АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у І інстанції: Новак Р.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого: Корчевного Г.В.,

Суддів: Лапчевської О.Ф.,
Слободянюк С.В.,

при секретарі: Меєчко Д.П.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
прокурора Солом'янського району м.
Києва на ухвалу Печерського районного
суду м. Києва від 08 липня 2014 року у
справі за позовом прокурора
Солом'янського району м. Києва, в
інтересах Київської міської державної
адміністрації, Київської міської
клінічної лікарні №17 до ОСОБА_1 про
стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року Позивач звернувся до
суду з зазначеною позовною заявою до
відповідача про стягнення коштів, а
саме витрат на лікування.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 08 липня 2014 року позовну заяву
прокурора Солом'янського району м.
Києва, в інтересах Київської міської
державної адміністрації, Київської
міської клінічної лікарні №17 до ОСОБА_1
про стягнення коштів повернуто
позивачу для подання до належного суду.

Не погодившись з вказаною ухвалою,
прокурор Солом'янського району м.
Києва подав апеляційну скаргу, в якій
просить ухвалу суду скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Вказує, що суд ухвалив
оскаржувану ухвалу з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та з порушенням норм
процесуального права.

Посилається, що місцем скоєння
відповідачем злочину та місцем
завдання шкоди в результаті цього
злочину потерпілій ОСОБА_2, здійснено
на території Солом'янського району м.
Києва, а позов пред'являється в
інтересах держави в особі Київської
міської державної адміністрації,
Київської міської клінічної лікарні
№17, яка за своїм процесуальним
статусом є позивачем і територіальне
місцезнаходження якої Печерський
район м. Києва, і при зверненні з
вказаним позовом прокурор керувався
правилами підсудності за вибором
позивача, які передбачені ст. 110 ЦПК
України

Зазначає, що прокурором Солом'янського
району м. Києва в інтересах держави в
особі Київської міської клінічної
лікарні №17 було подано позовну заяву
про відшкодування витрат на
стаціонарне лікування потерпілого від
злочину з дотриманням правил
підсудності передбачених чинним
цивільно - процесуальним
законодавством.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
апеляційного оскарження, дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач ОСОБА_1 перебуває
(знаходиться) за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстрований: АДРЕСА_2.

Постановляючи оскаржувану ухвалу,
районний суд керувався тим, що місцем
завдання шкоди ОСОБА_2, являється
проспект Відрадний в м. Києві, що
територіально не відноситься до
Печерського району м. Києва. Крім того,
шкоду здоров'ю було завдано
громадянину ОСОБА_2, який не являється
позивачем по справі, а не Київській
міській клінічній лікарні №17.

Колегія суду не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на таке.

Відповідно до ст. 121 Конституції
України на органи прокуратури України
покладається представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України
«Про прокуратуру» підставою
представництва в суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави.

Згідно до ч. 7 ст. 128 Кримінального
процесуального кодексу України особа,
яка не пред'явила цивільного позову в
кримінальному провадженні, а також
особа, цивільний позов якої залишено
без розгляду, має право пред'явити його
в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 1206 ЦК України особа, яка
вчинила злочин, зобов'язана
відшкодувати витрати закладові
охорони здоров'я на лікування
потерпілого від цього злочину.

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви, на підставі ст. 291 Кримінального
процесуального кодексу України
прокурором, який бере участь у
кримінальному провадженні,
затверджено обвинувальний акт у
кримінальному провадженні за фактом
вчинення ОСОБА_1 кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України, внесеним у Єдиний реєстр
досудових розслідувань за №0014321
від 20.12.2013р.

З матеріалів обвинувального акту
вбачається, що ОСОБА_1 своїми діями, які
виразилися у порушенні правил безпеки
дорожнього руху особою, яка керує
транспортним засобом, спричинив
потерпілій тяжке тілесне ушкодження,
тобто вчинив кримінальне
правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286
КК України.

Крім того, відповідно до інформації
Київської міської клінічної лікарні №
17 від 10.01.2014 р. ОСОБА_2 перебувала на
лікуванні в Київській міській
клінічній лікарні № 17 з 06.12.2013 р. по
23.12.2013 р.

Витрати на її лікування склали 9920, 52
грн.

Вказаний розрахунок проведено
Київською міською клінічною лікарнею
№17 відповідно до Постанови КМУ «Про
затвердження Порядку обчислення
фактичних витрат закладу охорони
здоров'я на стаціонарне лікування
потерпілого від злочинного діяння та
зарахування стягнених з винних осіб
коштів до відповідного бюджету і їх
використання» від 16.07.1993 за № 545.

Суд першої інстанції, постановляючи
оскаржувану ухвалу, передчасно виходив
з того, що за правилами загальної
підсудності у відповідності зі ст. 109
ЦПК України позови до фізичної особи
пред'являються в суд за зареєстрованим
місцем її проживання або за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування.

Однак згідно з ч. З ст. 110 ЦПК України
позови про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи, чи
шкоди, завданої внаслідок скоєння
злочину, можуть пред'являтися також за
зареєстрованим місцем проживання чи
перебування позивача, або за місцем
завдання шкоди.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з доводами апеляційної
скарги, що місцем скоєння відповідачем
злочину та місцем завдання шкоди в
результаті цього злочину потерпілій
ОСОБА_2, здійснено на території
Солом'янського району м. Києва, однак
позов пред'являється в інтересах
держави в особі Київської міської
державної адміністрації, Київської
міської клінічної лікарні №17, яка за
своїм процесуальним статусом є
позивачем і територіальне
місцезнаходження якої Печерський
район м. Києва.

Відтак при зверненні з вказаним
позовом прокурор вірно керувався
правилами підсудності за вибором
позивача, які передбачені ст. 110 ЦПК
України.

Враховуючи вищевказане, колегія суду
приходить до висновку, що позовну заяву
про відшкодування витрат на
стаціонарне лікування потерпілого від
злочину було подано прокурором
Солом'янського району м. Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської клінічної лікарні №17 з
дотриманням правил підсудності,
передбачених чинним цивільно -
процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Враховуючи викладене та оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
передчасними висновки районного суду
про наявність правових підстав для
повернення позовної заяви позивачу для
звернення до належного суду.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаний або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Як
закріплено в ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

За таких підстав, ухвалу суду
першої інстанції слід скасувати та
направити справу на новий розгляд до
Печерського районного суду міста
Києва.

Тому колегія суду приходить до
висновку, що ухвала Печерського
районного суду міста Києва від 08 липня
2014 року є необґрунтованою та підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 ЦПК України
розглянувши апеляційну скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд скасовує ухвалу і
передає питання на новий розгляд до
суду першої інстанції, якщо останній
порушив порядок, встановлений для його
вирішення.

Керуючись, ст. ст. 303, 304, 307, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора
Солом'янського району м. Києва -
задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 08 липня 2014 року - скасувати,
справу направити на новий розгляд до
Печерського районного суду м. Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: