Справа № 333/4834/13-ц
Провадження № 2/333/53/14
РІШЕННЯ

Іменем України

11 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді
Дмитрієвої М.М.,

при секретарі
Пасюті К.О.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Комунарського
районного суду

м. Запоріжжя, цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи:
Шевченківський відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції, Четверта
Запорізька державна нотаріальна
контора, про визнання шлюбу недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до Комунарського
районного суду м. Запоріжжя з позовом
до ОСОБА_2, треті особи: Шевченківський
відділ державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції, Четверта Запорізька державна
нотаріальна контора, про визнання
шлюбу недійсним.

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначив наступне.

10.10.2012 року Шевченківським відділом
державної реєстрації Актів цивільного
стану реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції було зареєстровано шлюб між
ОСОБА_2 та братом позивача ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після його
смерті відкрилась спадщина у виді
квартири АДРЕСА_1. У вересні 2012 року, до
укладення шлюбу, ОСОБА_5 важко хворів
панкреатитом, часто скаржився на болі в
області голови. 12.10.2012 року ОСОБА_5 було
встановлено діагноз: чисельні очагові
ураження головного мозку, рак
четвертої стадії. Позивач вважає, що
його брат ОСОБА_5, через стан здоров'я,
не міг розуміти значення своїх дії,
керувати ними, а тому не міг дати
добровільної згоди на шлюб.

З огляду на вищевикладене, просить суд
визнати шлюб, зареєстрований 10.10.2012
року Шевченківським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції, між ОСОБА_2 та ОСОБА_6
недійсним.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
слухання справи повідомлявся
своєчасно та належним чином, жодних
заяв та клопотань на адресу суду не
надходило.

Представник позивача ОСОБА_7 у судовому
засіданні позов підтримав з підстав,
викладених у ньому, просив
задовольнити позов, додатково
пояснивши, що через відсутність у
позивача свідоцтва про шлюб, у позовній
заяві помилково зазначену дату
укладення шлюбу - 10.10.2012 року замість
вірного 11.10.2012 року.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_3 у судовому засіданні проти
позову заперечували, пояснивши суду, що
відповідач проживала разом з ОСОБА_5 з
2004 року однією сім'єю у будинку АДРЕСА_2
у м. Запоріжжі, вели спільне
господарство, були пов'язані спільним
побутом, мали спільний бюджет. За весь
час спільного життя ОСОБА_5 ніколи не
знаходився у неадекватному стані.
Навпаки, до самої смерті, він працював
водієм транспортного засобу у
Комунальній установі «Запорізької
станції екстреної (швидкої) медичної
допомоги» Запорізької обласної ради.
По роду своєї роботи він щорічно
проходив медичне обстеження, останній
раз оглядався 27.09.2012 року та 28.09.2012 року
з приводу хронічного панкреатиту. На
прийомі всіх впізнавав, поводився
адекватно, погодився на стаціонарне
обстеження. До психіатра ніколи не
направлявся. В період з 04 жовтня 2012 року
по 14 жовтня 2012 року ОСОБА_5 знаходився
на стаціонарному обстеженні у
хірургічному відділенні міської
клінічної лікарні екстреної і швидкої
медичної допомоги. 10 жовтня 2012 року та 15
жовтня 2012 року він також оглядався
терапевтом. Саме в період, 11 жовтня 2012
року вони зареєстрували шлюб у
приміщені Шевченківського відділу
державної реєстрацій актів цивільного
стану реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції. До РАЦС вони приходили
самостійно. ОСОБА_5 сам заповнював свої
анкетні данні у заяві на шлюб і
самостійно підписував її. Він
самостійно висловлював свою згоду на
шлюб, відповідав на питання про наміри
реєстрації шлюбу, які йому задавалися
та самостійно підписав актовий запис
про шлюб.

Третя особа Шевченківський відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції в судове засідання не
з'явилися, про дату, час та місце
слухання справи повідомлялися
належним чином, подали заяву про
розгляд справи без їх участі, разом з
тим надавши наступні письмові
пояснення. 11.10.2012 року до
Шевченківського відділу ДРАЦС РС ЗМУЮ
звернулися громадяни України ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 з метою реєстрації шлюбу. Заява
відповідно до діючого законодавства
заповнювалась в Державному реєстрації
актів цивільного стану громадян та
особисто підписана ОСОБА_2 та ОСОБА_5
Відповідно до п. 9 Правил державної
реєстрації актів цивільного стану в
Україні, затверджених наказом
Міністерства юстиції України 18.20.2000 №
52/5 (в редакції наказу Міністерства
юстиції України від 24.12.2010 №3307/5),
органом державної реєстрації актів
цивільного стану, що прийняв заяву про
державну реєстрацію шлюбу, було
ознайомлено заявників з умовами і
порядком державної реєстрації шлюбу,
їхніми правами та обов'язками як
майбутнього подружжя, обов'язком
повідомити один одному про стан свого
здоров'я, попереджено заявників про
відповідальність за приховання
відомостей про наявність перешкод для
державної реєстрації шлюбу, про що
свідчать підписи на заяві про державну
реєстрацію шлюбу. При поданні заяви та
при реєстрації шлюбу ОСОБА_5 поводився
адекватно, чітко відповідав на
запитання, підтверджував згоду на
добровільний шлюб зі ОСОБА_2 Реєстрація
шлюбу проводилась в приміщення
Шевченківського відділу ДРАЦС РС ЗМУЮ,
куди заявники прийшли самостійно.

Третя особа Четверта Запорізька
державна нотаріальна контора в судове
засідання не з'явилися, про дату, час та
місце слухання справи повідомлялися
належним чином, подали заяву про
розгляд справи без їх участі.

