволодів його грошима на суму 5 800 грн.,
чим завдав позивачу, як громадянину
пенсійного віку, віднесеному до ІІ-ї
категорії постраждалих внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС значної
матеріальної шкоди. Позивач, за
рекомендацією працівників ФОП ОСОБА_2,
уклав із ПАТ «ОТП Банк» Договір про
надання споживчого кредиту № від
01 червня 2012 р., згідно умов якого Банк
надав йому, як Позичальнику, споживчий
кредит на придбання товару у ОСОБА_2 на
суму 5 800 грн. на 20 місяців та із сплатою
0,01% річних, комісія 2,25%. На виконання
умов вказаного договору позивач вніс
кошти у сумі 474,36 грн. Однак, ОСОБА_2 не
виконав свої зобов»язання за договором
та не передав ОСОБА_1 товар згідно
специфікації. На даний час, Банк
вимагає повернення кредиту разом з
відсотками в сумі 7 624,45 грн., що для
нього, як пенсіонера та людини похилого
віку, є значною сумою, на повернення
якої потрібен тривалий проміжок часу.
За цей період часу, у зв»язку із
протиправною поведінкою ОСОБА_2,
позивачу було завдано моральної шкоди,
яку він оцінює в сумі 5000 грн. 00 коп. та
яка виразилась в тому, що позивач
зазнав значних душевних страждань та
нервових потрясінь, внаслідок чого
погіршилось його здоров»я.

Просить стягнути із ОСОБА_2 на
його користь завдану йому моральну
шкоду в сумі 5 000 грн., а також 500 грн.
затрачених на правову допомогу.

Представник позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився,
однак подав суду заяву, в якій просить
справу розглядати у його відсутності,
позовні вимоги підтримує повністю та
просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, повторно в
судове засідання не з»явився, з
невідомої суду на те причини, хоча про
день та час розгляду справи
повідомлявся вчасно та належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України
якщо суд не має відомостей про причину
неявки в судове засідання відповідача,
повідомленого належним чином, або
причину неявки визнано неповажною, суд
вирішує справу на підставі наявних у
ній даних чи доказів та постановляє
заочне рішення, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК
України.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд встановив

Згідно вироку Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 18.03.2014 року, який набрав
законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні кримінальних правопорушень,
передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК
України та засуджено на підставі ч.1
ст.70 КК України за сукупністю злочинів
шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим, до
позбавлення волі на строк 03 роки.

Як вбачається із вказаного
вироку, «…01 червня 2012 року ОСОБА_2,
використовуючи невстановлених
слідством найманих працівників, яким
не було відомо про протиправні наміри
останнього, які перебували у с. С.Скалат
Під волочиського району
Тернопільської області, діючи від
імені ФОП ОСОБА_2, уклали із ОСОБА_1
договір індивідуального замовлення,
запевнивши його, що ФОП ОСОБА_2 будуть
виконані умови договору та буде
наданий товар (металопластикових вікна
чи двері), хоча ОСОБА_2 не мав наміру та
можливості виконати покладені на себе
обов»язки та про що не було відомо
найманим працівникам, а замовник, у
свою чергу повинен оплатити кошти у
сумі 5800 грн. ОСОБА_1, шляхом укладення
договору про надання споживчого
кредиту оплатив кошти у сумі 5 800 грн.,
які були перераховані на рахунок
ОСОБА_2 В результаті своїх злочинних
дій, ОСОБА_2 заволодів грошима ОСОБА_1 в
сумі 5 800 грн., чим спричинив останньому
матеріальну шкоду на вказану суму...».

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов»язкові для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

01 червня 2012 року між ОСОБА_1, як
замовником та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2, як виконавцем було
укладено Договір індивідуального
замовлення №1. Згідно умов даного
договору виконавець фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 зобов'язався надати
ОСОБА_1, як замовнику послуги
індивідуального замовлення та
передати товар згідно Додатку до цього
договору (металопластикові вікна та
двері) вартістю 5 800 грн. без урахування
доставки та монтажу, а ОСОБА_1, як
замовник зобов'язався оплатити
вартість товару. Виконавець (ФОП ОСОБА_2
) зобов'язався в строк 60 діб з моменту
підписання Договору індивідуального
замовлення, передати товар Замовнику.

01 червня 2012 року між ОСОБА_1, як
Позичальником та ПАТ «ОТП Банк», як
Кредитором укладено Договір про
надання споживчого кредиту №, у
відповідності до умов якого ФОП ОСОБА_2
реалізує товари в рамках споживчого
кредитування. За умовами договору, Банк
надав ОСОБА_1 споживчий кредит на
загальну суму 5 800 грн. на таких умовах:
на придбання товару у продавця - ФОП
ОСОБА_2 шляхом проплати за товар в сумі 5
800 грн. терміном на 20 місяців.

ОСОБА_1, як замовником виконано
умови Договору індивідуального
замовлення №1 від 01 червня 2012 року,
оплачено продавцеві ФОП ОСОБА_2
вартість товару в сумі 474,36 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає, зокрема, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв»язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім»ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК
України, моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» надано
визначення моральної шкоди, під якою
розуміються втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб. Згідно
пункту 3 Постанови визначено, що
відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема,
у моральних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушення
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.
Пунктом 9 зазначеної Постанови
передбачено, що розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних, тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення).
Зокрема враховуються стан здоров"я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації.

Визначаючи розмір моральної
шкоди, яка підлягає до відшкодування
позивачу

ОСОБА_1, суд виходить із тих обставин, що
шкода завдана в результаті
кримінального

правопорушення, у вчиненні якого
визнано винним відповідача по справі
ОСОБА_2,

доведеність наявного причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні, факту перенесених
моральних страждань з приводу
злочинних дій відповідача, не
відшкодування відповідачем в
добровільному порядку завданої
матеріальної шкоди, вважає, що позовні
вимоги про відшкодування моральної
шкоди підлягають до часткового
задоволення в розмірі 3000 грн.

Згідно ч. 1 статті 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково,
судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до статті 79 ЦПК
України, судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи. До витрат, пов'язаних
з розглядом судової справи, зокрема,
належать витрати на правову допомогу.

Згідно ч. 2 статті 84 ЦПК України,
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Відповідно до статті 1 Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах», розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Суд вважає, що позовні вимоги про
стягнення витрат на правову допомогу
підлягають до задоволення, оскільки
позивачем надано суду квитанцію до
прибуткового касового ордера №11 від
07.05.2014 року, за якою останнім оплачено
кошти на правову допомогу в сумі 500 грн.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, ст.88, 213, 214, 215 ЦПК України,
ст.ст. 16, 23, 1166, 1167 ЦК України, Постановою
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 року №4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах», Законом
України «Про захист прав споживачів»,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.,
моральної шкоди, а також 500 (п»ятсот)
грн. 00 коп. затрачених позивачем на
правову допомогу.

У задоволенні решти позовних
вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь
держави 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
судового збору.

Рішення може бути переглянуте
Тернопільським міськрайонним судом за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан