У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого:Мартинюка В.І.,суддів:
Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,Карпенко
С.О., Парінової І.К.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до Мелітопольської міської
ради, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:
Мелітопольська міська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_7, про
визнання права власності на спадкове
майно, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на
рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 14 лютого 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області
від 6 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року ОСОБА_6 в особі
законного представника ОСОБА_8
звернувся до суду із зазначеним
позовом, мотивуючи його тим, що його
дідусь ОСОБА_9 за життя склав заповіт,
яким заповідав онуку належну йому на
праві власності квартиру
АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер.
Законний представник неповнолітнього
ОСОБА_6 звернулася до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини за заповітом, а також до
Комунального підприємства
«Мелітопольське бюро технічної
інвентаризації» (далі - КП «МБТІ») для
оформлення правовстановлюючих
документів, проте у видачі свідоцтва
про право власності на спадщину за
заповітом та у видачі технічної
документації на квартиру було
відмовлено через відсутність
правовстановлюючих документів на
зазначене нерухоме майно.

Посилаючись на такі обставини, позивач
просив суд визнати за ним право
власності на квартиру АДРЕСА_1

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 14 лютого 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 6 листопада 2013
року, позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на
квартиру АДРЕСА_1

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить суд
касаційної інстанції скасувати
оскаржувані судові рішення та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6,
суди виходили з того, що позивач є
спадкоємцем ОСОБА_9 за заповітом, проте
отримати правовстановлюючі документи
на квартиру позивач не може у зв'язку з
чиненням ОСОБА_7 перешкоди у цьому, тому
дійшли висновку про необхідність
захисту порушених прав спадкоємця
шляхом визнання за ним права власності
на спірну квартиру.

Такі висновки судів ґрунтуються на
фактичних обставинах, встановлених
судами, і відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Судами встановлено, що 20 грудня 2007 року
ОСОБА_9 на випадок смерті склав заповіт,
яким належну йому на праві власності
квартиру АДРЕСА_1 заповідав своєму
онуку - ОСОБА_6 (т. 1 а. с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер (т. 1 а. с. 5).

31 січня 2009 року ОСОБА_8 як законний
представник ОСОБА_6 звернулась до
Мелітопольської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. Крім неї, із
заявами про прийняття спадщини
звернулися ОСОБА_12 та ОСОБА_7 (т.
1 а. с. 25 - 26).

Із рішення реєстратора КП «МБТІ» від 17
липня 2009 року суди встановили, що
ОСОБА_6 відмовлено в наданні витягу з
реєстру прав власності на
вищезазначену квартиру в зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на неї (т. 1 а. с. 11).

Мелітопольською державною
нотаріальною конторою 1 серпня
2009 року ОСОБА_6 відмовлено в оформленні
спадщини, оскільки у останнього
відсутній правовстановлюючий документ
на спадкове майно (т. 1 а. с. 12).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Частиною 1 статті 1223 ЦК України
передбачено, що право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті.

Спадкування за законом виникає у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
(ч. 2 ст. 1223 ЦК України).

Оскільки встановлено, що спадкодавцем
зроблено особисте розпорядження щодо
квартири АДРЕСА_1 на випадок своєї
смерті, суди дійшли правильного
висновку про спадкування цього майна
ОСОБА_6 - особою, на користь якої
складений заповіт і яка спадщину
прийняла. За встановлених судами
обставин спадкування за законом
виключається.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України
спадщина належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Статтею 392 ЦК України визначено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Суди попередніх інстанцій встановивши,
що позивачеві відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу, про що
видано рішення реєстратора, дійшли
обґрунтованого висновку про
задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при розгляді справи
судами допущено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення спору, оскільки висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують і зводяться до переоцінки
доказів, їх належності та допустимості,
проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд
касаційної інстанції не вправі
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Судами на основі об'єктивної
оцінки наданих сторонами доказів повно
встановлено фактичні обставини справи
та вірно застосовано норми
матеріального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 14 лютого 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області
від 6 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І.
Мартинюк

Судді:
В.І.
Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

І.К. Парінова