Вислухавши учасників процесу,
допитавши свідків, дослідивши письмові
докази, проаналізувавши законодавство,
що регулює спірні правовідносини, суд
приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносин, що виникають у
державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, ратифікованої
Україною, Законом України №475/97-ВР від
17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9
Конституції України є частиною
національного законодавства України,
кожна людина при визначенні її
громадянських прав та обов'язків має
право на справедливий розгляд справи
незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції
України, кожному гарантується судовий
захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд
розглядає справи на принципах
змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних та юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування (ч.ч. 2,3 ст. 58 ЦПК України).
Крім того, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК
України).

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_5, 11.10.2012 року, зареєстрував шлюб
зі ОСОБА_2, про що Шевченківським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції зроблено актовий запис № 387.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5,
спадкоємцем другої черги за законом є
його брат ОСОБА_4

Позивач просив суд визнати недійсним
шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, оскільки
його брат хоча і не був визнаний судом
недієздатним, але за своїм психічним
станом через хворобу не міг надавати
звіт своїм діям та керувати ними на
момент укладання шлюбу.

За клопотанням представника позивача
та відповідача, судом було допитані
свідки.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона
померлого ОСОБА_5 знає з 1972 року. Він був
чоловіком її померлої сестри. Дійсно,
останнім часом, перед смертю, ОСОБА_5
погано пересувався, у нього
погіршилася пам'ять та стан здоров'я
взагалі. Крім того, свідок зазначила, що
померлий особисто їй висловлював своє
небажання укладати шлюб зі ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що ОСОБА_5
та ОСОБА_2 знає багато років. Знала про
хворобу померлого, однак останній
завжди вів себе адекватно. Крім того,
саме померлий ОСОБА_5 запропонував їй
та її зятю бути свідками на їх з ОСОБА_2
весіллі. Однак, згодом повідомив, що
вони вже уклали шлюб.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що ОСОБА_5
та ОСОБА_2 знає багато років. Вони
проживала разом приблизно 7-8 років, а
може й більше, точно не пам'ятає. Про
укладення шлюбу дізналася від ОСОБА_2
Останній раз бачила померлого через
тиждень після укладення шлюбу,
оскільки прийшла їх привітати. Під час
зустрічі ОСОБА_5 був розсудливим,
нормально спілкувався, був адекватним.

Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є
сімейний союз жінки та чоловіка,
зареєстрований у органі державної
реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі ст. 40 СК України, шлюб
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо він був зареєстрований без
вільної згоди жінки або чоловіка; шлюб
визнається недійсним за рішенням суду
у разі його фіктивності; шлюб не може
бути визнаний недійсним, якщо на момент
розгляду справи відпали обставини, які
засвідчували відсутність згоди особи
на шлюб або її небажання створити сім'ю.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» судам, при
вирішенні справ про визнання шлюбу
недійсним, слід брати до уваги те,
наскільки цим шлюбом порушено права та
інтереси особи, тривалість спільного
проживання подружжя, характер їх
взаємин, а також інші обставини, що
мають істотне значення.

В ході розгляду справи за клопотанням
представника позивача судом була
призначена посмертна
судово-психіатрична експертиза з метою
встановлення психічного стану ОСОБА_6
на момент укладання шлюбу 11.10.21012 року.
Відповідно до Акту № 295 від 27.05.2014 року
амбулаторної (посмертної)
судово-психіатричної експертизи,
складеного судово-психіатричною
експертною комісією КУ «Обласна
клінічна психіатрична лікарня» ЗОР,
ОСОБА_5 в період укладення шлюбу міг
розуміти значення своїх дій та
керувати ними.

Згідно з вимогами діючого
законодавства та відповідно до судової
практики, вирішуючи спір щодо
недійсності шлюбу, суд повинен
встановити наявність у особи, яка
звернулась з позовом, суб'єктивного
матеріального права або охоронюваного
законом інтересу, на захист якого
подано позов, тобто встановити чи є
особа, за позовом якої (або в інтересах
якої) порушено провадження у справі
належним позивачем, відсутність права
на позов в матеріальному розумінні
тягне за собою прийняття рішення про
відмову в задоволенні позову,
незалежно від встановлених судом
обставин, оскільки лише наявність
права обумовлює виникнення у інших
осіб відповідного обов'язку перед
особою, якій таке право належить, яка
може вимагати виконання такого
обов'язку від інших осіб.

Отже лише встановивши наявність у
особи, яка звернулася з позовом
суб'єктивного матеріального права або
охоронюваного законом інтересу, на
захист яких подано позов, суд з'ясовує
наявність, чи відсутність факту
порушення або оспорення і відповідно
приймає рішення про захист порушеного
права, або відмовляє позивачу у
захисті, встановивши безпідставність
та необґрунтованість заявлених
позовних вимог.

У судовому засіданні встановлено та
знайшло своє підтвердження, що ОСОБА_5
та ОСОБА_2 проживали однією сім'єю, вели
спільне господарство.

В судовому засіданні знайшов своє
підтвердження та не спростовується
матеріалами справи, висновками
експертизи та показаннями свідків,
факт того, що реєстрація шлюбу була
добровільним волевиявлення ОСОБА_5 та
ОСОБА_2

Суд критично відноситься до показів
свідка ОСОБА_8, оскільки вони
спростовуються іншими доказами по
справі.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що позовні вимоги ОСОБА_4 є
безпідставними, недоведеними та
необґрунтованими, у зв'язку з чим
задоволенню не підлягають.

Судові витрати позивача, відповідно до
ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із відмовою
у задоволені позову, відшкодуванню не
підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи:
Шевченківський відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції, Четверта
Запорізька державна нотаріальна
контора, про визнання шлюбу недійсним -
залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
М.М. Дмитрієва