________________________________________________________________________
____________________________________________________________
Провадження № 2/520/2517/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2014 року Київський
районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі
Бродецькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за позовом
Комунального підприємства
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, суд, -

В С Т А Н О В И В:

КП «Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» звернулося до суду з
вказаним позовом, в якому просить суд
стягнути з ОСОБА_1 на свою користь
грошові кошти у розмірі 5.687 гривень 36
копійок в рахунок відшкодування
заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги, а також
грошові кошти у розмірі 229 гривень 40
копійок в рахунок відшкодування
судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що відповідачка ОСОБА_1 є власницею
квартири АДРЕСА_1 на підставі договору
довічного утримання від 20 січня 2009
року, право власності на яку
зареєстровано в КП «Одеське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості» за
реєстраційним № 25838849 від 18 лютого 2009
року, запис № 385 в книзі 706пр-53, а будинок
АДРЕСА_1 у м. Одесі знаходиться на
балансі та обслуговується КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський».

07 вересня 2012 року КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» уклало з ОСОБА_1 договір
про реструктуризацію заборгованості
за житлово-комунальні послуги,
відповідно до якого комунальне
підприємство надало ОСОБА_1
розстрочку у погашенні заборгованості
по квартирній платі, що утворилася
станом на 01 червня 2012 року в сумі 6.595
гривень 22 копійки, з обов'язковим
щомісячним платежем в сумі 498 гривень 95
копійок, строком до 01 червня 2013 року.

Однак, до теперішнього часу
відповідачка ОСОБА_1 сплатила лише 907
гривень 86 копійок, тобто сума у розмірі
5.687 гривень 36 копійок залишилася не
сплаченою, яку ОСОБА_1 у добровільному
порядку не сплачує.

Під час розгляду справи
відповідачка ОСОБА_1 надала суду відзив
на позовну заяву, який в подальшому
було доповнено, та відповідно до яких
посилається на те, що у неї дійсно є
заборгованість перед КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» по житлово-комунальним
послугам, однак не погоджується з
розміром цієї заборгованості, оскільки
в зазначеній квартири прописаний та
проживає ОСОБА_2, який є інвалідом
дитинства ІІ групи, отримує пенсію «по
втраті годувальника» та має пільги як
член сім'ї померлого ветерана війни у
розмірі 50% на житлово-комунальні
послуги та 50% на телефон. Зазначені
пільги діють з 01 січня 2008 року, але
позовна заява взагалі не містить ці
данні та комунальне підприємство
нараховувало заборгованість по повним
тарифам, що порушує права як ОСОБА_1 так
і особи, яка проживає в цій квартирі.

Також зазначає, що заборгованість
по житлово-комунальним послугам може
бути стягнута за останні 3 роки, тобто в
межах строку позовної давності, тому КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» має право стягнути
заборгованість по житлово-комунальним
послугам, починаючи з грудня 2010 року,
так як позовна заява була подана в
грудні 2013 року.

Оскільки з 01 січня 2008 року по
сьогоднішній день ОСОБА_2 має пільги у
розмірі 50% при оплаті за житло, яка не
відмінялася та не скасовувалася, та з
урахуванням строку позовної давності,
ОСОБА_1 визнає суму заборгованості по
житлово-комунальним послугам за період
з грудня 2010 року по грудень 2013 року в
сумі 3.143 гривні 20 копійок.

У судовому засіданні представник
позивача КП «Житлово-комунальний
сервіс «Вузівський» позов підтримав та
просив суд позов задовольнити
посилаючись на обставини, які
викладені у позові.

Крім того пояснив суду, що ОСОБА_2,
який зареєстрований та проживає в
квартирі відповідачки ОСОБА_1, має
пільги у розмірі 50% при оплаті за житло,
але з 01 липня 2009 року ця пільга була
знята, оскільки до ділянці № 5 КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» не було пред'явлено
повний пакет документів, а саме -
ідентифікаційний код.

Відповідачка ОСОБА_1 та її
представник у судовому засіданні
позовні вимоги визнали частково, а саме
в розмірі 3.143 гривні 20 копійок, в іншій
частині просили суд відмовити за
безпідставністю.

При цьому пояснили суду, що пільга
використовувалась деякий час, яка в
подальшому була знята КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський», але про це не було
повідомлено ні ОСОБА_1, як власницю
квартири, ні ОСОБА_2, який постійно
проживає в цій квартирі.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та надані докази, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено,
що квартира АДРЕСА_1 належить
відповідачці ОСОБА_1 на підставі
договору довічного утримання від 20
січня 2009 року, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, право
власності на яку було зареєстровано за
ОСОБА_1 в КП «Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості» за
реєстраційним № 25838849 від 18 лютого
2009 року, запис № 385 в книзі 706пр-53.

В зазначеній вище квартирі
постійно проживає ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та за вказаною адресою проживання він
зареєстрований з 08 липня 1998 року, що
підтверджується відповідним штампом
та записом у паспорті громадянки
України ОСОБА_2, серія НОМЕР_2, виданого
02 липня 1996 року Центральним РВ ОМУ УМВС
України в Одеській області, а також
довідкою з місця проживання про склад
сім'ї та реєстрацію за № 197, виданою 06
березня 2014 року КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський».

Крім того, з довідки з місця
проживання про склад сім'ї та
реєстрацію за № 197 від 06 березня
2014 року також вбачається, що особливий
рахунок квартири зареєстрований за
ОСОБА_2.

Будинок АДРЕСА_1 у м. Одесі
знаходиться на балансі та
обслуговується КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський», яке надає
житлово-комунальні послуги в квартиру
№ НОМЕР_3, розташованої на другому
поверсі вказаного будинку.

Пунктом 7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 24 січня 2006 року
за № 45, передбачено, що власник та
наймач квартири зобов'язаний
оплачувати надані житлово-комунальні
послуги у строки, встановлені
договором або законом.

Наймач зобов'язаний своєчасно
вносити квартирну плату та плату за
комунальні послуги (ч. 1 ст. 68 ЖК
України). Споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом (п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»),
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Однак, ОСОБА_1, як власниця
квартири № НОМЕР_3, свої зобов'язання
перед КП «Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» належним чином не
виконувала, оскільки несвоєчасно
вносила оплату за житлово-комунальні
послуги, тому за період з 01 січня 2008
року по 31 травня 2012 року у неї виникла
заборгованість у розмірі 6.595 гривень 22
копійки, що вбачається з неповної
роздруківки оплат за цей період
(підсумкова частина).

07 вересня 2012 року між КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» та ОСОБА_1 укладено
договір про реструктуризацію
заборгованості за житлово-комунальні
послуги, відповідно до якого
комунальне підприємство надало
ОСОБА_1 розстрочку у погашенні
заборгованості по квартирній платі, що
утворилася станом на 01 червня 2012 року в
сумі 6.595 гривень 22 копійки, з
обов'язковим щомісячним платежем в
сумі 498 гривень 95 копійок, строком до 01
червня 2013 року. Але до моменту подачі
цього позову, ОСОБА_1 сплатила КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» лише 907 гривень 86 копійок,
що вбачається з неповної роздруківки
оплат за цей період з 01 травня 2012 року
по 31 грудня 2013 року (підсумкова
частина), тобто залишився борг в сумі
5.687 гривень 36 копійок.

Хоча, сама ОСОБА_1 у судовому
засіданні, а також у своїх відзивах на
позов, не заперечувала проти самої
наявності заборгованості перед КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» по житлово-комунальним
послугам, але не погодилась з розміром
цієї заборгованості.

Так, сума у розмірі 5.687 гривень 36
копійок, яка пред'явлена КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» для стягнення,
складається із заборгованості по
квартирній платі, що утворилася з 01
січня 2008 року по 31 травня 2012 року.

Положеннями ст. 256 ЦК України
передбачено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

За приписами ст. 260 ЦК України
визначено, що позовна давність
обчислюється за загальними правилами
визначення строків, встановленими
статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок (ст. 253 ЦК України).

Частиною 4 ст. 267 ЦК України
встановлено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Однак, суд вважає, що позов заява
КП «Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» містить вимоги, яким
більш ніж за три роки, що перевищує
строк позовної давності, оскільки
позовна заява була подана до суду 27
грудня 2013 року та вимоги повинні бути в
межах позовної давності, тобто з грудня
2010 року по грудень 2013 року, але в даному
випадку сума у розмірі 5.687 гривень 36
копійок складається із заборгованості
по квартирній платі, що утворилася з 01
січня 2008 року по 31 травня 2012 року.

Таким чином, суд вважає, що
позовні вимоги КП «Житлово-комунальний
сервіс «Вузівський» в частині
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по
житлово-комунальним послугам за період
з 01 січня 2008 року по 31 листопада слід
залишити без задоволення за спливом
строку позовної давності так, як строк
було пропущено без поважних причин, але
КП «Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» не зверталося до суду із
заявою або клопотанням про поновлення
цього строку. Більш того, про
застосування спливу строку позовної
давності було заявлено відповідачкою
ОСОБА_1 та її представником у судовому
засіданні.

З огляду на вищевказане, суд
дійшов до висновку, що пред'явлена КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» сума для стягнення у
розмірі 5.687 гривень 36 копійок є
невірною та підлягає перерахування з
урахуванням періоду з грудня 2010 року по
грудень 2013 року.

Крім того, в матеріалах справи
також знаходиться повна роздруківка
оплат за період з 01 січня 2008 року по 31
травня 2012 року по квартирі АДРЕСА_1, з
якої вбачається, що з 01 липня 2009 року
тариф на оплату за житло почав
нараховуватись у повному розмірі, хоча
з 01 січня 2008 року по 31 червня 2009 року
нараховувався з 50 відсотковою знижкою,
оскільки ОСОБА_2, який зареєстрований
та постійно проживає в цій квартири, та
на якого відкрито особливий рахунок, є
інвалідом дитинства ІІ групи, що
підтверджується довідкою за № 078495 від
11 липня 1994 року, отримує пенсію «по
втраті годувальника» згідно довідки №
199 від 06 березня 2014 року, та має пільги
як член сім'ї померлого ветерана війни
у розмірі 50% на житлово-комунальні
послуги та 50% на телефон згідно довідки
№ 410 від 06 березня 2014 року.

