Справа № 509/2380/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області в складі
:

головуючого судді Бичковського Є.Л.

при секретарі Ауловій Л.Г

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт Овідіополь
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про
визнання договору купівлі-продажу
удаваним в частині зазначення покупця,
визнання покупцем, визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
земельну ділянку, визнання права
власності та виселення,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом посилаючись на
те, що у 2008 році він вирішив придбати
для себе житло поблизу промтоварного
ринку "Сьомий кілометр". Для цього він
звернувся до ОСОБА_10, яка є головою ОГСТ
"Консервщик", що розташований на землях
Прилиманської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
області. З наданих ОСОБА_10 пропозицій
він обрав та погодився на придбання
садового будинку під НОМЕР_1 у ОГСТ
"Консервщик", а з його власником третьою
особою ОСОБА_3 він домовився про ціну,
строки та інші умови здійснення
купівлі-продажу, в тому числі щодо
зазначення у договорі як покупця
відповідача ОСОБА_2

03 листопада 2008 року він купив у ОСОБА_3
садовий будинок з господарчими
будівлями та спорудами під НОМЕР_1 за
адресою: АДРЕСА_1, та за це нерухоме
майно особисто сплатив продавцю 271027
гривень, які ОСОБА_3 отримала від нього
повністю у присутності ОСОБА_10 У
договорі купівлі-продажу покупцем було
зазначено відповідача, але одночасно
нотаріусом була посвідчена
довіреність ОСОБА_2 на здійснення від
його імені позивачем будь-яких дій з
оформлення документів та
розпорядження зазначеним садовим
будинком. Крім цього, у той же день 03
листопада 2008 року позивач вступив у
члени ОГСТ "Консервщик". Після
придбання садового будинку він
вселився у це придбане ним житло та
постійно проживав у ньому протягом
2009-2012 років. Як власник будинку він
проводив у ньому роботи з
електрифікації та забезпечення
водовідведення, необхідні ремонтні
роботи, здійснював оплату комунальних
послуг та членських внесків у
кооператив.

Позивач просить суд:

- визнати договір купівлі-продажу
садового будинку з господарчими
будівлями та спорудами під НОМЕР_1 за
адресою: АДРЕСА_1, укладений 03 листопада
2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 удаваним з
моменту його укладення в частині
зазначення покупцем ОСОБА_2;

- визнати позивача покупцем за цим
договором купівлі-продажу 03 листопада
2008 року;

- визнати недійсним свідоцтво про
право власності САЕ №918169 від 18 квітня
2013 року від імені ОСОБА_2;

- визнати право власності позивача
на садовий будинок з господарськими
будівлями та спорудами під НОМЕР_1 за
адресою: АДРЕСА_1;

- визнати право власності позивача
на земельну ділянку та садовий будинок
за адресою: АДРЕСА_1, НОМЕР_1;

- усунути перешкоди у користуванні
власністю шляхом виселення
відповідача ОСОБА_2 з садового будинку
за адресою: АДРЕСА_1, НОМЕР_1.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримала та просила
його задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнав та проти його
задоволення заперечував посилаючись
на те, що обставини, на які посилається
позивач в обґрунтування свого позову,
вже були предметом судового
дослідження по справі за позовом
ОСОБА_1 до його довірителя ОСОБА_2 про
визнання договорів купівлі-продажу
садового будинку та земельної ділянки
від 03 листопада 2008 року недійсними. Так
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області у своїй ухвалі від 26
березня 2014 року зазначила, що сам по
собі факт видачі у день укладення
оспорюваного договору ОСОБА_2 на ім'я
позивача довіреності з правом
розпорядження садовим будинком та
земельною ділянкою не є доказом того,
що зазначене майно було придбано саме
для позивача та за рахунок його коштів.
У відповідності до ч.2 ст.59 ЦПК України
та ст.208 ЦК України факт оплати вартості
земельної ділянки та садового будинку
саме позивачем не може бути
підтверджений показаннями свідків.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином.

Вислухавши пояснення представників
сторін, показання свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, дослідивши матеріали
даної цивільної справи та цивільної
справи Овідіопольського районного
суду Одеської області №2/509/4863/13 за
позовом ОСОБА_1 до його довірителя
ОСОБА_2 про визнання договорів
купівлі-продажу садового будинку та
земельної ділянки недійсними, суд
вважає, що даний позов підлягає повному
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.202 ЦК України правочином
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ст.626 ЦК
України).

