печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року Печерський районний суд
м. Києва у складі:

головуючого судді - Остапчук Т.В.
,

при секретарі - Онис К. С.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Правекс-Банк" про припинення
правовідношення

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про
припинення правовідношення . Свої
вимоги обгрунтовує тим, що 25.07.2007р.
уклав кредитний договір № 415-003/07Ф,
відповідно до якого отримав грошові
кошти в розмірі 100000 доларів США для
споживчих потреб строком до 25.07.2010р.
Вважає договір про надання споживчого
кредиту такими, що не відповідають
чинному законодавству, оскільки не
містить обов"язкові умови відповідно
до Закону України "Про захист прав
споживачів" , а саме детального розпису
сукупної вартості кредиту для
споживача з урахуванням відсоткової
ставки за кредитом та вартості всіх
послуг, пов"язаних з одержанням,
обслуговуванням , погашенням кредиту ,
дати видачі кредиту , умови надання
кредиту , згідно правил надання кредиту
. Відповідно до ст.637 ЦК України вважає
договір неукладеним. Представник
позивача в судовому засіданні позов
підтримав , просив задовольнити та
постановити рішення про припинення
правовідносин на підставі кредитного
договору , оскільки є неукладений.

Представник відповідача в судове
засідання не з"явився , просив
розглядати справу в відсутність , надав
письмові заперечення.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача , дослідивши письмові
матеріали справи, приходить до
наступного .

25.07.2007р. між ОСОБА_1 та АКБ "Правексбанк"
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство КБ "Правекс
банк") укладено договір кредиту
№415-003/07Ф . Відповідно до укладеного
договору зобов'язувався надати
позивачу кредит в розмірі 100000 доларів
США, а позивач зобов'язувався повернути
кредит та сплатити відсотки за
користування кредитом в розмірі 15% до
25.07.2010р.

Відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором виконав, надав
позивачу кредитні кошти в іноземній
валюті. На момент укладення кредитного
договору не існувало заборони , яка б
перешкоджала позивачу отримати
грошові кошти в іноземній валюті.

Під час укладання кредитного договору,
сторони чітко розуміли, що курсові
коливання гривні можуть настати, але
позивач обрав валютою кредитування
саме долари США та взяв на себе
зобов'язання повернути кредит в
іноземній валюті. Тому твердження
позивача щодо невідповідності умов
кредитного договору законодавству
України є цілком безпідставними та
такими, що не відповідають чинному
законодавстві України.

З умовами договору про надання
споживчого кредиту позивач
ознайомлений, що підтверджується,
підписаною ним 26.07.2007р. памяткою для
клієнта , вартість всіх сукупних послуг
, графік платежів, копії яких міститься
в матеріалах справи.

Крім того в п.10.7 Кредитного договору
зазначено , що шляхом укладання та
підписання цього договору Позичальник
підтверджує те що він письмово
повідомлений про всі умови надання
кредиту , а також про всі збори, тарифи ,
комісії чи інші елементи вартості
кредиту передбачені ст.11 Закону
України "Про захист прав споживачів"

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит,
сплатити відсотки та інші платежі
передбачені кредитним договором.

Відповідно до ст.638 ЦК України
передбачено -договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сорін має бути
досягнуто згоди .

Статтею 208 ЦК України передбачено
обов"язковість письмової форми
правочину який укладається між
фізичною та юридичною особою.

Правочин вважається таким, що вчинений
в письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами) , що
передбачено ч.2 ст.207 ЦК УКраїни.

Згідно п.14. Постанови № 5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012р. "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин"

При вирішенні спорів про визнання
кредитного договору недійсним суди
мають враховувати вимоги, додержання
яких є необхідним для чинності
правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052,
1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України "Про
захист прав споживачів".Зокрема,
кредитний договір обов'язково має
укладатись у письмовій формі (стаття 1055
ЦК); недодержання письмової форми тягне
його нікчемність та не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його нікчемністю. При
вирішенні справ про визнання
кредитного договору недійсним суди
повинні враховувати роз'яснення,
наведені у постанові Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
2009 року № 9 "Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними".Суди повинні
розмежовувати кредитний договір, який
є недійсним у силу закону (нікчемний)
або може бути визнаний таким у судовому
порядку (оспорюваний) з підстав,
встановлених частиною першою статті 215
ЦК, та кредитний договір, який є
неукладеним (не відбувся), що не може
бути визнаний недійсним, зокрема, у
випадку, коли сторони в належній формі
не досягли згоди щодо хоча б з однієї
його істотної умови або зміст яких
неможливо встановити виходячи з норм
чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1
ЦК).

Таким чином, при підписанні кредитного
договору, всі передбачені чинним
законодавством вимоги для укладення
договорів були дотримані ,а тому не
вбачається підстав стверджувати про
невідповідність їх умов вимогам
законодавства, вважати кредитний
договір неукладеним , на що позивач
посилається у своїй позовній заяві .

Зобов'язання припиняється з підстав,
передбачених договором або законом
(частина перша статті 598 ЦК). Такі
підстави, зокрема, зазначені у статтях
599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з наведеного, відсутні
підстави для визнання кредитного
договору неукладеним, оскільки
договір укладений відповідно до норм
чинного законодавства, позивач
добровільно погодився на його
укладення та не надав доказів
припинення даних правовідносин.

Керуючись ст.ст.536,598,599-601,604-609,638,1054 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 203, 208, 209, 212, 213, 215
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Правекс-Банк" про припинення
правовідношення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Печерський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Остапчук Т.В.