Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних
справ
Суддя 1-ї інстанції Ломейко В.В.
Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 329/403/13
Справа № 22ц-778/529/14
Р І Ш Е Н НЯ

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних
справ апеляційного суду Запорізької
області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді:
Подліянова Г.С., Дашковська А.В.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора -
адвоката -

________________________________________________________________________
____________________

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Чернігівського районного суду
Запорізької області від 02.12.2013 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Акціонерного товариства "Страхова
група ТАС" про стягнення страхового
відшкодування, матеріальної і
моральної шкоди спричинених
дорожньо-транспортною пригодою, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 та
Акціонерного товариства "Страхова
група ТАС" (далі-Компанія,Товариство)
про стягнення страхового
відшкодування, матеріальної і
моральної шкоди спричинених
дорожньо-транспортною пригодою,
посилаючись на те, що 28.09.2011 року,
відповідач, який керував належним йому
легковим автомобілем НОМЕР_1 на
вул.Леніна в с.м.т.Чернігівка
Запорізької області скоїв
дорожньо-транспортну пригоду (ДТП),
внаслідок чого трапилось зіткнення з
належним позивачу скутером "Хонда". Від
автопригоди мопед пошкоджений.
Матеріальні збитки становлять 4863 грн. 98
коп. Окрім він отримав тяжкі тілесні
ушкодження (лінійний перелом склепіння
черепу, закритий перелом лівого стегна,
закрита черепно-мозкова травма, струс
головного мозку, травми облич та
голови). За обставинами зазначеної
дорожньої пригоди була порушена
кримінальна справа за ч.2 ст.286 КК й за
вироком відповідач визнаний винним у
скоєні золочену, який привів до
описаних наслідків. На лікування були
витрачені кошти у сумі 6195 грн. 45 коп..
Також мав втрати заробітку у сумі 2332
грн. 08 коп., транспорті витрати у
розмірі 335 грн. 53 коп., оплата послуг
експерта у розмірі 220 грн.. Водночас
просив і компенсувати моральну шкоду
на суму 70 000 грн., витрачені кошти у
розмірі 4450 грн. на правову допомогу, у
зв'язку із залученням адвоката у
кримінальній справі та судові витрати.

Рішенням Чернігівського районного
суду Запорізької області від 02.12.2013
року позовні вимоги задоволені
частково. Суд стягнув з відповідача
ОСОБА_2 - франшизу 510 грн., витрати
пов'язані з оцінкою скутера - 149 грн. 92
коп., моральні збитки у розмірі 4000 грн..
Вимоги до Страхової компанії відхилив.

У скарзі позивач прохав скасувати
рішення суду першої інстанції з
ухваленням нового рішення в частині
відмови у присуджених стягнень зі
Страхового Товариства, посилаючись на
те, що суд неправильно визначив
обставини справи, невірно застосував
норми матеріального права, а тому
прийшов до помилкових висновків щодо
відмови у задоволенні заявлених вимог
у цій частині.

В судове засідання представник
Страхової компанії вдруге не прибув.
Направив на адресу суду клопотання про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
з перебуванням представника
відповідача у іншому судовому процесі.

Цивільний Процесуальних Кодекс не
обмежує коло осіб, які можуть з'явитися
в судове засідання та представляти
інтереси юридичної особи. Відповідач
зобов'язаний був направити іншого
представника в судове засідання.

З урахуванням викладеного, суд не
визнає причину неявки позивача до суду
поважною.

До суду не з'явився і відповідач ОСОБА_2,
який у належний спосіб повідомлений
про час і місце слухання справи.

Заслухавши пояснення позивача,
вивчивши матеріали справи, колегія
суддів судової палаті з цивільних
справ апеляційного суду дійшла до
висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК суд апеляційної
інстанції скасовує рішення суду першої
інстанції і ухвалює нове рішення у
разі невідповідності висновків суду
матеріалам справи та неправильного
застосування норм процесуального та
матеріального права.