Відповідно до ст.625 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно з ст.235 ЦК України удаваним є
правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили. Якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Згідно з п.25 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
2009 року № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» за удаваним
правочином (ст. 235 ЦК України) сторони
умисно оформляють один правочин, але
між ними насправді встановлюються інші
правовідносини. На відміну від
фіктивного правочину, за удаваним
правочином права та обов'язки сторін
виникають, але не ті, що випливають зі
змісту правочину. Встановивши під час
розгляду справи, що правочин вчинено з
метою приховати інший правочин, суд на
підставі ст. 235 ЦК України має визнати,
що сторонами вчинено саме цей правочин,
та вирішити спір із застосуванням норм,
що регулюють цей правочин. Якщо
правочин, який насправді вчинено,
суперечить закону, суд ухвалює рішення
про встановлення його нікчемності або
про визнання його недійсним.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.2 ст.59, ч.ч. 1, 4
ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести допустимими та належними
доказами ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом, доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд, крім іншого,
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Таким чином, заявляючи вимогу про
визнання правочину удаваним в силу ст.60
ЦПК України позивач має довести: 1) факт
укладання правочину, що за його думкою
є удаваним, 2) спрямованість волі сторін
в удаваному правочині на встановлення
інших цивільно-правових відносин, ніж
ті, які передбачені правочином, 3)
настання між сторонами інших прав та
обов'язків, ніж ті, що передбачені
удаваним правочином.

У судовому засіданні встановлено, що 03
листопада 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
було укладено договір купівлі-продажу,
який посвідчений приватним нотаріусом
Овідіопольського районного
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_8 та зареєстрований у реєстрі за
№2002.

Відповідно до п.1 зазначеного договору
ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 купив садовий
будинок з господарчими будівлями та
спорудами за адресою: АДРЕСА_1,
буд.НОМЕР_1, який складається з садового
будинку літ."А-2,А(1),а", загальною площею
93,0 кв.м, та споруд №1-4, що розташовані на
земельній ділянці площею 600 кв.м, яка
належить продавцю на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серії ІІІ-ОД №085104,
виданого Прилиманською сільською
радою 21 травня 2001 року.

Згідно з п.2 зазначеного договору
купівлі-продажу продаж вчинено за 271027,00
гривень, які продавець ОСОБА_3 отримала
від покупця ОСОБА_2 повністю до
підписання цього договору.

Після укладання договору
купівлі-продажу відповідач ОСОБА_2 тут
же видав на позивачеві довіреність на
право здійснення від його імені дій
щодо:

- оформлення документів на право
власності та на ім'я ОСОБА_2 отримання
державного акту на право власності на
земельну ділянку площею 0,006 га під
НОМЕР_1 у ОГСТ "Консервщик";

- укладання та підписання
попереднього договору щодо продажу
садового будинку та земельної ділянки
під НОМЕР_1 у ОГСТ "Консервщик" за ціною
та умовах за своїм розсудом;

- оформлення та отримання на ім'я
ОСОБА_2 кредиту на будь-яких умовах за
своїм розсудом, у будь-якому розмірі та
на будь-який строк, укладання та
підписання від імені відповідача
договору кредиту, в якості
забезпечення за яким виступатиме
земельна ділянка та садовий будинок з
господарчими будівлями та спорудами
під НОМЕР_1 у ОГСТ "Консервщик";

- продажу за ціною та на умовах за
своїм розсудом земельної ділянки та
садового будинку з господарчими
будівлями та спорудами під НОМЕР_1 у
ОГСТ "Консервщик";

- передачі в іпотеку садового
будинку та земельної ділянки під
НОМЕР_1 у ОГСТ "Консервщик" в
забезпечення зобов'язань ОСОБА_2 або
інших третіх осіб, за оцінкою та на
умовах за своїм розсудом;

- бути представником в будь-яких
страхових компаніях та установах з
питань оформлення будь-яких договорів
страхування земельної ділянки під
НОМЕР_1 у ОГСТ "Консервщик" з правом
отримання страхових виплат;

- бути представником у відповідних
органах, установах та організаціях, в
тому числі в органах нотаріату, в
страхових компаніях, в будь-якому
банку, в органах експертизи та
земельних ресурсів з питань, пов'язаних
з передачею в іпотеку земельної
ділянки під НОМЕР_1 у ОГСТ "Консервщик".

