Справа №590/70/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Оснач С. В.Номер провадження
22-ц/788/1185/14 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Таран С. А. , Левченко Т. А.

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області апеляційну
скаргу Приватного підприємства «Союз»

на рішення Ямпільського районного суду
Сумської області від 21 травня 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Приватного підприємства «Союз» про
стягнення майнової та моральної шкоди,
завданої пошкодженням автомобіля
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, -

в с т а н
о в и л а:

Рішенням Ямпільського районного суду
Сумської області від 21 травня 2014 року
частково задоволено позовні вимоги
ОСОБА_3.

Стягнуто з Приватного підприємства
«Союз» на користь ОСОБА_3 завдану
майнову шкоду у розмірі 3400,85 грн.,
моральну шкоду в розмірі 2500 грн., судові
витрати в сумі 243,60 грн., а всього 6144,45
грн.

Вказане рішення суду в частині
стягнення моральної шкоди відповідач
оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ПП «Союз»,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
їх недоведеність, невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду в зазначеній частині скасувати і
ухвалити нове, яким відмовити позивачу
у задоволенні позовних вимог щодо
відшкодування моральної шкоди.

В доводах апеляційної скарги
зазначається, що судом першої
інстанції не встановлено, а позивачем
не доведено, в чому саме полягає
заподіяна останньому моральна шкода,
яку стягнув суд з відповідача,
ураховуючи, що всі матеріальні збитки
позивачу компенсує відповідач.

Рішення Ямпільського районного суду
Сумської області від 21 травня 2014 року в
частині стягнення матеріальної шкоди
не оскаржується, тому відповідно до
вимог ч.1 ст.303 ЦПК України не є
предметом апеляційного перегляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників відповідача ПП «Союз»
ОСОБА_4 та Мороко С.О. про задоволення
апеляційної скарги і пояснення
позивача ОСОБА_3 про залишення рішення
суду без змін, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
05 вересня 2013 року о 15 годині 20 хв. по вул.
Ювілейній в смт. Ямпіль, Сумської
області, водій ОСОБА_4, керуючи на
законній підставі належним ПП «Союз»
автомобілем «КРАЗ-258Б1», реєстраційний
номер НОМЕР_1, з причепом «ОДАЗ»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, перевозив
у причепі незакріплений вантаж, в
результаті чого металева труба випала
з причепу і впала на припаркований на
узбіччі дороги автомобіль «OPEL-ASTRA»,
реєстраційний номер НОМЕР_3, який
належить на праві власності ОСОБА_3,
внаслідок чого транспортний засіб
позивача отримав механічні
пошкодження (а.с.6, 12, 14-15, 25, 26-а, 40-48).

Постановою Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 01 жовтня 2013 року ОСОБА_4 було
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП, і притягнуто його до
адміністративної відповідальності.

Згідно з висновком № 063 судової
автотоварознавчої експертизи від 28
лютого 2014 року сума матеріальної шкоди,
заподіяна власнику автомобіля OPEL-ASTRA,
1.4І, 2007 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_3, на момент
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 05 вересня 2013 року, становила
7400,85 грн. (а.с.51-56, 57-58, 59-60, 61-64, 67).

06 травня 2014 року позивач отримав від
директора ПП «Союз» ОСОБА_4 4000 грн. в
рахунок часткового відшкодування
шкоди, пов'язаної з пошкодженням
автомобіля, про що позивачем була
складена розписка (а.с.84).

Про дорожньо-транспортну пригоду
позивач ОСОБА_3 письмово повідомив
страхову компанію «Провідна», з якою ПП
«Союз» 05 вересня 2013 року уклало договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, однак 20 вересня 2013 року ПрАТ
«СК «Провідна» повідомило йому, що
відсутні правові підстави для
проведення будь-яких виплат стосовно
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 05 вересня 2013 року о 15 годині 20
хв. в смт. Ямпіль, Сумської області,
оскільки на той час договір
обов'язкового страхування ще не діяв
(а.с.7).

Частково задовольняючи позовні вимоги
щодо стягнення моральної шкоди, так як
позивач просив стягнути 10000 грн. для
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що відповідальність за вказану
шкоду має нести саме ПП «Союз», в
трудових відносинах з яким перебувала
винна в цьому особа ОСОБА_4, оскільки у
зв'язку із пошкодженням автомобіля
позивача ОСОБА_3 внаслідок падіння на
нього з висоти незакріпленого вантажу
з автомобіля, яким на законних
підставах керував водій відповідача,
позивачу була заподіяна моральна
шкода, яка виразилась у душевних
стражданнях, які останній зазнав у
зв'язку із пошкодженням його майна, у
необхідності вживати додаткові
зусилля для відновлення пошкодженого
транспортного засобу та нести у зв'язку
з цим непередбачувані сімейним
бюджетом витрати, для компенсації якої
судом визначена сума, з урахуванням
принципу розумності і справедливості,
у розмірі 2500 грн.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно з ч.1, п.3 ч.2, ч.ч.3-5 ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Положеннями ч.1 ст.1167 ЦК України
передбачено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Виходячи з вимог ч.1 ст.1172 ЦК України,
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.5 Постанови «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31
березня 1995 року №4, відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Таким чином, факт пошкодження
автомобіля OPEL-ASTRA, 2007 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_3, власником
якого є ОСОБА_3, а також душевні
страждання, які переніс у зв'язку з цим
позивач, так як необхідно було
здійснювати ремонт автомобіля, що
передбачало понесення незапланованих
грошових витрат, що у свою чергу
порушило нормальні життєві зв'язки
позивача та членів його сім'ї через
неможливість користуватись власним
автомобілем на час його ремонту,
внаслідок винних протиправних дій
працівника відповідача, що знаходяться
між собою в причинному зв'язку, тобто
дії і наслідки, знайшли своє
підтвердження матеріалами даної
справи.

Факт стосовно заподіяння позивачу
моральної шкоди встановлений судом
першої інстанції на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилались як на підставу
своїх вимог і заперечень, детально
проаналізовані всі посилання на
підтвердження цього факту і наведені
переконливі мотиви щодо його
встановлення.

До того ж, в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції відповідач
фактично не заперечував, що внаслідок
винних протиправних дій його водія
позивачу була заподіяна моральна
шкода.

До посилань в апеляційній скарзі на те,
що позивач не достатньо обґрунтував
сам факт заподіяння йому моральної
шкоди, так як він жодного разу не згадав
в судовому засіданні суду першої
інстанції про його моральні страждання
та хвилювання з приводу пошкодженого
майна, колегія суддів ставиться
критично, враховуючи, що як у своїй
позовній заяві, так і в поясненнях,
даних в судових засіданнях суду першої
інстанції, позивач навів достатні
обґрунтування щодо заподіяння йому
моральної шкоди, розмір якої судом
визначений правильно.

Інші доводи апеляційної скарги, в тому
числі про те, що суд першої інстанції не
залучив до участі у справі водія
належного відповідачу транспортного
засобу ОСОБА_4, з вини якого сталася
дорожньо-транспортна пригода,
висновків місцевого суду також не
спростовують і не містять посилань на
такі порушення, які б слугували
підставою для зміни чи скасування
рішення суду, враховуючи, що останній
безпосередньо приймав участь у
розгляді справи, як представник
відповідача, так як займає ще посаду
директора ПП «Союз» (а.с.26).

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої
інстанції постановив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
зміни чи скасування колегія суддів не
вбачає, отже, апеляційну скаргу
необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Союз» відхилити.

Рішення Ямпільського районного суду
Сумської області від 21 травня 2014 року в
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -