Ухвала

Іменем України

30 липня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ткачука О.С. Висоцької
В.С. Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Розтоківської сільської ради
Путильського району Чернівецької
області про визнання недійсним
заповіту, довіреності, договору
дарування житлового будинку і
земельної ділянки за касаційною
скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 -
на рішення Путильського районного суду
Чернівецької області від 07 грудня 2010
року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 29 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2010 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 11 січня 2008 року її батько, ОСОБА_7,
склав заповіт. 09 червня 2008 року ОСОБА_8,
діючи за довіреністю від її батька,
уклала із ОСОБА_4 договори дарування
житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної
ділянки за тією ж адресою. Посилаючись
на те, що її батько є людиною похилого
віку та на момент посвідчення заповіту
та довіреності на укладення договорів
дарування через хворобу не міг
усвідомлювати значення своїх дій і
керувати ними, позивачка, з урахуванням
уточнень позовних вимог, просила
визнати заповіт ОСОБА_7 від 11 січня 2008
року, його довіреність від 02 червня 2008
року на укладення договору дарування
житлового будинку, а також договори
дарування житлового будинку та
земельної ділянки від 09 червня 2009 року
недійсними.

Рішенням Путильського районного суду
Чернівецької області від 07 грудня 2010
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернівецької
області від 29 травня 2014 року, заповіт
ОСОБА_7 від 11 січня 2008 року, його
довіреність від 02 червня 2008 року на
укладення договору дарування
житлового будинку, а також договори
дарування житлового будинку та
земельної ділянки від 09 червня 2009 року
визнані недійсними.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_6 - просить скасувати судові
рішення в частині визнання договорів
дарування житлового будинку та
земельної ділянки недійсними,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
й ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову у цій частині.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов, суди на підставі
поданих сторонами документів, які
належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що ОСОБА_7 у момент
підписання заповіту від 11 січня 2008
року, яким заповідав майно своєму
синові ОСОБА_4, і довіреності від 02
червня 2008 року на ім'я ОСОБА_8 для
укладення договорів дарування, не міг
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними. Вказане підтверджується
висновками комплексної посмертної
судової психолого-психіатричної
експертизи від 10 вересня 2010 року.

Оскільки договори дарування житлового
будинку та земельної ділянки від імені
ОСОБА_4 були укладені без правових
підстав та за відсутності волі
дарувальника, то в силу ст. ст. 215, 225 ЦК
України суди правильно визнали вказані
правочини недійсними.

Доводи касаційної скарги про наявність
тотожного рішення від 18 грудня 2008 року
у справі про визнання недійсним
договору дарування землі, укладеного
між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, як підстави для
застосування вимог ч. 3 ст. 61 та ч. 2 ст. 223
ЦПК України, безпідставні, оскільки у
справі, що розглядається позовні
вимоги будуються на інших правових
підставах.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 -
ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Путильського районного суду
Чернівецької області від 07 грудня 2010
року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 29 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ткачук О.С. Висоцька В.С.
Кафідова О.В.