Справа №339/379/14-ц
13 серпня 2014 року м.
Болехівський міський суд
Івано-Франківської області в складі:
головуючого - судді Головенко О.С.
секретаря судового засідання Галів І.Б.
з участю: позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно,-
Позивач звернулася до суду з
позовом про визнання права власності в
порядку спад-кування за законом після
смерті матері ОСОБА_3 на
будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Вимоги
мотивує тим, що будучи спадкоємцем за
законом не може оформити спадщину ,
оскільки нотаріус відмовив їй у видачі
свідоцтва про право на спадщину через
відсутність правовстанолюючих
документів у померлої на належний їй
В судовому засіданні позивачка
підтримала вимоги з підстав,
викладених в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2, брат позивачки, в
судове засідання не з»явився, подав до
суду заяву,в якій просить справу
слухати в його відсутності, позовні
вимоги визнав та не заперечив щодо
Суд, вислухавши пояснення позивача,
дослідивши та оцінивши матеріали
справи в їх сукупності вважає, що позов
підлягає до задоволення з наступних
З матеріалів справи вбачається, що
предметом розгляду справи є
будинковолодіння в АДРЕСА_1,
правовстановлюючі документи на який
ніким не виготовлялися..
З довідки Тисівської сільської ради
від від 22.07.2014 року слідує, що вказаний
житловий будинок згідно записів у
погосподарській книзі №14 був
зареєстрований за матір'ю позивача -
Відповідно до технічного паспорту
вказаний житловий будинок був
збудований у 1956 роки (а.с.9).
За встановлених обставин суд прийшов
до висновку, що даний будинок був
збудований у 1956 році, і згідно до
діючого на той час законодавства у
ОСОБА_3 виникло право власності на
вказане нерухоме майно, про що
свідчить те, що такий був
зареєстрований в погосподарській
книзі сільської ради (Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу України від 13
грудня 1995року №56 , передбачала
обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у погосподарських книгах (п. 20
Інструкції, тобто записи у
погосподарських книгах визнавались в
якості актів органів влади (публічних
актів), що підтверджують право
приватної власності.)
В подальшому, як встановлено судом,
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що
підтверджується свідоцтвом про смерть
і після її смерті відкрилась
спадщина на вказане будинковолодіння,
власником якого вона була.
Через відсутність заповіту
спадкування здійснюється за законом
між її дітьми : ОСОБА_1, позивачем та
ОСОБА_2, відповідачем.
Як зазначено в ст. 1216 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи , яка померла (спадкодавця) до
іншої особи (спадкоємця).
Згідно з положеннями частин 1,2 ст. 1220,
ч.1 ст.1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи,
часом відкриття спадщини в такому
випадку є день смерті особи.
Спадкоємцями можуть бути фізичні
особи, які є живими на час відкриття
cпадщини. Право на спадкування виникає
у день відкриття спадщини.
Частинами 1,3 ст. 1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК
передбачено, що спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
вважається таким, що прийняв спадщину,
якщо протягом строку, встановленого
ст.1270 Кодексу він не заявив про відмову
від неї. Спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. Для прийняття
спадщини встановлюється строк шість
місяців, який починається з часу
За змістом зазначених норм прийняття
особою спадщини обумовлюється або
постійним проживанням спадкоємця із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, або, в разі відсутності
наведених вище обставин, поданням до
нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини у визначений ч.1
Відповідач, син померлої ОСОБА_3, не
прийняв спадщину і на неї не претендує ,
про що свідчить подана ним заява.
Позивачка , будучи спадкоємцем за
законом, проживала із спадкодавцем на
час її смерті, а тому вона вважається
такою, що прийняла спадщину у вигляді
на будинковолодіння після смерті
ОСОБА_3 і вона належить їй з часу її
У видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом позивачу
відмовлено через відсутність
встановлюючого документу на
будинковолодіння, що належала ОСОБА_3
Згідно технічного паспорту дане
будинковолодіння складається: із
житлового будинку "А",площею 46.2 кв.м.,
стайні "Б", площею 20.0 кв.м., стодоли "В" ,
На підставі наведеного, ст.ст. ст. 1268,1273,
ст. 386 ЦК України, керуючись ст.ст. 214,215
ЦПК України,суд,-
Визнати за ОСОБА_1 право власності
на будинковолодіння по АДРЕСА_1, яке
складається згідно технічного
паспорту: із житлового будинку
"А",площею 46.2 кв.м., стайні "Б", площею 20.0
кв.м., стодоли "В" , площею 15.6 кв.м.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Якщо особи, які брали участь в
справі , не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, то вони можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
О.С.Головенко