22-ц/775/495/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

7 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого Песоцької Л.І.

суддів Ткаченко Т.Б.,
Мальцевої Є.Є.

при секретарі Костомановій
А.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «БТА Банк» до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором і за позовом
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства «БТА Банк» та ОСОБА_1 про
визнання припиненим договору поруки за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «БТА Банк» на
рішення Володарського районного суду
Донецької області від 26 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року публічне
акціонерне товариство «БТА Банк» (далі
ПАТ «БТА Банк») звернулося до суду з
позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором.

У заяві зазначалось, що 25 липня
2007 року між банком та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № 102/07-Д, за
умовами якого останній отримав грошові
кошти в сумі 5000 доларів США зі строком
повернення до 25 липня 2010 року та
сплатою 23% річних за користування
кредитом.

З метою забезпечення виконання
кредитних зобов'язань 25 липня 2007 року
між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
укладено договір поруки № 102/07-Д(ДП), за
умовами якого ОСОБА_2 зобов'язався
відповідати перед банком за виконання
позичальником усіх зобов'язань за
кредитним договором в повному обсязі.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_1
зобов'язань з повернення кредиту
станом на 24 квітня 2013 року утворилась
заборгованість в сумі еквівалентній
232251 грн. 74 коп., а саме: заборгованість
за кредитом у сумі 4597,75 доларів США, що
еквівалентно 36749,82 грн.; заборгованості
за відсотками - 5727,65 доларів США, що
еквівалентно 45781,10 грн.; пеня за
несвоєчасне погашення кредиту і
процентів - 141793,08 грн. та 3% річних за
несвоєчасне погашення кредиту і
відсотків - 7927,74 грн.

Посилаючись на зазначені
обставини, ПАТ «БТА Банк» просив
стягнути на свою користь з ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 солідарно заборгованість за
кредитним договором в сумі 232251,74 грн. та
відшкодувати судові витрати.

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся із
позовом про визнання договору поруки
припиненим. Зазначав, що пунктом 2.1
договору поруки, укладеного між ним,
банком та ОСОБА_1, передбачено, що у разі
невиконання позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором
поручитель зобов'язаний виконати свої
зобов'язання перед банком на десятий
календарний день з дня отримання
вимоги банку, проте, вимоги банку про
погашення заборгованості він не
отримував. 25 липня 2010 року сплинув
строк виконання основного зобов'язання
за кредитним договором і протягом
шести місяців після цього банк також не
пред'явив до нього вимоги щодо сплати
заборгованості за кредитним договором.
З урахуванням зазначеного просив на
підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України визнати
припиненим договір поруки № 102/07-Д(ДП).

Рішенням Володарського районного суду
Донецької області від 26 лютого 2014 року
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БТА
Банк» заборгованість за договором
кредиту № 102/07-Д від 25 липня 2007 року в
сумі 232251,74 грн. та відшкодування витрат
на сплату судового збору в розмірі 2322,50
грн., у задоволенні решти позовних
вимог банку відмовлено. Зустрічний
позов задоволено, визнано припиненим
договір поруки, укладений з ОСОБА_2 і
стягнуто в солідарному порядку з ПАТ
«БТА Банк» та ОСОБА_1 на його користь
відшкодування витрат на сплату
судового збору в розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
«БТА Банк», посилаючись на порушення
судом норм процесуального права і
неправильне застосування норм
матеріального права, просить скасувати
рішення суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог банку та в
частині задоволення зустрічного
позову, ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов банку у повному
обсязі та відмовити у задоволені
зустрічного позову. Зокрема,
посилається на те, що договором поруки
передбачена його дія до повного
виконання основного зобов'язання за
кредитним договором; з умовами
кредитного договору та договору поруки
ОСОБА_2 був ознайомлений, тому суд
помилково дійшов висновку про
припинення дії договору поруки.

Отже, рішення суду в частині
позовних вимог ПАТ «БТА Банк» до ОСОБА_1
не оспорюється, тому в силу ст. 303 ЦПК
України в апеляційному порядку не
переглядається.

У судове засідання ОСОБА_1 і ОСОБА_2
повторно не з'явились, про розгляд
справи повідомлялись.

Судова повістка на ім'я ОСОБА_1 надійшла
до суду з відміткою пошти про його не
проживання за зазначеною ним адресою.

У відповідності з вимогами ст. 77 ЦПК
України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про зміну свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1
зареєстрований за адресою, на яку
направлялась судова повістка, і про
нове місце проживання або знаходження
не повідомив, судова колегія вважає
можливим розглядати справу за його
відсутності.

Не з'явився у судове засідання і
представник ПАТ «БТА Банк», про розгляд
справи банк повідомлений.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, яка
заперечувала проти доводів скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Судом встановлено, що 25 липня 2007 року
між ВАТ «БТА Банк» (правонаступником
якого є ПАТ «ВТБ Банк») та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № 102/07-Д,
згідно з умовами якого банк надав
відповідачеві кредит в сумі 5000 доларів
США строком до 25 липня 2010 року з умовою
сплати за користування кредитом
відсотків у розмірі 23,0 % річних.

З метою забезпечення виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором 25 липня 2007 року між ВАТ «БТА
Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки № 102/07-Д(ДП), за умовами
якого ОСОБА_2, як поручитель,
зобов'язався нести солідарну
відповідальність з позичальником, у
разі невиконання останнім своїх
зобов'язань перед банком..

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 умов
кредитного договору станом на 24 квітня
2013 року утворилась заборгованість в
сумі еквівалентній 232251,74 грн. за курсом
НБУ на день пред'явлення позову, яка
складається з простроченої
заборгованості за кредитом в сумі 4597,75
доларів США, що еквівалентно 36749,82 грн.;
строкової заборгованості по сплаті
відсотків в розмірі 86,91 доларів США, що
еквівалентно 694,67 грн.; простроченої
заборгованості по сплаті відсотків в
сумі 5640,74 доларів США, що еквівалентно
45086,43 грн.; пені за несвоєчасне
погашення кредиту та відсотків в сумі
141793,08 грн.; 3% річних за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань в сумі
7927,74 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ
«БТА Банк» в частині стягнення
заборгованості за кредитним договором
солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та
задовольняючи позов ОСОБА_2 про
визнання припиненим договору поруки,
суд виходив із того, що банк пропустив
строк пред'явлення вимог до поручителя,
передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України. З
висновком суду не можна не погодитись.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального
права поручитель, хоча й пов'язаний із
боржником певними зобов'язальними
відносинами, є самостійним суб'єктом у
відносинах із кредитором.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк може
бути визначено актами цивільного
законодавства, правочином або рішенням
суду.

На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК
України строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями, годинами.
Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Згідно з п. 6.1 договору поруки від 25
липня 2007 року, укладеного між ПАТ БТА
Банк», ОСОБА_1 і поручителем ОСОБА_2,
договір набуває чинності з моменту
його підписання і діє до повного
виконання зобов'язань за кредитним
договором та будь-якими додатковими
угодам и до нього (а.с. 12-13).

Тобто, в цьому у договорі не
встановлено строку, після якого порука
припиняється, а умова про його дію до
повного виконання зобов'язань за
кредитним договором не є встановленим
сторонами строком припинення дії
поруки, оскільки суперечить положенням
ч. 1 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України. Тому в
цьому випадку підлягають застосуванню
норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що
порука припиняється , якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Пунктом 24 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства про вирішення спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК
України порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252 ЦК
України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Згідно з п. 1.3 кредитного договору від 25
липня 2007 року, укладеного між ПАТ «БТА
Банк» і ОСОБА_1, позичальник
зобов'язаний повернути кредит банку до
25 липня 2010 року включно частинами - у
розмірах та у строки згідно з графіком
повернення кредиту, зазначеного у
Додатку № 1 до цього договору (а.с. 7-9).

Згідно з п. 10.2 цей договір набуває
чинності з дати його підписання банком
та позичальником, скріплення печаткою
банку і діє до повного виконання
зобов'язань позичальника за цим
договором.

Пунктом 10.5 передбачено, що за
будь-якими вимогами сторін, які
випливають за цим договором,
встановлюється позовна давність у три
роки (а.с.9).

Банк, як убачається з матеріалів
справи, звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 лише 18 липня 2013 року (а.с.1),
тобто, вже після спливу шестимісячного
строку від дня настання строку
виконання основного зобов'язання,
передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

За таких обставин суд обґрунтовано
відмовив у позові про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з поручителя ОСОБА_2 і задовольнив
позов останнього про визнання
припиненим договору поруки.

.Доводи апеляційної скарги про
порушення судом норм матеріального
права і наявність підстав для
скасування рішення суду є
неспроможними.

Проте, судом у порушення вимог ст. 88 ЦПК
України стягнуто відшкодування витрат
на судовий збір на користь ОСОБА_2
солідарно з банку та ОСОБА_1 Тому
рішення суду в цій частині підлягає
зміні.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а:

апеляційну публічного акціонерного
товариства «БТА Банк» задовольнити
частково.

Рішення Володарського районного суду
Донецької області від 26 лютого 2014 року
змінити в частині солідарного
стягнення з публічного акціонерного
товариства «БТА Банк» і ОСОБА_1
судового збору.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «БТА Банк» і ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат
на сплату судового збору по 121 грн. 80
коп. з кожного. В решті рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з
дня набрання чинності безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Судді