Київський районний суд м. Одеси
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/6009/14
25.09.2014 року Київський районний суд м.
головуючого-судді Огренич І.В.
при секретарі - Камінській О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Першого Київського
ВДВС ОМУЮ, заступника начальника
ОСОБА_2, Публічного акціонерного
товариства «Фідокомбанк», треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виключення майна
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та,
уточнивши позовні вимоги, просить
ухвалити рішення яким зняти арешт та
заборону відчуження, накладений
постановою №В-12/466 від 08 липня 2010 року
та постановою Першого Київського ВДВС
ОМУЮ №34939613 від 24 жовтня 2012 року,
постановою В-3/2222/35071283 від 14 грудня 2012
року про арешт всього нерухомого майна
ОСОБА_3. При цьому позивачка
посилається на те, що рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси
від 02 липня 2012 року за нею було визнано
право власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1 та право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_2. Зазначене рішення
було зареєстровано у реєстрі прав
власності на нерухоме майно у КП «ОМБТІ
та РОН». На теперішній час позивачці
стало відомо, що Першим Київським ВДВС
ОМУЮ винесено постанову №В-12/466 від 08
липня 2010 року про арешт всього
нерухомого майна боржника на підставі
виконавчих листів №2-2-1732/10, 2-1731/10. Крім
того, 24 жовтня 2012 року державним
виконавцем вдруге було винесено
постанову №34939613 про арешт всього
нерухомого майна боржника ОСОБА_3 на
підставі виконавчого листа №2-2-1732/10,
яке у 2010 році вже було арештовано.
Також, 14 грудня 2012 року, на підставі
другого виконавчого листа, постановою
Першого Київського ВДВС ОМУЮ
В-3/2222/35071283 теж було накладено арешт на
все нерухоме майно ОСОБА_3. Позивачка
зазначила, що в момент накладення
арешту вона теж була співвласником
нерухомого майна, що було придбано у
шлюбі і накладення арешту на
вищезазначене майно обмежує її права
на розпорядження цим майном, у зв'язку з
чим вона вимушена звернутись до суду з
Позивачка у судове засідання не
з'явилась, повідомлялась, представник
позивачки - адвокат ОСОБА_5 надала до
суду заяву, якою уточнені позовні
вимоги підтримала у повному обсязі,
справу просить розглядати за їх
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явився, повідомлявся, надав до суду
заяву про розгляд справи за його
відсутністю, проти задоволення позову
Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явилась, повідомлялась, надала до
суду заяву про розгляд справи за її
відсутністю, зазначивши, що проти
задоволення позову не заперечує,
оскільки між нею та ОСОБА_3 укладена
мирова угода в органах виконавчої
Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.
Відповідачі у судове засідання не
з'явились, повідомлялись належним
чином, про причини неявки до суду не
повідомили, в зв'язку з чим, зі згоди
представника позивача, суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 08
липня 2010 року Першим Київським ВДВС
ОМУЮ, при примусовому виконанні
виконавчих листів №2-2-1732/10 та
2-1731/10, було винесено постанову №В-12/466
про арешт всього нерухомого майна
ОСОБА_3.

24 жовтня 2012 року державним виконавцем
року Першого Київського ВДВС ОМУЮ
ОСОБА_2, при примусовому виконанні
виконавчого листа №2-1732/10 вдруге було
винесено постанову №34939613 про арешт
всього нерухомого майна боржника
ОСОБА_3.

Також, 14 грудня 2012 року, при примусовому
виконанні виконавчого листа №1512/6234/2012,
виданого 26 жовтня 2012 року, постановою
Першого Київського ВДВС ОМУЮ
В-3/2222/35071283 теж було накладено арешт на
все нерухоме майно ОСОБА_3.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 02 липня 2012 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу,
встановлення факту окремого
проживання та поділу майна, зокрема,
було встановлено факт про те, що ОСОБА_1
та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з 01 травня 2008 року по 26
лютого 2011 року, встановлено факт про те,
що ОСОБА_1 та ОСОБА_3, знаходячись в
зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2011
року проживають окремо з 23 лютого 2012
року та визнано за ОСОБА_1 право
власності на ? частину квартири АДРЕСА_1
та право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_2. Зазначене рішення
набрало законної сили 14 серпня 2012 року.

Тобто, в момент накладення арешту на
все майно ОСОБА_3 позивачка була
співвласником нерухомого майна, що
було придбано у шлюбі.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 387 ЦК України передбачено право
власника витребувати своє майно, а
статтею 391 цього Кодексу визначено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

При таких обставинах, суд вважає,
позовні вимоги ОСОБА_1 законними,
обґрунтованими та підлягаючими
задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212-215,218,224-226 ЦПК
України, ст.ст.3, 321, 387, 391 ЦК України, ст.
ст. 50, 60 Закону України «Про виконавче
провадження», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Зняти арешт та заборону
відчуження, накладений постановою
№В-12/466 від 08 липня 2010 року та
постановою Першого Київського ВДВС
ОМУЮ №34939613 від 24 жовтня 2012 року,
постановою В-3/2222/35071283 від 14 грудня 2012
року про арешт всього нерухомого майна
ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя
Огренич І. В.