Справа №475/1041/14-ц 13.11.2014 13.11.2014 13.11.2014
Провадження №22-ц/784/3122/14
інстанції-Вадовська А.В.
Категорія 23
Доповідач апеляційної
інстанції-Данилова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського
І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Богуславській
О.М.,

за участю представника позивача -
Ляшенка М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на рішення Доманівського районного
суду Миколаївської області від 9
жовтня 2014 року у цивільній справі за
позовом

ОСОБА_2

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Струмок»

про визнання договору оренди землі
недійсним

У С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ТОВ «Струмок» про визнання
недійсним договору оренди землі.

Позивач зазначав, що є власником
земельної ділянки площею 7, 23 га.,
розташованої на території
Козубівської сільської ради
Доманівського району Миколаївської
області. 1 березня 2005 року уклав з ТОВ
«Струмок» договір оренди належної йому
земельної ділянки строком на п'ять
років.

Позивач просив визнати недійсним
договір оренди, посилаючись на те, що
він не містить істотних умов, таких як
визначення об'єкту оренди (кадастровий
номер, місце розташування та розмір
земельної ділянки); умов і строків
передачі земельної ділянки орендарю;
існуючих обмежень (обтяжень) щодо
використання земельної ділянки; а
також відсутні визначення сторони, яка
несе ризик випадкового пошкодження або
знищення об'єкта оренди, та умов
передачі в заставу, іпотеку та внесення
до статутного фонду права оренди
земельної ділянки. Крім того, земельна
ділянка була передана орендарю без
розроблення проекту, у тексті договору
без його згоди змінено строк його дії -
з п'яти на п'ятнадцять років, а
реєстрація договору здійснена через
два роки після його укладення.

Представник ТОВ «Струмок» позов не
визнав, посилаючись на відповідність
договору вимогам земельного
законодавства, яке існувало на момент
його укладення, а також належне
виконання орендарем умов угоди
протягом дев'яти років.

Рішенням Доманівського районного суду
Миколаївської області від 9 жовтня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив
рішення скасувати та визнати договір
оренди землі недійсним, посилаючись на
невірну оцінку судом встановлених
обставин, в тому числі недоліків
договору щодо форми та змісту, та
ігнорування вимог статті 15 Закону «Про
оренду землі».

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів не вбачає підстав для її
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Згідно частини 1 статті 15 Закону «Про
оренду землі» ( далі -Закон) в редакції,
яка діяла на час укладення угоди,
істотними умовами договору оренди
землі вважались: об'єкт оренди ( місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору; орендна
плата (розмір, індексація, форми
платежу, строків, порядку внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату) ; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
умови збереження стану об'єкта оренди;
умови і строки передачі землі; умови
повернення, існуючі обмеження щодо
використання ділянки, визначення
сторони, яка несе ризик випадкового
пошкодження або знищення об'єкта
оренди чи його частини та
відповідальність сторін.

За змістом частини 2 цієї норми
відсутність у договорі оренди однієї з
істотних умов є підставою для відмови в
державній реєстрації договору, а також
для визнання договору недійсним.

Статтями 18 та 20 Закону передбачена
обов'язкова державна реєстрація
договору оренди землі та набрання ним
чинності після цієї реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки
розміром 7, 23 га., розташованої на
території Козубівської сільської ради
Доманівського району Миколаївської
області на підставі державного акту на
право приватної власності на землю
ІV-МК № 037498 (а.с. 5).

1 березня 2005 року між ОСОБА_2 та ТОВ
«Струмок» укладено договір оренди
землі (далі -Договір), який 6 липня 2007
року зареєстровано Доманівським
відділом Миколаївської регіональної
філії ДП «Центр державного земельного
кадастру» про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис № 14 (а.с. 12-14).

Договором обумовлено, що об'єктом
оренди (п.2) є земельна ділянка
загальною площею 7, 23 га, у тому числі
рілля богарна - 7, 23 га. державний акт
IV-МК № 037498. Строк дії договору - 15 років
(п.8).

Умови і строки передачі земельної
ділянки передбачені пунктами 18-20
Договору. Відсутність будь-яких
обмежень (обтяжень) щодо використання
землі зазначена у пункті 26 Договору.

За змістом пункту 32 Договору ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкту оренди чи його частини несе
орендар (орендодавець), при цьому
непотрібне не закреслено.

Чинне на момент виникнення спірних
правовідносин законодавство не
містило положень про визначення умов
передачі ділянки в заставу або іпотеку
та внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки. Такі зміни
до статті 15 Закону внесені з 16 вересня
2008 року.

Посилання позивача на те, що у березні
2005 року Договір було укладено на п'ять
років, будь-якими доказами не
підтверджено.

Встановивши ці обставини, суд першої
інстанції дійшов послідовного
висновку про наявність у тесті
Договору всіх основних істотних умов
оренди, передбачених статтею 15 Закону,
та обґрунтовано вважав недоведеним
дійсне порушення земельних прав
позивача у зв'язку з деякими недоліками
форми викладення.

Такий висновок відповідає обставинам
справи, вимогам земельного
законодавства та правовій позиції,
викладеній в постанові Верховного Суду
України від 25 грудня 2013 року (справа №
6-78цс13), ухваленій в порядку статті 355
ЦПК, яка є обов'язковою для
застосування судами України.

Не може бути достатньою підставою для
визнання угоди недійсною і посилання
апелянта на помилку у тексті Договору
щодо по батькові орендодавця. Позивач
ОСОБА_2 не заперечував факт укладення
ним Договору, реальну передачу
земельної ділянки в оренду, отримання
орендної плати протягом всього строку
дії угоди.

Всі інші доводи апеляційної скарги, як
підстави позову, були предметом
судового дослідження, а їх оцінка
наведена в мотивувальній частині
судового рішення.

Оскільки апеляційна скарга не містить
доводів, які б спростовували висновки
суду чи доводили б порушення ним норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування судового рішення

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
рішення Доманівського районного суду
Миколаївської області від 9 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді