Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
УХВАЛА

іменем україни

4 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

Євтушенко
О.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Брокбізнес»,
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія «Аска», Державної податкової
служби України, Державної податкової
служби у Львівській області про
стягнення страхового відшкодування,

за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою
представником ОСОБА_4, на рішення
апеляційного суду Львівської області
від 27 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтня 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Брокбізнес»

далі - ПрАТ «СК «Брокбізнес»),
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія «Аска» (далі - ПрАТ
«Українська акціонерна страхова
компанія «Аска»), Державної податкової
служби України, Державної податкової
служби у Львівській області про
стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що з 24 січня 1997 року по

13 грудня 2006 року працювала в ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова на
посаді головного державного
податкового ревізора-інспектора
відділу погашення прострочених
податкових зобов'язань. Наказом від 13
грудня 2006 року № 152-0 її було звільнено з
роботи відповідно до ст. 38 КЗпП України
у зв'язку з виходом на пенсію за
інвалідністю. Під час виконання своїх
службових обов'язків вона втратила
працездатність у зв'язку із
захворюванням та згідно з довідкою
Львівського обласного центру МСЕ їй
було встановлено II групу інвалідності
внаслідок загального захворювання.
Оскільки відповідно до Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні» встановлено, що службові
особи державних податкових інспекцій
підлягають обов'язковому державному
особистому страхуванню за рахунок
коштів державного бюджету, відповідно
вона звернулася до страховика із
вимогою виплатити страхове
відшкодування.

У зв'язку з тим що в добровільному
порядку їй страхову суму відповідачі
не виплатили, тому просила стягнути
кошти у розмірі 30 420 грн.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 28 лютого

2013 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ
«СК «Брокбізнес» на користь ОСОБА_3
суму за державним особистим
страхуванням у розмірі 30 420 грн.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 27 листопада

2013 року рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 28 лютого

2013 року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_4 просить скасувати рішення
апеляційного суду Львівської області
від 27 листопада 2013 року та залишити в
силі рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 28 лютого 2013 року,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із
того, що страхова компанія
«Брокбізнес» не повністю виконала
обов'язки, передбачені як Порядком та
умовами обов'язкового державного
особистого страхування посадових осіб
органів державної податкової служби,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 3 червня 1994 року

№ 349, так і договором про закупівлю
послуг з обов'якового соціального
страхування від 20 червня 2008 року, чим
безпідставно не виплачено позивачці
страхову суму.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, апеляційний суд виходив із
того, що позивачем не надано належних
та допустимих доказів на підтвердження
доводів позовної заяви.

Проте погодитися з такими висновками
судів не можна.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності
Кодекс адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), який
визначив повноваження
адміністративних судів щодо розгляду
справ адміністративної юрисдикції,
порядок звернення до адміністративних
судів і порядок здійснення
адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 2 ст. 4 цього Кодексу визначено,
що юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 15 ЦПК України
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень.

Суб'єктом владних повноважень
відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу
є орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

У справі встановлено, що спір виник за
зверненням ОСОБА_3 з приводу стягнення
страхового відшкодування, виплата
якого передбачена Законом України «Про
державну податкову службу в Україні».

Таким чином, виходячи з положень ч. 12 ст.
2, ст. 3, ч. 2 ст. 4, п. 4. ч. 1 ст. 17 КАС України,
зазначений спір, який виник за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у сфері публічно-правових
правовідносин, відноситься до
адміністративної юрисдикції, а тому
його розгляд повинен був здійснюватися
в порядку, передбаченому нормами КАС
України.

Проте суди прийняли до свого розгляду
та розглянули справу після 1 вересня 2005
року (після набрання чинності КАС
України) за правилами, встановленими
Цивільним процесуальним кодексом
України (далі - ЦПК України).

Таким чином, суди дійшли неправильного
висновку про наявність
цивільно-правового спору й помилково
розглянули вимоги ОСОБА_3 за правилами
ЦПК України.

У справі виник спір у сфері
публічно-правових правовідносин, а
тому справа не підлягає вирішенню в
порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що порушення норм
процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи,
допустили як суд першої інстанції, так
і суд апеляційної інстанції, судові
рішення підлягають скасуванню із
закриттям провадження у справі з
підстав, передбачених ч. 1 ст. 340, п. 1 ч. 1
ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 340, 345 ЦПК України,
колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану
представником ОСОБА_4, задовольнити
частково.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 28 лютого

2013 року та рішення апеляційного суду
Львівської області від 27 листопада

2013 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3
до Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Брокбізнес»,
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія «Аска», Державної податкової
служби України, Державної податкової
служби у Львівській області про
стягнення страхового відшкодування
закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді:Н.А.
Горелкіна Є.П. Євграфова О.І.
Євтушенко О.М. Ситнік