Справа № 357/4196/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

11 листопада 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Гапоненко А. П.
,

при секретарі - Миронова Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду м. Біла Церква,
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, яким просить
суд в рахунок погашення заборгованості
за кредитним договором № КІС0GK00830059 від
14.06.2007 року в розмірі 14690,11 Долар США: що
за курсом 7,99 відповідно до службового
розпорядження НБУ від 27.01.2014 року
складає 117373,96 грн., звернути стягнення
на квартиру загальною площею 34.60 кв.м.,
житловою площею 17.20 кв.м, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки (на
підставі договору іпотеки № КІС0GK00830059
від 14.06.2007 року) Публічним акціонерним
товариством Комерційним банком
«ПриватБанк» з укладанням від імені
Відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«ПрииватБанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки. Виселити Відповідача та інших
осіб, які зареєстровані та/або
проживають у квартирі (предмет
іпотеки), розташованій за адресою:
АДРЕСА_1, а також стягнути з відповідача
судові витрати. Свої вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач свої
зобов'язання за вищезазначеним
кредитним договором не виконав, має
заборгованість.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про підтримання позовних вимог у
повному обсязі та не заперечує проти
заочного розгляду справи.

Відповідач, будучи належним чином
повідомленим про день, час та місце
розгляду справи, про що свідчать
рекомендовані поштові повідомлення, у
судове засідання не з'явився, причини
неявки суду не повідомив, а тому зі
згоди представника позивача по справі
суд постановляє заочне рішення,
відповідно до ст. 224 ЦПК України через
неявку відповідача в судове засідання.

Суд, перевіривши та дослідивши
письмові матеріали справи, дійшов
висновку, що позовні вимоги не
підлягають до задоволення по
наступним підставам.

Судом встановлено, що підтверджується
письмовими матеріалами справи,
відповідно до укладеного договору №
КІС0GK00830059 від 14.06.2007 року відповідач
ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10000,00
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 10,08 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 14.06.2027 року. Згідно умов
зазначеного договору погашення
заборгованості повинно здійснюватися
в наступному порядку: щомісяця в період
сплати, Позичальник повинен надавати
Банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
Кредитом, яка складається із
заборгованості за Кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором кредитодавець
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання
за договором та угодою виконав в
повному обсязі, а саме надав
відповідачу кредит у розмірі,
встановленому договором.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Відповідач не надавав своєчасно Банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов договору, що має
відображення у розрахунку
заборгованості за договором ( а.с.4-8).

Таким чином, у порушення умов
кредитного договору, а також ст. ст. 509,
526, 1054 ЦК України, відповідач
зобов'язання за вказаним договором не
виконав.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
Відповідач станом на 27.01.2014 року має
заборгованість - 14690,11 доларів США, що за
курсом 7.99 відповідно до службового
розпорядження НБУ від 27.01.20І4 року
складає 117373,96 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПАТ КБ
«ПриватБанк» і Відповідач 14.06.2007 року
уклали договір іпотеки № KIC0GK00830059.
Згідно з договором іпотеки Відповідач
надав в іпотеку нерухоме майно, а саме:
квартиру загальною площею 34.60 кв.м.,
житловою площею 17.20 кв.м, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1. Майно
належить Відповідачу на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу. Обумовлена сторонами
договору іпотеки ціна предмету іпотеки
дорівнює 101000 грн. 00 коп.

Вищезазначені обставини
підтверджуються кредитним договором,
договором іпотеки, іншими документами,
які додані до позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у
разі невиконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» у
разі задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рішенні суду зазначаються спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення публічних торгів або
застосуванням процедури продажу,
встановленою ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про іпотеку»,
яка передбачає право іпотекодержателя
на продаж предмета іпотеки будь-якій
особі-покупцеві. Згідно з ч. 2 ст. 39 ЗУ
«Про іпотеку» одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ
„Про іпотеку" та ст. 109 ЖК України -
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців. Згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі остаточного
рішення суду про позбавлення права
власності або права користування
житловим приміщенням.

При вирішені справи по суті позовних
вимог суд враховує, що 03.06.2014 року було
прийнято Закон України № 1304-VII «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті».

Згідно ст. 1 Закону України № 1304-VII «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», який
набрав чинності з 07 червня 2014 року,
визначено, що протягом дії цього
Закону не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника / майнового поручителя
або є об'єктом незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна, яке перебуває в іпотеці, за
умови, що у позичальника або майнового
поручителя у власності не знаходиться
інше нерухоме житлове майно; загальна
площа такого нерухомого житлового
майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку.

Відповідно до інформації з реєстру
прав власності на нерухоме майно від
20.08.2014 року вказана квартира є єдиним
житлом відповідача.

Оскільки між сторонами укладено
кредитний договір в іноземній валюті і
в забезпечення виконання даного
зобов'язання передано в іпотеку
квартиру, яка є постійним місцем
проживання позичальника та
іпотекодавця, то позовні вимоги про
звернення стягнення на предмет іпотеки
не можуть бути задоволені у
примусовому порядку в період дії
Закону України "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті", який є чинним на час
вирішення спору.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.
Обравши способом захисту звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення, позивач в силу ст. 10 ЦПК
України зобов'язаний довести правову
та фактичну підставу своїх позовних
вимог.

В порушення вимог даної статті, позивач
не надав належних та допустимих
доказів, у розумінні ст. 57-60 ЦПК України
на підтвердження своїх позовних вимог.

При цьому суд зазначає, що згідно ст. 3
Закону України "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті" закон втрачає
чинність з дня набрання чинності
законом, який врегульовує питання
особливостей погашення основної суми
заборгованості, вираженої в іноземній
валюті, порядок погашення (урахування)
курсової різниці, що виникає у
бухгалтерському та/або податковому
обліку кредиторів та позичальників, а
також порядок списання штрафів, які
нараховуються (були нараховані) на таку
основну суму заборгованості.

На час розгляду справи судом такий
закон відсутній, але після прийняття
відповідного законодавчого акту
позивач не позбавлений права
пред'явлення своїх вимог до
відповідача з моменту прийняття закону
про врегулювання питання погашення
відповідачем як позичальником
основної суми заборгованості,
вираженої в іноземній валюті.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 526, 530, 610, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 6,
33, 39 ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» ст.ст. 10,11, 57-60, 209,
212-215, 223-227 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И
В :

В задоволені позову Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення - відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, яку може
бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя А. П. Гапоненко