Справа № 346/2530/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Веселова В.М.,

секретаря - Арсенич С.Д.

позивачки - ОСОБА_1

з участю представника позивачки -
ОСОБА_2

відповідачки - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Коломия
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
позовом, який підтримала в судовому
засіданні, в якому вказала, що в
листопаді 2012 року вона позичила
відповідачці ОСОБА_3, на прохання
відповідачки ОСОБА_4, кошти в сумі 8000
дол.США. При отриманні коштів
відповідачка написала позивачці
розписку, в якій зобов`язувалась
повернути позивачці кошти до 1 червня
2013 року. В подальшому відповідачка
додатково брала позики у позивачки ще
на суму 7300 дол.,про що так само писала
розписки, в яких зобов`язувалась
повернути кошти до 1 січня 2014 року.
Однак свого зобов'язання відповідачка
належним чином не дотрималася, коштів
станом на час розгляду справи
позивачці не повернула. В судовому
засіданні позивач та її представник
просять суд стягнути з відповідачів на
її користь суму основного боргу в
розмірі 15 300,00 дол.США , що за офіційним
курсом НБУ на дату подання позову
становить 177 563,31 гривень та судовий
збір.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги визнала в
повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове
засідання не з`явилась без поважної
причини, хоча про день,час і мсіце
слухання справи була належним чином
повідомлена.

Суд, дослідивши письмові
матеріали справи, заслухавши пояснення
позивачки,представника позивачки та
відповідачки, приходить до наступних
висновків.

Відповідно до письмової розписки
від 12 листопада 2012 року (а.с.8)
відповідачка ОСОБА_3 отримала від
позивачки ОСОБА_1, як фізичної особи,
позику в сумі 8 000,00 дол.США. В даній
розписці зазначено, що відповідачка
ОСОБА_3 отримала кошти 12 листопада 2012
року і зобов'язується повернути
позичені кошти в сумі 8000 дол.США в
термін до 1 червня 2013 року. В подальшому
відповідачка неодноразово отримувала
від позивачки додатково кошти в суміі
1000 дол.США (2 січня), 500 дол.США (22 січня),
1500 дол.США (31 січня), 2000 дол.США (18
квітня), 300 дол.США (1 травня). Додатково
позичені кошти відповідачка
зобов`язувалась повернути до 1 січня 2014
року, про що зазначено в розписці (а.с.8).
Всього відповідачка позичила у
позивачки коштів на загальну суму 15 300
дол.США.

Відповідачкою ОСОБА_3 порушено
умови договору та на даний час
зобов'язання щодо повернення вказаної
суми позики відповідачка не виконала і
гроші позивачці не повернула.

У відповідності до ст.202 ЦК України
правочином є дія особи,спрямована на
набуття,зміну або припинення цивільних
прав та обов'язків. У відповідності до
ч.1 п.3 ст.208 ЦК України у письмовій формі
належить вчиняти правочини фізичних
осіб між собою на суму,що перевищує у
двадцять і більше разів розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. У відповідності до ч.1 ст.207 ЦК
України правочин вважається таким, що
вчинений у письмові формі,якщо його
зміст зафіксований одному або
декількох документах, ч.2 ст.207 ЦК
України правочин вважається вчиненим у
письмовій формі, якщо він підписаний
стороною або сторонами. У
відповідності до ст.526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цивільного кодексу, а
також до вимог звичаїв ділового
обороту та інших вимог,що звичайно
ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України,
за договором позики одна сторона
передає у власність (оперативне
управління) гроші або речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошей або
рівну кількість речей такого ж роду і
якості. Згідно ст.1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій
формі,якщо його сума не менш як у десять
разів перевищує встановлений законом
розмір неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян,а на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника.

Представлений суду договір позики
є письмовим документом, що підтверджує
передачу грошей позикодавцем
позичальнику.

Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов`язання,
на вимогу кредитора зобов»язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за
весь час прострочення, а також 3% річних
від протсроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України
на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника,
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми, або
визначеної кількості речей.

Позичальник має право оспорювати
договір позики на тій підставі, що
грошові кошти або речі насправді не
були одержані ним від позикодавця або
були одержані у меншій кількості, ніж
установлено договором (ч. 1 ст. 1051 ЦК
України).

Як вбачається з позовної заяви та
представленої розписки, відповідачка
отримала у позивачки позику в сумі 15 300
дол.США, які зобов`язувалась повернути
до 1 червня 2013 року, а в подальшому до 1
січня 2014 року.

Згідно довідки Державного Ощадного
банку України, яка є в матеріалах
справи (а.с.9) курс долара на день
звернення позивачки до суду становить
1160,5445 грн. за 100 дол., відповідно сума
позичених коштів становить 15300 дол.США
х 11.605445 грн. = 177 563,31 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
позику отримувала ОСОБА_3, про що
свідчить представлений та долучений до
матеріалів справи позивачкою оригінал
розписки, відповідно ОСОБА_4, яка
залучена в якості відповідачки, жодних
позик у позивачки не отримувала,
відповідно не має заборгованості чи
будь-яких інших зобов`язань перед
позивачкою.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позовні вимоги частково
знайшли своє підтвердження в судовому
засіданні та підлягають до часткового
задоволення.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст.202,208,526,625,1046,1047,1048,1050,1051
ЦК України, ст.ст.213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1 ,паспорт
НОМЕР_4,виданий Косівським РВ УМВС 6.08.1999
року, що зареєстрована АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3,що проживає в АДРЕСА_2, суму
еквівалентну 15300 дол.США,що за
офіційним курсом Національного банку
України становить 177 563,31 (сто сімдесят
сім тисяч п`ятсот шістдесят три гривні
31 коп.), в решті позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1775,33 грн.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
до Апеляційного суду
Івано-Франківської області може бути
подана протягом десяти днів, з дня
проголошення рішення, через
Коломийський міськрайонний суд.

Суддя
Веселов В. М.