РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1331/14-ц

07 листопада 2014 року

Костопільський районний суд
Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Цвіркун О.С.

при секретарі - Федас І.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,
предтавника відповідача - Лукашена Є.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Костопіль цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" про захист прав
споживача, повернення коштів по
депозитному вкладу та відшкодування
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до
ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав
споживача, повернення коштів по
депозитному вкладу та відшкодування
моральної шкоди. В обґрунтування
позову посилається на те, що 06.03.2014 року
між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було
укладено договір банківського вкладу
№ SAMDNWFD500 у відповідності до якого
вкладник передала банку грошові кошти
для розміщення на депозитний рахунок
строком на 3 місяці (до 06.06.2014 року) в
розмірі 23000 гривень, з нарахуванням
відсотків в розмірі 18% річних. У зв'язку
із особистими обставинами та
необхідністю у грошових коштах позивач
керуючись п.9 вищевказаного договору у
квітні та травні 2014 року надсилала
заяви до відповідача з проханням
достроково розірвати депозитний
договір та повернути їй депозит та
нараховані на нього відсотки. Однак
банк не задовільнив прохання позивача
в досудовому порядку та не повернув
депозит із нарахованими відсотками,
посилаючись на невизначеність статусу
банківської системи в Криму. Разом з
тим, позивач вказує, що 06 червня 2014 року
термін вищевказаного договору
депозиту укладеного між нею та
відповідачем закінчився, та всупереч
умовам договору відповідач свої
зобов'язання не виконав, та не повернув
їй суму вкладу та нараховані відсотки.
В зв'язку із тим, що ПАТ КБ «Приватбанк»
в добровільному порядку не виконує
взяті на себе зобов'язання позивач
змушена звернутися в суд та просить
зобов'язати відповідача повернути їй
суму вкладу згідно умов договору
«Стандарт» №SAMDNWFD500 від 06.03.2014 року
в розмірі 23000 грн. та зобов'язати
нарахувати і виплатити їй проценти по
вкладу в розмірі 18 % річних від суми
владу за весь час користування з 06.03.2014
року по день виплати суми вкладу
повністю та стягнути моральну шкоду
встановлену судом.

У ході розгляді справи позивач
уточнила позовні вимоги збільшивши їх,
при цьому посилається на зміну ставки
відсоткової ставки по депозитному
вкладу «Стандарт», та тому вона вважає,
що має право на отримання недотриманих
відсотків по депозиту, а також
посилаючись на ст. 625 ЦК України,
просить стягнути 3% річних та
інфляційні витрати завдані їй банком
через не виконання своїх зобов'язань.
Тому позивач, просить суд зобов'язати
ПАТ КБ «Приватбанк» повернути їй суму
вкладу у розмірі 23000 грн., виплатити їй
недотримані відсотки за договором в
сумі 1880 грн. 82 коп., виплатити їй 3%
річних та інфляційні витрати завдані
їй банком через не виконання своїх
зобов'язань за договором в сумі 1428 грн.
83 коп. та моральну шкоду згідно
законодавства України в розмірі
встановленому судом враховуючи вимоги
розумності та справедливості.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримала на підставах викладених у
позові та у заяві про уточнення
позовних вимог, просила суд позов
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Лукашен Є.В.
позов не визнав пославшись на те, що ПАТ
КБ "Приватбанк" є неналежним
відповідачем по даній справі та
підтримав подані ним заперечення.
Окрім того представник пояснив, що
договори банківського вкладу з
позивачем укладалися на території
Автономної Республіки Крим, яка є
тимчасового окупованою територією, у
зв'язку з чим відокремлений підрозділ
ПАТ КБ "Приватбанк" на території
Автономної Республіки Крим припинив
свою діяльність. Окрім того окупаційна
влада фактично здійснила конфіскацію
майнового комплексу ПАТ КБ
"Приватбанк", що використовувався у
банківській діяльності відокремленого
структурного підрозділу - Філії
«Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк. Були
арештовані також права та зобов'язання
банку, в тому числі права вимоги і борги
за всіма зобов'язаннями. Майно на
території Автономної Республіки Крим
окупаційною владою віднесено до майна,
що підлягає націоналізації і
обліковується як власність Республіки
Крим.

Заслухавши позицію сторін та всебічно,
об'єктивно дослідивши письмові докази,
суд вважає встановленими наступні
обставини та визначені відповідно до
них правовідносини.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що 06.03.2014 року між
ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було
укладено договір банківського вкладу
№ SAMDNWFD500 у відповідності до якого
вкладник передала банку грошові кошти
для розміщення на депозитний вклад
строком на 3 місяці (до 06.06.2014 року) в
розмірі 23000 гривень, з нарахуванням
відсотків в розмірі 18% річних, що
підтверджується копією договору
наявного в матеріалах справи (а.с.5).

Внесення позивачем котів на депозитний
рахунок підтверджується, копією
квитанції наявної в матеріалах справи
(а.с.6).

Відповідно до п.п. 9 договорів
банківського вкладу вкладник та банк
мають право достроково розірвати
дійсні договори, повідомивши про це
один одного за два банківських дні до
дати розірвання договорів.

Згідно до п.п. 11 договорів банківських
вкладів, якщо вкладник вимагає
розірвати договір, а строк вкладу ще не
скінчився, вкладнику повертається сума
вкладу. За неповний строк вкладу
відсотки виплачуються по ставці вкладу
«до вимоги» за фактичну кількість днів,
що минули з дати оформлення вкладу до
дня розірвання договору. Якщо вкладник
за неповний строк вкладу получили
відсотки, нараховані по повній ставці,
то надмірно виплачені відсотки
вираховуються з суми вкладу.

Вказані умови договору про строковий
вклад кореспондується з приписами ст.
1060 ЦК України. Вказаною нормою закону
передбачено, що за договором
банківського вкладу незалежно від його
виду банк зобов'язаний видати вклад або
його частину на першу вимогу вкладника.
Умова договору про відмову від права на
одержання вкладу на першу вимогу є
нікчемною. Такі ж вимоги містить п. 3.3
Положення про порядок здійснення
банками України вкладних операцій з
юридичним і фізичними особами,
затвердженого Постановою Правління
Національного банку України №516 від
03.12.2003 року, зі змінами та доповненнями.

29.04.2014 року позивач на адресу
відповідача надіслала заяву про
повернення коштів та нарахованих на
них відсотків достроково (а.с.7).

Судом встановлено, що в порушення умов
договору, відповідач вклад позивачу не
повернув і до теперішнього часу, що
підтверджується поясненнями сторін у
судовому засіданні та наданою
відповіддю Банку від 14.05.2014 року (а.с.8)

Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно ст. 2 Закону України «Про
банки і банківську діяльність» від
07.12.2000 року № 2121-ІІІ, зі змінами та
доповненнями, вклад (депозит) - це кошти
в готівковій або у безготівковій формі,
у валюті України або в іноземній
валюті, які розміщені клієнтами на їх
іменних рахунках у банку на договірних
засадах на визначений строк зберігання
або без зазначення такого строку і
підлягають виплаті вкладнику
відповідно до законодавства України та
умов договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

На підставі ст. 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони
(вкладника), або для неї грошову суму
(вклад), що надійшла, зобов'язується
виплачувати вкладникові таку суму та
проценти на неї або дохід в іншій формі
на умовах та в порядку, встановлених
договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк
виплачує вкладникові проценти на суму
вкладу в розмірі, встановленому
договором банківського вкладу.

Частиною 1 ст. 1075 ЦК України
передбачено, що договір банківського
вкладу розривається за заявою клієнта
у будь-який час.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.1060 ЦК України
та умови договору №SAMDNWFD500 від
06.03.2014 року відповідач зобов'язаний
повернути позивачу вклад за його
вимогою в кінці терміну дії вкладу.

Беручи до уваги, що термін дії договір
банківського вкладу №SAMDNWFD500
укладеного між позивачем та ПАТ КБ
«Приватбанк» закінчився 06.06.2014 року та
враховуючи заяву позивача від 29.04.2014
року, суд вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк»
без будь-яких на те підстав, вважає
договір пролонгованим та неправомірно
не повертає ОСОБА_1 суму банківського
вкладу з нарахованими відсотками.

Посилання представника відповідача на
те, що договір банківського владу був
укладений у відокремленому підрозділі
ПАТ КБ «Приватбанк» на території АРК
Крим, яка на даний час окупована і
статус банківської системи в Криму не
визначений, а тому кошти позивачу ПАТ
КБ «Приватбанк» не можуть бути
повернуті, суд вважає безпідставним,
адже договір позивачем був укладений з
банком, а не з підрозділом.
Відповідальність банку за своїми
зобов'язаннями закріплена ст. 58 Законом
України «Про банки та банківську
діяльність» .

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Оцінюючі всі докази досліджені судом у
судовому засіданні у їх сукупності, та
приймаючи до уваги, що відповідач
порушив право позивача на повернення
сум вкладів, суд вважає необхідним
позовні вимоги задовольнити частково,
а саме: зобов'язати ПАТ КБ
«Приватбанк» повернути позивачу вклад
згідно умов договору №SAMDNWFD500 від
06.03.2014 року у розмір 23000 грн.,
зобов'язати виплатити відсотки
нараховані по ставці 18% річних за
період з 06.03.2014 року по 06.06.2014 року у
розмір 1035 грн., зобов'язати виплатити
збитки завдані не виконанням своїх
зобов'язань за період з 07.06.2014 року по
18.08.2014 року у розмірі 230 гривень
інфляційних втрат (розрахунок індексу
інфляції: індекс інфляції за червень
101,0% та липень 2014 року - 100,4 % (
101,0:100)*(100,4:100)= 1,01; сума боргу - 23000 грн.
(депозит) 23000грн.*1,01 індекс-23000 грн.=230
грн.) та 3 % річних від суми боргу за
вказаний період у розмір 134 грн. 20 коп.
(розрахунок 23000 грн. - сума боргу; з 07.06.2014
року по 18.08.2014 року - 2 міс. 10 днів.; 23000
*3%:12*2 міс.10 днів. = 134 грн. 20 коп. ).

Разом з тим, не визнає суд такими, що
підлягають задоволенню і позовні
вимоги в частині відшкодування
завданої моральної шкоди. Як на правову
підставу позовних вимог в цій частині,
позивач посилається на Закон України
«Про захист прав споживачів». Разом з
тим, п. 5 ч.1 ст.4 вказаного закону
передбачає право споживача на
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної небезпечною для
життя і здоров'я людей продукцією у
випадках, передбачених законодавством,
а тому вимоги цього закону не можуть
поширюватись на спірні договірні
відносини сторін. При цьому суд також
враховує, що позивач належними та
достатніми доказами не довів ні самого
факту заподіяння йому моральної шкоди,
ні обставин які визначають її характер
та обсяг.

Окрім того, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України,
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Враховуючи наведена з відповідача ПАТ
КБ «Приватбанк» слід стягнути у дохід
держави судовий збір у розмірі 243 грн. 99
коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 526, 625, 1060, 1061, 1067, 1075 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 60,208-209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Приватбанк" про
захист прав споживача, повернення
коштів по депозитному вкладу та
відшкодування моральної шкоди -
задовольнити частково.

Зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк»
повернути ОСОБА_1 вклад згідно умов
договору №SAMDNWFD500 від 06.03.2014 року у
розмір 23000 (двадцять три тисячі) гривень
та виплатити відсотки за період з 06.03.2014
року по 06.06.2014 року у розмір 1035 (тисячу
тридцять п'ять) гривень.

Зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк»
виплатити ОСОБА_1 збитки завдані не
виконанням своїх зобов'язань за період
з 07.06.2014 року по 7.08.2014 року у розмірі 230
(двіті тридцять) гривень інфляційних
втрат та 3 % річних від суми боргу
за вказаний період у розмір 134 (сто
тридцять чотири) гривень 20 копійок.

В решті позовних вимог відмовити за
безпідставністю.

Стягнети з ПАТ КБ «Приватбанк» в
прибуток держави судовий збір в сумі 243
(двісті сорок три) гривні 99 копійок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Рівненської області через
Костопільський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Цвіркун О.С.