У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Нагорняк В.А.,
розглянувши касаційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Василівського районного суду
Запорізької області від 25 лютого 2014
року, ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 29
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, про стягнення коштів
у порядку реституції,

в с т а н о в и в:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вказаним позовом посилаючись на
те, що 07 серпня 2007 року між нею та ОСОБА_5
був укладений договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1. Даний договір був
посвідчений державним нотаріусом
Першої Київської державної
нотаріальної контори Лазарєвою Л.І. за
реєстровим №2-3234.

Відповідно до умов договору
купівлі-продажу продаж квартири було
здійснено за 303 тис. грн, які, як
зазначає позивачка, нею були повністю
сплачені ОСОБА_5 до підписання цього
договору. Сплата коштів відбувалась в
нотаріальній конторі. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_8 померла.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від
20 червня 2011 року, яке набрало законної
сили, в іншій цивільній справі за
позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_2, треті особи:
головне управління юстиції в м. Києві,
орган опіки та піклування Державної
адміністрації Оболонського району м.
Києва, Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 від 07 серпня 2007 року був
визнаний недійсним.

ОСОБА_9 набув статусу спадкоємця майна
померлої ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 помер.
Спадкоємцем першої черг після смерті
ОСОБА_9 є його дружина - ОСОБА_4 Позивач
зазначає, що у неї є всі підстави для
вимоги про сплату отриманих померлою
коштів в розмірі 303 тис. грн.

Рішенням Василівського районного суду
Запорізької області від 25
лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 29 квітня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні
позову, правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
застосували норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішили спір з урахуванням меж
заявлених позовних вимог та конкретних
обставин справи на підставі наданих
сторонами доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судових
рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, про
стягнення коштів у порядку реституції.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк