Справа № 301/2829/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

"14" листопада 2014 р.

м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської
області в особі головуючої Пітерських
М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю
державного виконавця Короля І.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Іршава справу за
поданням державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Іршавського районного управління
юстиції Закарпатської області ОСОБА_1
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

встановив:

Державний виконавець відділу ДВС
Іршавського РУЮ ОСОБА_1 звернувся в суд
з поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,
вказавши, що на виконанні у відділі ДВС
знаходиться виконавче провадження
№5-372/14 номер за ЄДРВП 41763459 з
примусового виконання рішення
Іршавського райсуду від 07.12.2011 року про
стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3
аліментів на утримання дитини в
розмірі по 500 грн. щомісяця, починаючи з
18.08.2011 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Державний виконавець Король І.І. в
судовому засіданні подання підтримав
та просив його задовольнити.

Боржник та стягувач в судове засідання,
згідно ч. 2 ст. 3771 ЦПК України, не
викликались.

Заслухавши пояснення державного
виконавця, дослідивши матеріали
подання, суд вважає, що воно не підлягає
задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
при виконанні судових рішень
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Статтею 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» передбачено, що
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи) до виконання зобов'язань.

Згідно Закону "Про виконавче
провадження" питання про тимчасове
обмеження громадянина у праві виїзду
за межі України ставиться на вирішення
суду тільки як крайня міра, коли вжито
всі інші заходи примусу.

З аналізу зазначених норм слідує, що
саме по собі невиконання боржником
зобов'язань, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

При цьому, під поняттям «ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
боржника рішенням» слід розуміти
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника, спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини.

На момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань повинен вже відбутися і
бути об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.
Факт ухилення виражається, зокрема, в
утримання від вчинення дій, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; ненадання у строк,
встановлений державним виконавцем,
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; неявка за
викликом державного виконавця тощо.

Згідно виконавчого листа №2-930/2011,
виданого Іршавський райсудом 17.01.2012
року на виконання рішення цього ж суду
від 07.12.2011 року, ОСОБА_2 зобов’язано до
сплати аліментів в користь ОСОБА_3 на
утримання дитини в розмірі по 500 грн.
щомісяця, починаючи з 18.08.2011 року і до
досягнення дитиною повноліття (а.с.5).

Виконавчий лист звернено до виконання
28.01.2014 року. Постанову про відкриття
виконавчого провадження винесено
29.01.2014 року (а.с. 6).

Постановою держвиконавця ОСОБА_1 від
07.05.2014 року накладено арешт на майно
боржника та оголошено заборону його
відчуження ( а.с.7).

Однак в матеріалах подання відсутні
докази того, що постанова про відкриття
виконавчого провадження та постанова
про накладення арешту на майно були
направлені боржнику, що останній
отримав їх та обізнаний з існуванням
виконавчого провадження і
необхідністю сплати боргу.Не містять
матеріали подання яких-небудь
відомостей про виклик боржника до ВДВС
Іршавського РУЮ. Не зміг такі надати
державний виконавець і в ході розгляду
подання судом.

Дані факти є порушенням п. п. 11.1.1, 11.1.2,
11.1.5 Інструкції з організації
примусового виконання рішень, що
затверджена наказом Міністерства
юстиції України від 2 квітня 2012 року №
512/5, згідно якої подання ДВС про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон повинно містити, у тому числі,
підтвердження факту ухилення боржника
від виконання своїх зобов'язань,
підтвердження повідомлення боржника
про направлення до суду подання щодо
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон.

На підтвердження повідомлення
боржника про направлення до суду
подання від 05.11.2014 року №5-253/14 щодо
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон, суду надано
рекомендоване повідомлення про
вручення ОСОБА_2 поштового
відправлення (а.с.17). Вказане
повідомлення суд оцінює критично,
оскільки таке не мітить відомостей про
дату та зміст відправлення, а вручено
воно 05.11.2014 року, тобто в день винесення
подання.

Крім того, з акту державного виконавця
та довідки Кушницької сільради
вбачається, що боржник ОСОБА_2 за місцем
проживання відсутній, оскільки виїхав
за межі України (а.с.8,20).

В поданні не зазначено фактів та
конкретних доказів, які б
підтверджували, що боржник дійсно
ухиляється від зобов'язання,
покладеного на нього судовим рішенням.

Враховуючи, що подання ДВС про
тимчасове обмеження у праві виїзду
ОСОБА_2 подане без дотримання вимог,
вказаних в Інструкції з організації
примусового виконання рішень, а також
державним виконавцем відповідно до ст.
ст. 10, 60 ЦПК України не подано доказів і
не доведено, що ОСОБА_2 ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, суд вважає
подання державного виконавця
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.10, 57-60, 209, 210, 377-1 ЦПК
України, ст. 6 ч. 2 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України», п. п. 11.1.1,
11.1.2, 11.1.5 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затверджена наказом Міністерства
юстиції України № 512/5, Судовою
практикою ВСУ від 01.02.2013 року,

ухвалив:

В задоволені подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Іршавського
районного управління юстиції
Закарпатської області ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця
ІНФОРМАЦІЯ_3– відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може
бути подано протягом п’яти днів з дня
її проголошення до апеляційного суду
Закарпатської області через цей
районний суд.

Головуюча:

М. О. Пітерських