У х в а л а

ІМенем УКраїни

13 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Дербенцевої Т.П.,

Наумчука М.І.,
Ступак О.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ Капітал» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 27 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Волинської області
від 3 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ТОВ «Інвестиційна
компанія «ІФГ Капітал» звернулося до
суду з указаним позовом. Зазначало, що 22
травня 2007 року між ТзОВ «Укрпромбанк»
та ТзОВ «Агропанхім» був укладений
кредитний договір № 30/К-07 на відкриття
відновлювальної кредитної лінії з
лімітом 900 000 грн. З метою забезпечення
виконання зобов'язань по кредитному
договору, 22 травня 2007 року між ТзОВ
«Укрпромбанк», ТзОВ «Агропанхім» та
ОСОБА_3 укладено договір поруки 30/Zпор-07.
Крім того, 22 травня 2007 року між ТзОВ
«Укрпромбанк» та ОСОБА_3 було укладено
договір іпотеки, за яким передано в
іпотеку банку уніфіковану будівлю,
загальною площею 767,3 кв.м та земельну
ділянку площею 2,34 га в с. Голишів
Луцького району, загальною заставною
вартістю 1 301 500 грн. Боржник ТзОВ
«Агропанхім» належним чином не виконує
взяті на себе зобов'язання. Станом на 27
травня 2011 року утворилась
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 1 182 985 грн 92 коп., з яких: 900 000
грн строкова заборгованість за
кредитом, 214 019 грн 15 коп. прострочена
заборгованість за відсотками, 13 315 грн 07
коп. - поточна заборгованість за
відсотками, 47 151 грн - прострочена
заборгованість по щомісячній комісії
за управління кредитом, 3 069 грн -
поточна заборгованість по щомісячній
комісії за управління кредитом, 925 грн 32
коп. - пеня за прострочену
заборгованість по щомісячній комісії
за управління кредитом, 4 506 грн 38 коп.
пеня за прострочену заборгованість за
відсотками. Посилаючись на викладене,
позивач просив стягнути з відповідача
на свою користь заборгованість за
кредитним договором у розмірі 1 182 985
грн 92 коп.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 27 лютого 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 3 квітня 2014 року, позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТзОВ
«Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал»
заборгованість за кредитним договором
№ 30/К-07 на відкриття відновлювальної
лінії від 22 травня 2007 року у розмірі 1 182
985 грн 92 коп., яка складається з
заборгованості за кредитом в розмірі 900
000 грн, простроченої заборгованості за
відсотками в розмірі 214 019 грн 15 коп.,
поточної заборгованості за відсотками
у розмірі 13 315 грн 7 коп., простроченої
заборгованості по щомісячній комісії
за управління кредитом в розмірі 47 151
грн., поточної заборгованості по
щомісячній комісії за управління
кредитом у розмірі 3 069 грн, пені за
прострочену заборгованість по
щомісячній комісії за управління
кредитом в розмірі 925 грн 32 коп., пені за
прострочену заборгованість за
відсотками в розмірі 4 506 грн 38 коп.
Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив із
того, що договір поруки не припинився у
зв'язку з укладенням додаткових угод,
оскільки обсяг відповідальності
поручителя внаслідок їх укладення не
збільшився.

Проте повністю з таким висновком
погодитись не можна.

Судами встановлено, що 22 травня 2007 року
між ТзОВ «Укрпромбанк» та ТзОВ
«Агропанхім» був укладений кредитний
договір № 30/К-07 на відкриття
відновлювальної кредитної лінії з
лімітом 900 000 грн.

На забезпечення виконань зобов'язань
за кредитним договором 22 травня 2007 року
між ТзОВ «Укрпромбанк», ТзОВ
«Агропанхім» та ОСОБА_3 укладено
договір поруки.

У зв'язку з неналежним виконанням умов
кредитного договору станом на 27 травня
2011 року утворилась заборгованість у
розмірі 1 182 985 грн 92 коп.

Згідно із ст. 553 ЦК України, поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором своїм особистим майном за
порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Відповідно до положень п. 1 договору
поруки поручитель поручився перед
банком повернути крім тіла кредиту та
відсотків ще й комісійні та штрафні
санкції у розмірах і у випадках
передбачених кредитним договором.

В пункті 4.7 кредитного договору
зазначено, що шляхом його підписання
позичальник доручає банку здійснювати
договірне списання коштів з його
рахунків у випадку порушення ним умов
цього договору, у сумах, що необхідні
для повернення кредиту, сплати
процентів за користування ним,
штрафних санкцій та інших платежів
позичальника, а саме: у разі не
повернення або несвоєчасного
повернення кредиту та /або у разі
несплати або несвоєчасної сплати
процентів за його користування,
комісій та штрафних санкцій, а також у
інших випадках передбачених п. 9. 2 цього
договору.

При цьому здійснюється утримання
комісії у відповідності з діючими
тарифами банку та передбачених чинним
законодавством зборів та податків.

Із матеріалів справи вбачається, що між
банком та позичальником укладено
додатковий договір № 30/1 від 23 липня 2008
року до кредитного договору № 30/К-07 на
відкриття відновлювальної кредитної
лінії (в національній валюті) від 22
травня 2007 року.

Згідно абз. 1 п. 1 вказаного додаткового
договору внесені зміни в п.1.1
кредитного договору, у відповідності
до яких введено щомісячну комісію за
управління кредитною лінією в розмірі
0,1% від діючого ліміту кредитування.
Пунктом 2 вказаного додаткового
договору кредитний договір доповнено
п. 8.4, в якому передбачено додатковий
штраф в розмірі 2% річних у випадку
невиконання позичальником умов п. 6. 1. 13
кредитного договору.

Крім того, між банком та позичальником
укладено додатковий договір № 30/2 від 20
жовтня 2008 року до кредитного договору
№ 30/К-07 на відкриття відновлювальної
кредитної лінії (в національній валюті)
від 22 травня 2007 року. Згідно абз. 1 п. 1
вказаного додаткового договору
внесені зміни в п. 1. 1 кредитного
договору, якими збільшено щомісячну
комісію за управління кредитною лінією
до 0,31 % від діючого ліміту кредитування.

З наведеного вбачається, що зміна умов
надання кредитних коштів шляхом
запровадження щомісячної комісії за
управління кредитною лінією призвела
до фактичного збільшення процентної
ставки за користування кредитними
коштами з 18% до 18,31% річних та збільшила
відповідальність поручителя.

Як вбачається з умов кредитного
договору, за виконання якого поручився
ОСОБА_3, його умовами сплата комісії
була передбачена за інших обставин (п.
4.7 кредитного договору), а додатковими
угодами передбачено можливість
нарахування комісії і штрафу в інших
випадках, крім передбачених на момент
укладення як кредитного договору так і
договору поруки.

Докази про те, що відповідач надавав
згоду на внесення змін до кредитного
договору, внаслідок чого збільшився
обсяг його відповідальності, відсутні.

Отже, вказані додаткові угоди № 30/1 від
23 липня 2008 року та № 30/2 від 20 жовтня 2008
року укладені на порушення вимог п. 9
договору поруки.

Перевіряючи законність рішення суду
першої інстанції, апеляційний суд на
зазначене уваги не звернув, вказуючи,
що п. 4.7 кредитного договору
передбачено комісію за списання з
рахунків боржника у випадку порушення
умов договору, не врахував того, що за
умовами додаткових угод встановлено
сплату комісії і за інших обставин, не
з'ясував чи призводять такі зміни умов
основного зобов'язання без згоди
поручителя до збільшення обсягу його
відповідальності.

Мотивів відхилення доводів
апеляційної скарги в цій частині не
навів.

Порушення апеляційним судом при
розгляді справи норм процесуального
права (ст. ст. 10, 60, 179, 303 ЦПК України)
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для її
правильного вирішення, тому ухвала
апеляційного суду не може вважатись
законною і обґрунтованою та в силу ст.
338 ЦПК України підлягає скасуванню, з
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 3 квітня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк
Судді: Н.А. Горелкіна Т.П.
Дербенцева М.І. Наумчук
О.В. Ступак