Судом встановлено, що 28.09.2011 року,
відповідач, який керував належним йому
легковим автомобілем НОМЕР_1 на
вул.Леніна в с.м.т.Чернігівка
Запорізької області скоїв
дорожньо-транспортну пригоду (ДТП),
внаслідок чого трапилось зіткнення з
належним позивачу скутером "Хонда". Від
автоподії мопед отримав значні
технічні ушкодження.

За вироком Чернігівського районного
суду Запорізької області та постановою
Апеляційного суду Запорізької області
від 13.05.2013 року пригода сталася з вини
відповідача ОСОБА_2 (а.с.84,87).

Відповідно до поліса обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 за договором
застрахована Акціонерним товариством
"Страхова група ТАС". Забезпечений
транспортний засіб ВАЗ-21063
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно вказаного Полісу, страховик
взяв на себе обов'язок з відшкодування
шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та
майну третіх осіб в період дії договору
та страхова сума (ліміт
відповідальності) на одного
потерпілого за шкоду, заподіяну майну
складає 50 000 грн., франшиза 510 грн..

Страхування як система захисту
майнових інтересів фізичних, юридичних
осіб та держави - необхідний елемент
соціально-економічної системи
суспільства. Страхування є інститутом
гарантування поновлення майнових
інтересів.

Відповідно до положень ст.979 ЦК України,
ст.16 Закону України "Про страхування"
договір страхування - це письмова угода
між страхувальником і страховиком,
згідно з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування, страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Збитками є витрати, які особа зазнала у
зв'язку з пошкодженням речі, а також
витрати, які вона мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки) (ст.22 ЦК).

Згідно ст.6 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі - Закон) (чинного на
момент скоєння ДТП) страховим випадком
є дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого.

У пункті п.2 ст.33.1 Закону зазначено, що
учасники дорожньо-транспортної
пригоди зобов'язані: вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика,
з яким було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, у випадках, передбачених цим
Законом, МТСБУ про настання
дорожньо-транспортної пригоди.

У системному зв'язку з п.5 ч.1 ст.989 ЦК
України на страхувальника покладено
обов'язок повідомити страховика про
настання страхового випадку у строк,
встановлений договором, правове
значення має повідомлення страховика
про настання страхового випадку у
строк, який дає страховику можливість
дослідити обставини справи та дійти
висновку про визнання його страховим
випадком чи відмову в цьому.

Із статті 33,33.3 випливає, що водії та
власники транспортних засобів,
причетних до дорожньо-транспортної
пригоди, власники пошкодженого майна
зобов'язані зберігати пошкоджене
майно (транспортні засоби) у такому
стані, в якому воно знаходилося після
дорожньо-транспортної пригоди, до тих
пір, поки його не огляне призначений
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
представник (працівник, аварійний
комісар або експерт), а також
забезпечити йому можливість провести
огляд пошкодженого майна
(транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті,
звільняються від обов'язку збереження
пошкодженого майна (транспортних
засобів) у такому стані, в якому воно
знаходилося після
дорожньо-транспортної пригоди, у разі
якщо не з їхньої вини протягом десяти
робочих днів після одержання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду його
уповноважений представник не прибув
до місцезнаходження такого
пошкодженого майна.

Судом встановлено, що водій
забезпеченого транспортного засобу
своєчасно повідомив Страхову компанії
про дорожню подію.

Стаття 20 Закону України "Про
страхування" попереджує, що страховик
зобов'язаний протягом двох робочих
днів, як тільки стане відомо про
настання страхового випадку, вжити
заходів щодо оформлення всіх
необхідних документів для своєчасного
здійснення страхової виплати або
страхового відшкодування
страхувальнику. При настанні
страхового випадку, здійснити страхову
виплату або виплату страхового
відшкодування у передбачений
договором строк.

Отже, чинне законодавство зобов'язує
страховика до активних дій у
цивільно-правових відносинах щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування.

