Шпитьківська сільська рада
Справа № 369/7760/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

30.09.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого судді
Дубас Т.В.

при секретарі
Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ Київський
регіональний інститут земельної
реформи», треті особи: Шпитьківська
сільська рада Києво-Святошинського
району Київської області, Управління
Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою
шляхом зобов'язання знесення
самовільно встановленої огорожі та
відновлення межових знаків, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області з даним позовом
мотивуючи його тим, що 18 січня 2008
позивачу було подаровано ОСОБА_3
земельну ділянку площею 0,2006 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1
відповідно до договору дарування
земельної ділянки посвідченого
державним нотаріусом 1-ої Київської
обласної державної нотаріальної
контори Дудкіною Н.В., яка належала
ОСОБА_3 відповідно до державного акту
на право приватної власності на землю
серії І-КВ № 0677878 виданого 05 лютого 2003
року.

Згідно з державним актом земельна
ділянка на момент дарування межувала
від А до Б з землями сільради, від Б до В
- з землями ОСОБА_5, від В до Г - землями
ОСОБА_6, від Г до А - з землями ОСОБА_7

У листопаді 2012 року відділом
землеустрою та геодезії ТОВ «Київський
регіональний інституту земельної
реформи» були розроблені матеріали
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на належну мені
земельну ділянку, проте вказані
документи, містять суперечливі дані
про розташування та лінійні розміри у
яких вказана земельна ділянка перейшла
у власність відповідно до державного
акту, а також у акті прийомки-передачі
земельної ділянки відсутні підписи
суміжних землевласників про
погодження встановлених (відновлених)
меж земельної ділянки на місцевості.

Обов'язковою умовою при переході права
власності на земельну ділянку до іншої
особи є здійснення землевпорядних
робіт до яких відносяться контрольні
вимірювання меж на місцевості,
відновлення меж земельної ділянки в
натурі, закріплення їх межовими
знаками та погодження їх із суміжними
землевласниками.

При переході права власності на
земельну ділянку від ОСОБА_3 до
позивача, праворуч межа з земельною
ділянкою № 64 у вигляді паркану
зберіглась, але фактичні розміри меж
земельної ділянки належної ОСОБА_3 не
відповідають розмірам зазначеним у
державному акті і становлять
розбіжність.

Вказані обставини підтверджується
актом від 24 вересня 2012 року складеного
комісією у складі землевпорядника
Шпитьківської сільської ради та
депутатом Шпитьківської сільської
ради, відповідно до якого встановлено,
що точка № 4 знаходиться практично на
лінії забору, виступаючи на 40 см. На
дорогу, точка № 3 знаходиться приблизно
на 30 см. У західному напрямі від
встановленого стовпчика, точка № 2
знаходиться на відстані 3 метрів 40 см.
від встановлено стовпчика у західному
напрямі тобто на фактичному
користуванні (городі) ОСОБА_3, точка № 1
знаходиться на відстані 2 метри 30 см. на
захід від огорожі. Причиною
невідповідності розмірів поздовжніх
границь земельної ділянки яка належить
мені на підставі договору дарування є
порушення границь із боку суміжної
ділянки, що належить ОСОБА_2.

Таким чином, паркан із земельною
ділянкою що розташована за адресою:
АДРЕСА_2 споруджено ОСОБА_2 самовільно,
із порушення частини 3 ст. 125 Закону
України, якою встановлено заборону на
використання земельної ділянки до
встановлення її меж у натурі (на
місцевості). Вказаний паркан фактично
розташований на земельній ділянці, що
належить мені, що у свою чергу свідчить
про порушення мого права власності на
землю.

Тому позивач просив усунути перешкоди
ОСОБА_1 у користуванні земельною
ділянкою площею 0,2006 га, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання
ОСОБА_2 знести самовільно встановлену
огорожу на належній ОСОБА_1 земельній
ділянці площею 0,2006 га, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1. Відновити межові
знаки земельної ділянки площею 0,2006 га,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1 по
її суміжній межі із земельною ділянкою
ОСОБА_4, що були встановлені у натурі (на
місцевості) відповідно до державного
акту на право приватної власності на
землю серії І-КВ № 067878, виданого
Шпитьківською сільською радою
Києво-Святошинського району.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та просив позов
задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти задоволення позову заперечував.

Представник третьої особи
Шпитьківської сільської ради у
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечувала.

Інші учасники розгляду справи про день,
час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення осіб які
брали участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи та
зібрані в ній докази приходить до
висновку про необхідності відмови у
позовних вимогах виходячи з
наступного.

Як встановлено в судовому засіданні на
підставі рішення Шпитьківської
сільської ради від 05.12.2002 року ОСОБА_3
було видано Державний акт на право
власності на землю серія 1-КВ № 067878, а
саме на земельну ділянку площею 0,2006 га,
що знаходиться в АДРЕСА_1. Кадастровий
номер земельної ділянки 322248201:01:002:5022.

18 січня 2008 ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1
земельну ділянку площею 0,2006 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1
відповідно до договору дарування
земельної ділянки посвідченого
державним нотаріусом 1-ї Київської
обласної державної нотаріальної
контори Дудкіною Н.В.

Одна із суміжних земельних ділянок з
ділянкою позивача, належала ОСОБА_8, що
підтверджується Державним актом Серія
ЯГ № 163405 на право власності на земельну
ділянку загальною площею 0,1698 га, за
адресою АДРЕСА_4, кадастровий номер
:01:002:0027.

На підставі договору купівлі-продажу
від 29 жовтня 2010 року, земельна ділянку
площею 0,1698 га, за адресою АДРЕСА_4,
кадастровий номер :01:002:0027 була
придбана ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Стаття 15 ЦК України визначає що кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб»єктів права власності. Власник,
який має підстави вважати, що його
права можуть бути порушені іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону певних дій, які
можуть порушити його право.

Статтею 152 Земельного кодексу України
передбачено, що держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК
України захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: визнання прав;
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; визнання угоди
недійсною; визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Позивач у встановленому чинним
законодавством порядку не надав суду
достатніх та допустимих доказів щодо
викладених ним обставин, зокрема щодо
того що земельна ділянка позивача та
відповідача ОСОБА_9 накладаються та в
яких розмірах та за якими межами, а
також не надано доказів того що паркан
відповідача знаходиться на земельні
ділянці позивача.

Крім того, в матеріалах справи
знаходиться відповідь із Управління
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області від 13.03.2014 р. № 01-21/2657 в якому
зазначено що земельна ділянка за
адресою АДРЕСА_1 про яку йдеться в листі
обліковується в Державному земельному
кадастрі - кадастровий номер
322248201:01:002:5022, а також обліковуються
земельні ділянки за адресами АДРЕСА_3,
кадастрові номери відповідно
:01:002:0027 та :01:002:0086. Відповідно
до Державного земельного кадастру
«накладання» між земельними ділянки не
має. В разі виправлення помилки в межах
ділянки з кадастровим номером
322248201:01:002:5022 будуть порушені межі
сусідніх ділянок.

Тобто, позивач не довів тих обставин на
які позивач посилався як на підставу
позовних вимог, не надав докази в
обґрунтування позовних вимог, що є її
обов»язком відповідно до засад
змагальності процесу за ст. 10 ЦПК
України. При цьому суд створив всі
умови для змагального процесу. Суд у
відповідності до вимог ч. 4 ст. 10, ст. ст.
57, 59 ЦПК України, з метою сприяння
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи роз'яснив особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попередив про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій.

Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх
сукупності, дійшов висновку про
необґрунтованість та недоведеність
вимог позивача, оскільки вони не
відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК
України.

На підставі ст.ст. 15, 16, 386 ЦК України, ст.
152, 155 ЗК України, та керуючись ст.ст. 4, 10,
11, 15, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ
Київський регіональний інститут
земельної реформи», треті особи:
Шпитьківська сільська рада
Києво-Святошинського району Київської
області, Управління Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою
шляхом зобов'язання знесення
самовільно встановленої огорожі та
відновлення межових знаків - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня його
оголошення.

Суддя

Дубас Т.В.