Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31.10.2014
Провадження №2/425/683/14

Справа №425/2123/14-ц

31 жовтня 2014 року
Рубіжанський міський суд Луганської
області у складі: головуючого - судді
Нагорної Н.В., при секретарі Ляшенко
Т.І., у відкритому судовому засіданні, в
залі суду м.Рубіжне, розглянувши
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог - Рубіжанський
міський сектор УДМС України в
Луганській області, про визнання особи
такою, що втратила право користування
житлом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом, в обґрунтування якого
вказав, що йому на праві власності
належить квартира за адресою: АДРЕСА_1.
У вказаній квартирі з 1997 року
зареєстрований його син ОСОБА_2, але з
січня 2008 року він у даній квартирі не
проживає, речей його в квартирі немає,
проте добровільно виписатися не бажає,
чим перешкоджає власнику здійснювати
право користування та розпорядження
цим майном. У зв'язку з чим позивач
просить суд усунути перешкоди у
здійсненні права власності на квартиру
АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації
ОСОБА_2, визнавши ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування даною
квартирою.

Позивач у судове засідання не
з'явився, надав суду заяву про розгляд
справи за його відсутність, на позові
наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явився, надав суду
письмову заяву, в якій зазначив, що з
позовом згоден, та просить розглянути
справу без його участі.

Третя особа у судове засідання не
з'явилась, причину неявки суду не
повідомила, про час та місце розгляду
справи була повідомлена належним
чином.

За таких обставин суд вважає
можливим розглянути справу у
відсутності сторін на підставі
доказів, які додані до справи.

Суд, всебічно та повно з'ясувавши
обставини справи, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи, та надавши їм
оцінку, вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.41 Конституції
України ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права або обмежений
у його здійсненні Право власності є
непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. При цьому відповідно до ст.
391 ЦК України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що на підставі
договору купівлі-продажу від 20.11.1992
року ОСОБА_1 придбав у власність
квартиру за адресою: АДРЕСА_1, та
зареєстрував за собою право власності
на вказану квартиру у встановленому
законом порядку, що підтверджено
договором купівлі-продажу, на якому
мається реєстраційний напис (а.с.3).

Згідно довідки ПП «ОСОБА_3» від
03.09.2014 року №3617 у зазначеній квартирі
зареєстровано дві особи: з 02.08.1990 року
позивач ОСОБА_1 та з 11.03.1997 року
відповідач ОСОБА_2 (а.с.5).

Однак відповідач ОСОБА_2 за місцем
реєстрації не проживає з 2008 року, його
речей в квартирі немає, що підтверджено
актом обстеження від 04.09.2014 року (а.с.6).

У відповідності зі ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК
України член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Зазначені обставини щодо
відсутності відповідача ОСОБА_2 без
поважних причин понад один рік у
квартирі за адресою: АДРЕСА_1, що є
власністю ОСОБА_1, та в якій відповідач
проживав в якості члена сім'ї,
безспірно встановлені в судовому
засіданні. Жодних домовленостей про
збереження за ним права на проживання
понад встановлені законом строки
сторони не мали. Крім того відповідачем
надана письмова згода на визнання його
таким, що втратив право користування
вказаним жилим приміщенням.

При зазначених обставин суд
вважає, що усунення перешкод
користування власністю повинне бути
зроблене шляхом визнання ОСОБА_2 таким,
що втратив право користування жилим
приміщенням - квартирою за адресою:
АДРЕСА_1.

Позовні вимоги щодо зняття з
реєстраційного обліку відповідача суд
вважає такими, що не підлягають
задоволенню, оскільки відповідно до
вимог ст. 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду. Тобто,
рішення суду про визнання особи такою,
що втратила право користування житлом,
передбачає подальше її зняття з
реєстраційного обліку.

Покласти судові витрати на
відповідача позивач не просить.

Керуючись ст. ст. 5-11, 60, 213, 215, 292 ЦПК
України, на підставі ст.ст.319, 321, 405 ЦК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог - Рубіжанський міський сектор
УДМС України в Луганській області, про
визнання особи такою, що втратила право
користування житлом - задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням - квартирою за
адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду Харківської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Рубіжанський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційна скарга не була подана. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Н.В.Нагорна