Суд також акцентує, що закон пов'язує
обов'язок страховика здійснити
відшкодування саме зі страховим
випадком, а не з наданням певних
доказів страхувальником.

Частиною 2 статті 1192 ЦК України
передбачено, що розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Страхова подія сталася 28 вересня 2011
року й про це страховику стало завчасно
відомо.

З того часу, Страхове Товариство не
вдалося до здійснення свого обов'язку
окресленого згаданим Законом, в тому
числі, і не провело заходів щодо огляду
пошкодженого скутера, оцінки шкоди та
нарахування страхового відшкодування.

Натомість, потерпілий, за власною
ініціативою, провів оцінку шкоди, яка
за визначенням оцінщика становить - 4863
грн. 89 коп. (Довідка Експерт-сервіс
Авто).

Зважаючи на викладене, на думку суду,
Страхова компанія прийняті на себе
зобов'язання за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, у
цій частині, не виконала.

В такому разі, відсутні перешкоди для
присудження позивачу зі Страхової
компанії страхового відшкодування
пов'язаного із настанням матеріальних
втрат за участю забезпеченого
транспортного засобу за розрахунками
потерпілого.

Щодо вимог про компенсацію моральних
збитків.

Закон України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів"надає
потерпілому право на отримання
моральної шкоди, що полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
потерпілий - фізична особа зазнав у
зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я (ст.23 Закону).

Положення ст.9 п.9.3 Закону (у редакції на
час укладення полісу) визначали, що
розмір страхової суми за шкоду,
заподіяну життю та здоров'ю потерпілих,
становить 51 000 тисяч гривень на одного
потерпілого.

Пунктом 22.3. ст.22 Закону запроваджено, що
потерпілому відшкодовується моральна
шкода не більше ніж 5 відсотків ліміту,
визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього
Закону. Різницю між сумою
відшкодування, визначеною судом, та
сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Викладене обумовлює, що на Страховика
може бути покладений обов'язок на
сплату позивачу 2550 грн. на
відшкодування моральних втрат.

Стосовно заявлених вимог пов'язаних з
лікуванням потерпілого.

У статті 24 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності"
йдеться, що у зв'язку з лікуванням
потерпілого відшкодовуються
обґрунтовані витрати, пов'язані з
доставкою, розміщенням, утриманням,
діагностикою, лікуванням,
протезуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним піклуванням,
лікуванням у домашніх умовах та
придбанням лікарських засобів. Витрати
та необхідність їх здійснення мають
бути підтверджені документально
відповідним закладом охорони здоров'я.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону передбачено, що
для отримання страхового
відшкодування, за шкоду заподіяну
внаслідок ДТП, особа, яка має право на
відшкодування, подає страховику (або
якщо страховик невідомий - МТСБ
України) відповідну заяву.

До заяви додається довідка про ДТП,
довідка відповідних закладів охорони
здоров'я щодо тимчасової втрати
працездатності або довідка
спеціалізованих установ про
встановлення стійкої втрати
працездатності (інвалідності) у разі її
виникнення, інші документи, які мають
відношення до даної ДТП, завірені у
встановленому порядку (п. 35.2 ст. 35
Закону у редакції, що діяла на момент
ДТП).

Позивач твердив що для лікування він
купував лікарські засоби для чого
витратив 6195 грн. 45 коп. та надав суду
копії чеків.

Однак, витрати на лікування та
необхідність їх здійснення мають бути
підтверджені документально
відповідним закладом охорони здоров'я,
а їх розмір визначається на підставі
виданих лікарями рецептів у поєднання
з довідками або рахунками про їх
вартість.

З посиланням на ст.22 України позивач
вважає, що у зв'язку з лікуванням він
був позбавлений можливості працювати
за трудовим договором, а тому
недоотримав заробітну плату у розмірі
2332 грн. 08 коп..