Причиною зняття пільг з ОСОБА_2
щодо 50 відсоткової знижки на
житлово-комунальні послуги стало те, що
до ділянці № 5 КП «Житлово-комунальний
сервіс «Вузівський» не було
пред'явлено повний пакет документів, а
саме - ідентифікаційний код, що було
підтверджено представником КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» у судовому засіданні, та
підтверджується письмовими доказами, а
саме листом за № К-158 від 16 травня 2014
року.

Хоча, згідно із відповіддю
Управління соціального захисту
населення Київського району м. Одеси
від 12 травня 2014 року за № К-10/о, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01 січня 2008 року дійсно
знаходиться на обліку в базі даних
Єдиного державного автоматизованого
реєстру осіб, які мають право на пільги,
як член родини померлого ветерана
війни та інвалід дитинства ІІ групи.
Зазначена пільга на житлово-комунальні
послуги діють постійно та безстроково.
Скасування пільги можливо лише за
умови внесення змін до законодавства
України.

Таким чином, суд вважає, що КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» неправомірно та
безпідставно скасувало пільги ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на 50 відсоткову знижку
житлово-комунальних послуг, оскільки
на протязі півтора року, а саме з 01
січня 2008 року по 01 червня 2009 року, тариф
по сплаті житлово-комунальних послуг
нараховувався зі знижкою 50 відсотків, а
з 01 липня 2009 року тариф вже складав
повну вартість, що є недопустимим.

З огляду на вищевказане, суд
дійшов до висновку, що повна та неповна
роздруківка оплат за період з 01 січня
2008 року по 31 травня 2012 року по квартирі
АДРЕСА_1, що знаходяться в матеріалах
справи, не відповідають дійсності та
заборгованість у розмірі 5.687 гривень 36
копійок порушує права ОСОБА_1, як
власниці квартири, та ОСОБА_2, який
постійно проживає в цій квартирі,
оскільки не відповідає дійсності.

До відзиву на позов, відповідачка
ОСОБА_1 надала суду розрахунок її
заборгованості по житлово-комунальним
послугам у період з грудня 2010 року по
грудень 2013 року та з урахуванням пільг
ОСОБА_2, яка складає 3.143 гривні 20
копійок, з яких:

- 1.014 гривень 84 копійки за грудень 2010
року та повністю за 2011 рік;

- 1.047 гривень 28 копійок повністю за 2012
рік;

- 1.081 гривня 08 копійок повністю за 2013
рік;

- Всього: 3.143 гривні 20 копійок.

Статтею 526 ЦК України встановлено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Положеннями ст. 623 ЦК України
передбачено, що боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Оцінивши всі докази у їх
сукупності, з урахуванням пояснень, суд
дійшов до висновку, що у зв'язку із
неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх
зобов'язань у період з грудня 2010 року по
грудень 2013 року перед КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» загальна грошова сума яка
підлягає стягненню становить 3.143
гривні 20 копійок, у задоволенні позову
в іншій частині слід відмовити за
безпідставністю.

За приписами ч. 1 ст. 88 ЦПК України
визначено, що стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

У зв'язку з розглядом справи КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» витратило власні грошові
кошти по сплаті судового збору у сумі 229
гривень 40 копійок, які підлягають
стягненню з ОСОБА_1 на користь КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський».

Отже, з урахуванням
вищевказаного, суд дійшов до висновку,
що позов КП «Житлово-комунальний
сервіс «Вузівський» є обґрунтованим та
підлягає частковому задоволенню
шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» заборгованості по
житлово-комунальним послугам у період
з грудня 2010 року по грудень 2013 року в
сумі 3.143 гривні 20 копійок, а також
грошові кошти у розмірі 229 гривень 40
копійок в рахунок відшкодування
судового збору, а всього 3.372 гривні 60
копійок. В іншій частині слід відмовити
за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215
ЦПК України, на підставі ст.ст. 525,
526, 625 ЦК України, ст. 24, 29, 68, 151, 156, 162 ЖК
України, ст.ст. 13, 20, 21 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Комунального підприємства
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь Комунального підприємства
«Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський», р/р 1 в ПАТ
«МАРФІНБАНК» м. Іллічівськ, МФО 328168,
, грошові кошти у розмірі 3.143
(три тисячі сто сорок три) гривні 20
(двадцять) копійок в рахунок
відшкодування заборгованості по
житлово-комунальним послугам, а також
грошові кошти у розмірі 229 (двісті
двадцять дев'ять) гривень 40 (сорок)
копійок в рахунок відшкодування
судового збору, а всього 3.372 (три тисячі
триста сімдесят дві) гривні 60
(шістдесят) копійок.

В іншій частині відмовити за
безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду міста Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Рева С. В.