Така довіреність була посвідчена
приватним нотаріусом Овідіопольського
районного нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_8 та
зареєстрована у реєстрі за №2011.

Також 03 листопада 2008 року позивач
вступив в члени ОГСТ "Консервщик", що
підтверджується членською книжкою
садовода НОМЕР_1 на ім'я позивача та
поясненнями свідка ОСОБА_10

Так, допитана у судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_10 пояснила суду, що
вона є головою масиву "Весняний" ОГСТ
"Консервщик" та у 2008 році до неї
звернувся відповідач ОСОБА_2 з
проханням запропонувати садовий
будинок для придбання його
другом-кітайцем. У подальшому вона
познайомилася з ОСОБА_1 та показувала
йому садові будинки, які знаходилися у
продажу. При цьому був також присутній
ОСОБА_2, але він діяв тільки як
перекладач та допомагав ОСОБА_1, який
врешті-решт обрав для придбання
садовий будинок ОСОБА_3 Свідок також
була у нотаріальній конторі при
укладенні договору та бачила як ОСОБА_1
рахувал кошти та розраховувався з
ОСОБА_3 за садовий будинок. При цьому
були присутні також ОСОБА_2 та донька
продавця. Умови договору були
роз'яснені нотаріусом не тільки
сторонам цього договору, але й ОСОБА_1.
Саме за пропозицією свідка ОСОБА_2
погодився та видав ОСОБА_1 довіреність
на право розпорядження придбаним
майном. Після укладання договору
ОСОБА_1 вступив в члени ОГСТ
"Консервщик", здійснював у будинку
ремонтні роботи, оплатив підключення
до мережі газопостачання, а потім
вселився у цей будинок та проживав у
ньому 4 роки. Десь півтори роки тому при
зустрічі з ОСОБА_1 останній розповів їй,
що ОСОБА_2 вигнав його з будинку.
Позивач завжди сплачував членські
внески до ОГСТ "Консервщик" та
продовжує їх сплачувати до нинішнього
часу. ОСОБА_2 не є членом ОГСТ
"Консервщик" та членські внески ніколи
не сплачував.

В членській книжці садовода НОМЕР_1
ОГСТ "Консервщик на ім'я позивача є
відмітки про сплату ним членських
внесків за 2008-2013 роки та сплату 06 травня
2010 року цільового внеску на заміну
центрального водопроводу.

Ці обставини щодо постійного
проживання позивача у садовому будинку
під НОМЕР_1 у ОГСТ "Консервщик" з 2009 року
по 2012 рік підтвердили у судовому
засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Так, свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні
показала, що її земельна ділянка у ОГСТ
"Консервщик" безпосередньо межує з
ділянкою НОМЕР_1 та у 2008 році вона
познайомилась з ОСОБА_1, який сказав що
буде її сусідом, але жити в цьому
будинку з сім'єю він буде тільки в
літку. Нинішнього сусіда вона знає як
Вадика та він проживає у будинку під
НОМЕР_1 вже два роки.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні
показав, що він також проживає в ОГСТ
"Консервщик" та знайомий з позивачем як
сусідом з 2008 року, коли останній почав
робити ремонт у будинку під НОМЕР_1.
Позивач розповідав йому про те, що
купив цей будинок та буде в ньому жити.
На межі їх ділянок свідок будував
паркан та позивач оплатив йому частину
пов'язаних з цим витрат. Свідок
пропонував позивачеві бригаду
будівельників для проведення
ремонтних робіт у будинку, але позивач
не досяг з будівельниками згоди щодо
розміру оплати їх роботи. Після
закінчення ремонту будинку позивач
проживав у цьому будинку 3-4 роки та у
цей період на прохання позивача свідок
декілька разів передавав від позивача
голові кооперативу грошові кошти як
оплату за використану воду та членські
внески. В нинішній час у будинку під
НОМЕР_1 проживає відповідач.

Судом також був досліджений звукозапис
перебігу судового засідання по
цивільний справі Овідіопольського
районного суду Одеської області
№2/509/4863/13 за позовом ОСОБА_1 до його
довірителя ОСОБА_2 про визнання
договорів купівлі-продажу садового
будинку та земельної ділянки
недійсними, під час якого третя особа
по цій справі ОСОБА_3 надала суд
пояснення у якості відповідача та
пояснила, що ОСОБА_10 познайомила її з
ОСОБА_2, який розповів їй про те, що його
друг-кітаєць бажає придбати її садовий
будинок під НОМЕР_1 у ОГСТ "Консервщик".
Вона продавала будинок та земельну
ділянку за 70000 доларів США, але ОСОБА_2
повідомив, що позивач погодиться
придбати його за 95000 доларів США.
Різницю коштів ОСОБА_2 хтів отримати
собі. Потім вона познайомилась з
позивачем, з яким домовилась про
здійснення купівлі-продажу садового
будинку та при цьому позивач повідомив
її про те, що будинок буде оформлений на
його друга ОСОБА_2 як покупця. Вона
проти цього не заперечувала. Позивач за
садовий будинок та земельну ділянку
сплатив їй 95000 доларів США, але будь-яку
розписку вони при цьому не складали.
Потім вона передала ОСОБА_2 25000 доларів
США. Після підписання договору
купівлі-продажу відповідач ОСОБА_2
видав позивачеві довіреність на
розпорядження придбаним майном, а вона
віддала позивачеві документи на
будинок та ключі від нього. Після
продажу будинку позивачу вона
продовжувала проживати в ОГСТ
"Консервщик" та їй відомо, що позивач
зробив у придбаному будинку ремонт,
став в ньому проживати та він сплачував
комунальні платежі.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_9,
наданими нею під час розгляду
вищезазначеної справи №2/509/4863/13, її
донька ОСОБА_3 продала позивачеві
садовий будинок під НОМЕР_1 у ОГСТ
"Консервщик". Свідок була присутня у
нотаріальної конторі під час укладання
договору та разом з позивачем ходила до
банківської установи, де позивач
сплачував податки. Садовий будинок
придбав позивач, але будинок був
оформлений на відповідача. Після цього
донька ОСОБА_3 віддала ключі від
будинку та документи позивачу. Позивач
зробив у будинку ремонт та потім жив в
ньому певний час.

18 квітня 2013 року Реєстраційна служба
Овідіопольського районного управління
юстиції Одеськох області видала на ім'я
відповідача ОСОБА_2 свідоцтво САЕ №918169
про його право власності на земельну
ділянку площею 0,06 га під НОМЕР_1 за
адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер
:01:001:2000. Таке право власності
відповідача на зазначену земельну
ділянку зареєстровано у державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно,
що підтверджується відповідним
витягом від 18 квітня 2013 року, індексний
№2613500.

Представники сторін у судовому
засіданні не заперечували та, таким
чином, фактично визнали, що дане
свідоцтво видано на саме цю земельну
ділянку, на якій розташований спірний
садовий будинок з господарчими
будівлями та спорудами.

З врахуванням встановлених по справі
обставин, оцінивши їх у сукупності, суд
вважає, що договір купівлі-продажу від
03 листопада 2008 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 був укладений для приховування
такого договору з іншим покупцем -
позивачем ОСОБА_1. Обидві сторони
договору - ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 -
свідомо діяли на прохання позивача та
на його користь. Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_2
були направлені на досягнення інших
правових наслідків укладеного
договору в частині покупця та
приховували саме таку іншу волю
учасників угоди на користь позивача та
на відміну від того, що зазначено у
договорі. Відповідач безпосередньо
після підписання договору
купівлі-продажу видав позивачеві
довіреність на право повного
розпорядження придбаним садовим
будинком та саме позивач був прийнятий
у члени ОГСТ "Консервщик", яким він
залишається до нинішнього часу.

Таким чином, внаслідок укладення
договору купівлі-продажу від 03
листопада 2008 року виникли інші права та
обов'язків, ніж ті, що передбачені
удаваною частиною договору.
Встановлені судом наслідки договору
безперечно свідчать про те, що цей
договір купівлі-продажу у дійсності
був спрямований на те, щоб саме позивач,
а не відповідач, у подальшому міг
здійснювати права власника цього
нерухомого майна, тому фактичним
покупцем садового будинку з
господарчими будівлями та спорудами
під НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, є
позивач.

Враховуючи наведене суд приходить до
висновку, що договір купівлі-продажу
садового будинку з господарчими
будівлями та спорудами під НОМЕР_1 за
адресою: АДРЕСА_1,, укладений 03
листопада 2008 року між ОСОБА_3 та
відповідачем є удаваним правочином в
частині покупця, а подальші дії
відповідача спрямовані на позбавлення
позивача права власності на спірне
нерухоме майно.

При цьому суд критично оцінює
заперечення представника відповідача
проти задоволення позову, оскільки у
судовому засіданні встановлено
удаваність договору в частині покупця,
а доводи представника відповідача не
засновані на законі, який регулює
правовідносни, що виникають у зв'язку з
удаваністю договору.

Суд додатково звертає увагу, що закон
не передбачає недійсності удаваного
правочину, тому укладення удаваного
правочину само по собі не спричиняє
недійсності правочину. До удаваних
правочинів наслідки недійсності,
передбачені ст.216 ЦК України, можуть
застосовуватися тільки у випадку, коли
правочин, який сторони насправді
вчинили, є нікчемним або суд визнає
його недійсним як оспорюваний.

При таких обставинах суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині вимог
про визнання договору купівлі-продажу
частково удаваним в частині покупця,
визнання покупцем та визнання права
власності на садовий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Згідно з ст.377 ЦК України до особи, яка
набула право власності на житловий
будинок (крім багатоквартирного),
будівлю або споруду, переходить право
власності, право користування на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника

(землекористувача).

В силу ст.377 ЦК України, з врахуванням
встановлених по справі обставин та вже
задоволених судом вимог, суд вважає, що
свідоцтво САЕ №918169 про право власності
відповідача ОСОБА_2 на земельну ділянку
площею 0,06 га під НОМЕР_1 за адресою:
АДРЕСА_2, кадастровий номер
:01:001:2000, яке видано 18 квітня 2013
року Реєстраційною службою
Овідіопольського районного управління
юстиції Одеської області, має бути
визнано недійсним, а за позивачем має
бути визнано право власності на цю
земельну ділянку.

Щодо вимог про усунення перешкод в
користуванні садовим будинком шляхом
виселення з нього відповідача суд
враховує, що цей будинок
використовується як житло для
постійного проживання, відповідач
вселився в цей будинок без дозволу
позивача як власника, а тому його має
бути виселено з садового будинку за
адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого
жилого приміщення.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 16, 235, 377, 392, 655
ЦК України, ст.ст. 9, 116, 157 ЖК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу
садового будинку з господарчими
будівлями та спорудами під НОМЕР_1 за
адресою: АДРЕСА_1, укладений 03 листопада
2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Овідіопольського районного
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_8 та зареєстрований у реєстрі за
№2002, удаваним з моменту його укладення
в частині зазначення покупцем ОСОБА_2.

Визнати ОСОБА_1 покупцем за договором
купівлі-продажу садового будинку за
адресою: Одеська
область,Овідіопольський район,
Прилиманська сільська рада, ОГСТ
"Консервщик", НОМЕР_1, укладеним 03
листопада 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
який посвідчений приватним нотаріусом
Овідіопольського районного
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_8 та зареєстрований у реєстрі за
№2002.

Визнати недійсним свідоцтво САЕ №918169
про право власності ОСОБА_2 на земельну
ділянку площею 0,06 га під НОМЕР_1 за
адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер
:01:001:2000, яке видано 18 квітня 2013
року Реєстраційною службою
Овідіопольського районного управління
юстиції Одеськох області.

Визнати право власності ОСОБА_1 на
садовий будинок з господарськими
будівлями та спорудами під НОМЕР_1 за
адресою: АДРЕСА_1, який складається з
садового будинку літ."А-2,А(1),а",
загальною площею 93,0 кв.м, та споруд №1-4.

Визнати право власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку площею 0,06 га під
НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий
номер :01:001:2000, цільове призначення
- для індивідуального садівництва.

Виселити ОСОБА_2 з садового будинку за
адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого
жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати по справі у розмірі 2832,80
гривень.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
через Овідіопольський районний суд
Одеської області протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Суддя
Є.Л.Бичковський