Як видно із довідки підприємства
заявнику нарахована середня заробітна
плата за час лікування його у медичному
закладі (т.1 а.с.28)

У статті 25 Закону записано, що у зв'язку
з тимчасовою втратою працездатності
потерпілим відшкодовуються не
отримані доходи за підтверджений
відповідним закладом охорони здоров'я
час втрати працездатності. Доходи
потерпілого оцінюються в таких
розмірах: для працюючої особи (особи,
яка працює за трудовим договором) - не
отримана середня заробітна плата,
обчислена відповідно до норм
законодавства України про працю

Оскільки потерпілий в порядку
передбаченому законом не звертався до
Страховика про виплату втрат
пов'язаних з лікуванням та тимчасовою
втратою працездатності, таку
можливість він не втратив, то
уявляється, що вимоги з цього питання
заявлені передчасно.

Заявляючи позов про відшкодування 4450
грн., позивач твердив, що ці витрати ним
понесені за надані юридичні послуги
адвоката в межах кримінальної справи.

Оплата юридичних послуг у кримінальній
справі суд не відносяться до витрат,
які відповідно до Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" відшкодовує страховик, та до
матеріальної шкоди, заподіяної
джерелом підвищеної небезпеки, яка
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом.

Щодо стверджувальної моральної шкоди,
яка на думку заявника завдана йому
протиправними діями винного водія та
складає 70 000 грн..

Суд першої інстанції вважав достотнім
грошовим еквівалентом такої грошової
компенсації буде 4000 грн..

Перед усім суд зазначає, що за
обставинами спору позивач має отримати
від Страхової компанії компенсаційні
виплати за отримані моральні
страждання у розмірі 2550 грн..

Таку суму Страхова компанія
погоджується сплатити за рішенням суду
(т-1 а.с.139).

У разі недостатності страхової виплати
для повного відшкодування завданої
шкоди, особа яка застрахувала свою
відповідальність, зобов'язана сплатити
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (ст.1194 ЦК).

Згідно з висновками судово-медичної
експертизи потерпілий під час
дорожньо-транспортної пригоди отримав
травми: тілесні ушкодження (лінійний
перелом склепіння черепу, закритий
перелом лівого стегна, закрита
черепно-мозкова травма, струс
головного мозку, травми облич та
голови).

Відповідно до положень ст.1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

У стаття 1167 ЦК окреслено, що моральна
шкода відшкодовується незалежно від
вини, якщо шкоду завдано ушкодженням
здоров'я внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Моральна шкода компенсується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода компенсується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31
березня 1995 року суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Заявник переконував, що в результаті
ДТП її малолітньому сину була
спричинена моральна шкода, оскільки
він переніс не тільки фізичні
страждання від спричинених тілесних
ушкоджень, але й моральні страждання,
отримав психологічний стрес, а у
зв'язку з тривалим лікуванням та
реабілітаційними заходами, нормальні
життєві устої були порушені.

Моральні страждання, як правило,
виявляються у відчуттях страху, сорому,
приниження, переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, а також в інших,
несприятливих для людини випадках
психологічного дискомфорту.

Отже, під поняттям "моральна шкода"
охоплюється негативні наслідки
немайнового характеру, які заподіяні
фізичній особі внаслідок завданих їй
фізичних, психічних та моральних
страждань, що пов'язані із порушенням
її прав чи охоронюваних законом
інтересів.

Фізичні страждання - це фізичний біль,
функціональний розлад організму, зміни
в емоційно-вольовій сфері, інші
відхилення від звичайного стану
здоров'я, які є наслідком дій
(бездіяльності), що посягають на
немайнові блага або майнові права
громадянина.

Суд наголошує, що моральна, і фізична
шкода після нанесення, по суті є
непоправними і не завжди можуть бути
відшкодовані. Неможливо відшкодувати
(визначити еквівалент) втрати здоров'я,
неможливо відшкодувати почуття страху,
відчуття болю.

При встановленні можливої суми
відшкодування в грошовому еквіваленті
суд зіставляє глибину моральних
страждань і суму заявлених
компенсацій. При цьому враховуються:
загальні страждання, психологічний і
фізичний стан потерпілого, погіршення
функціонування його певних органів.

Глибина переживань, викликаних
ушкодженням здоров'я, ставиться в
залежність від самої особи, тому
призначення компенсації моральної
шкоди полягає і в тому, аби певною мірою
відновити втрату щастя особи і
можливості насолоджуватися життям
тепер і в майбутньому.

Суд відзначає, що на формування
моральної шкоди перш за все впливають
індивідуальні особливості
потерпілого.

У зв'язку з дорожньою пригодою ОСОБА_1
отримав лінійний перелом склепіння
черепу, закритий перелом лівого стегна,
закриту черепно-мозкову травму, струс
головного мозку, травми обличчя та
голови. Тривалий час перебував на
лікуванні (т-1 а.с.8,11,12,13).

З погляду медицини, переломи кісток
тазу - тяжке ушкодження скелета.
Тяжкість травми зумовлена больовим
порогом й експертом віднесена до
ушкоджень середньої тяжкості.

Як відомо, болі зумовлюють інтенсивні
емоційні, неприємні психологічні та
важкі душевні страждання.

Як відомо відповідач вчинив злочинні
дії окреслені у ст.286 ч.2 КК .

Отже, заявлена вимога позивача
пов'язується з фактом заподіяння
злочином моральної шкоди.

Суд може зменшити розмір відшкодування
шкоди, завданої фізичною особою,
залежно від її матеріального
становища, крім випадків, коли шкоди
завдано вчиненням злочину (ст.1193 ЦК).

За наведеною правовою нормою,
фінансовий стан та інші подібні
труднощі фізичної особи не є підставою
для зменшення розміру відшкодовуваної
шкоди, у разі якщо відшкодування
пов'язані зі злочином.

Суд обстоює, що моральні страждання,
спричинені злочином особі, є найбільш
глибокими. Тож при скоєнні злочину
еквівалент завданої шкоди значно
більший ніж за шкоду, завдану під час
цивільно-правових відносин.

У справах про відшкодування шкоди
завданої злочином, у першу чергу мають
задовольнятися інтереси потерпілого.

Проголошення судового рішення про
стягнення значної суми психологічно
позитивно вплине на потерпілого,
зменшить моральну травму, вселить віру
у справедливість та буде однією з форм
нагадуванням винній особі про факт
вчинення протиправної дії.

При визначенні розміру компенсації
моральної шкоди, суд першої інстанції
не прийняв до уваги ступінь фізичних
страждань, які одержав позивач у
зв'язку з протиправними діями
відповідача, і, що втрати морального
характеру привели до суттєвих порушень
його нормального життя.

Як підсумок, аргументи скарги з цього
питання є виправданими.

З точки зору апеляційного суду
достатнім розміром для відшкодування
позивачу моральних збитків буде 22 550
грн..

За таких обставин, суд першої інстанції
не правильно врахував суми
відшкодувань у цій справі, а тому
аргументи скарги є частково
переконливими.

Керуючись ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України,
судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Чернігівського районного суду
Запорізької області від 02.12.2013 року у
цій справі в частині стягнення
франшизи у сумі 510 грн., витрат на
проведення експертизи у розмірі 142 грн.
92 коп. залишити без змін.

Решту рішення скасувати та ухвалити
нове рішення за заявленими вимогами.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного
товариства "Страхова група ТАС"
задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства
"Страхова група ТАС" на користь ОСОБА_1
страхове відшкодування у розмірі 4863
грн. 89 коп..

Стягнути з Акціонерного товариства
"Страхова група ТАС" на користь ОСОБА_1
на відшкодування моральної шкоди 2 550
грн..

В задоволені решти позовних вимог
заявлених до Акціонерного товариства
"Страхова група ТАС" відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на
відшкодування моральної шкоди 20 000 грн..

В задоволені решти заявлених позовних
вимог до ОСОБА_2 відмовити.

Рішення судової колегії може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий: Судді: