У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,
Умнової О.В., Фаловської
І.М.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за скаргою
ОСОБА_5 на постанови державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Пустомитівського
районного управління юстиції Гураль
Лесі Павлівни від 16 жовтня 2013 року про
відкриття виконавчого провадження, від
23 жовтня 2013 року про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, постанови від 10
грудня 2013 року про розшук майна
боржника, за касаційною скаргою ОСОБА_5
на ухвалу Франківського районного суду
м. Львова від 25 квітня 2014 року, ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 23 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду зі скаргою, вимоги якої доповнила
в ході розгляду справи та просила
визнати дії старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Пустомитівського
районного управління юстиції (далі
ВДВС Пустомитівського РУЮ) Гураль Л.П.
щодо відкриття виконавчого
провадження за виконавчим листом,
виданим Франківським районним судом м.
Львова 27 червня 2013 року та накладення
арешту на все майно, що належить ОСОБА_5
незаконними; скасувати постанову про
відкриття виконавчого провадження від
16 жовтня 2013 року, винесену старшим
державним виконавцем ВДВС
Пустомитівського РУЮ Гураль Л.П.;
скасувати постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження від 23 жовтня 2013 року, за
виконавчим провадженням № 40217110;
скасувати постанову від 10 грудня 2013
року про розшук майна боржника, якою
оголошено розшук майна належного
ОСОБА_5, а саме: транспортного засобу
марки НОNDA ACCORD 4D, легковий седан-В, д.н.
НОМЕР_1; скасувати постанову від 10
грудня 2013 року, винесену старшим
державним виконавцем ВДВС
Пустомитівського РУЮ Зубрицькою
М.Б. про розшук майна боржника якою
оголошено розшук майна належного
ОСОБА_5; поновити строк на оскарження
постанов, оскільки такі нею не
отримувались.

Скарга мотивована тим, що рішенням
Франківського районного суду м.
Львова від 13 грудня 2012 року ОСОБА_5 та її
малолітній син ОСОБА_8, в інтересах
якого діє його мати ОСОБА_5, є
спадкоємцями боржника ОСОБА_9 та кожний
зобов'язаний сплатити кредитору
ОСОБА_10 по 25% від суми боргу, що
становить 12 875 євро кожний, або що
дорівнює 141 110 грн для неї та сина.
ОСОБА_5 вважає, що державний виконавець
ВДВС Пустомитівського РУЮ Гураль Л.П.
не мала права відкривати виконавче
провадження з тих підстав, що боржник
ОСОБА_5 проживає у м. Львові на
території Сихівського району м. Львова,
тому постанова про відкриття
виконавчого провадження є незаконною.
Постановою про арешт майна накладено
арешт на все майно ОСОБА_5, при тому, що
сума боргу підлягає стягненню з неї
лише за рахунок спадкового майна, тому
ця постанова є незаконною. Відповідно
підлягають скасуванню дві постанови
про розшук її автомобіля, який не
належить до спадкового майна. Вважає,
що строк оскарження нею пропущено,
оскільки постанови вона не одержувала.

Ухвалою Франківського районного суду
м. Львова від 25 квітня 2014 року
скарга задоволена частково. Постанову
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Пустомитівського районного управління
юстиції Гураль Л.П. від 10 грудня 2013 року
про розшук майна боржника винесену в
межах виконавчого провадження ВП №
40217110 скасовано. У задоволенні інших
вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 23 липня 2014 року ухвалу
районного суду в частині задоволення
скарги скасовано з постановленням
нової ухвали про відмову у задоволенні
вимог скарги. В іншій частині ухвалу
суду залишено без змін.

Скаржник, не погоджуючись з даними
ухвалами судів першої та апеляційної
інстанцій подала касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
процесуального права просить їх
скасувати, постановити нову ухвалу,
якою задовольнити скаргу у повному
обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи скаргу виходив з того, що
державний виконавець хоч і діяла в
межах компетенції, по суті змінила
резолютивну частину рішення суду та
зміст виконавчого листа щодо майна яке
можна було оголосити у розшук, оскільки
таким є спадкове майно, до якого на час
розгляду справи не було віднесено
автомобіль «Хонда Аккорд 4Д». В даному
випадку, держаний виконавець та
стягувач повинні були звернутися до
суду в порядку, передбаченому ст. 36
Закону України «Про виконавче
провадження» та ст. 373 ЦПК України.

Скасовуючи ухвалу місцевого суду в
частині задоволення скарги про
скасування постанови щодо розшуку
майна боржника та відмовляючи у
задоволенні цих вимог, суд апеляційної
інстанції, виходив з того, що весь
перелік спадкового майна ОСОБА_9 не
виявлено, частка в натурі з цього майна
скаржнику не виділена. Таким чином
постанова державного виконавця
Зубрицької М.В. від 10 грудня 2013 року про
розшук вказаного майна боржника ОСОБА_5
- автомобіль «Хонда Аккорд 4Д», який
придбаний в період шлюбу з ОСОБА_9,
винесені з дотриманням вимог ч.1 ст. 40
Закону України «Про виконавче
провадження».

Вказані висновки суду апеляційної
інстанції відповідають фактичним
обставинам справи та зібраним у справі
доказам, узгоджуються з нормами
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини.

13 грудня 2012 року Франківським
районним судом м. Львова було прийнято
рішення по цивільній справі за позовом
ОСОБА_10 до ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_8 про
задоволення вимог кредитора
спадкоємцями, які прийняли спадщину
боржника та стягнення боргу, яким
позовні вимоги задоволено у повному
обсязі. Визнано борг ОСОБА_9 на час його
смерті - 9 жовтня 2010 року, перед ОСОБА_10
на суму 51 500 євро, що за курсом НБУ
станом на 11 березня 2011 року
дорівнює 564440 грн. У зв'язку з відмовою
спадкоємцями ОСОБА_11, ОСОБА_12, що діє в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 щодо
повернення позичених коштів ОСОБА_9
шляхом погашення боргу одноразовим
платежем, накладено стягнення боргу у
розмірі 51 500 євро відповідно до часток
кожного із спадкоємців. У рахунок
вказаних часток боргу, визнано за
ОСОБА_10 право власності на спадкове
майно за спадщиною, що відкрилася після
смерті ОСОБА_9, а саме: в рахунок боргу в
розмірі 350 150 грн визнано за ОСОБА_10
право власності на 1/1 частку
однокімнатної квартири АДРЕСА_1; в
рахунок боргу в розмірі 133 075 грн
визнано за ОСОБА_10 право власності на ј
частку квартири АДРЕСА_2; в рахунок
боргу в розмірі 25 500 грн визнано за
ОСОБА_10 право власності на 1/1 частки
гаражу АДРЕСА_3 у кооперативі
«Автолюбитель-8» у м. Львові; в рахунок
боргу в розмірі 55 715 грн визнано за
ОСОБА_10 право власності на 68/100 часток в
автомобілі «Альфа-Ромео» 156, 2000 року
випуску, д.н. НОМЕР_2, загальна вартість
якого станом на 31 березня 2012 року,
відповідно до звіту про оцінку майна
становить 81960 грн. Стягнуто з
відповідачів на користь позивача
судові витрати у розмірі 1 669 грн.
пропорційно часток, встановленого
судом боргу.

Рішенням апеляційного суду
Львівської області від 6 червня 2013 року
рішення місцевого суду в частині
визнання за ОСОБА_10 права власності на
спадкове майно скасовано з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні цих вимог.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 14 жовтня 2013 року на
виконання у відділ ДВС
Пустомитівського районного суду
Львівської області надійшов
виконавчий документ, виданий 27 червня
2013 року Франківським районним судом м.
Львова про стягнення з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_10 боргу у розмірі 141 110
грн.

В заяві про прийняття виконавчого
документа до виконання стягувачем
ОСОБА_10 зазначено, що боржник ОСОБА_5
фактично проживає в АДРЕСА_4

Згідно акту обстеження житлового
будинку АДРЕСА_4, складеного комісією в
складі депутата округу Лужняк В.Я.,
спеціаліста сільської ради Ожібко P.P.
та мешканки будинку АДРЕСА_5 ОСОБА_15
встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8
останні три роки фактично проживають в
АДРЕСА_4, власником якого є ОСОБА_16 -
батько боржника.

16 жовтня 2013 року старшим державним
виконавцем ВДВС Пустомитівського РУЮ
Гураль Л.П. винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження.

23 жовтня 2013 року державним виконавцем
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

У виконавчому листі від 27 червня 2013
року, виданого Франківським районним
судом м. Львова зазначено, що у зв'язку
із відмовою спадкоємцями ОСОБА_11,
ОСОБА_5, що діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_8 щодо
повернення позичених коштів ОСОБА_9,
шляхом погашення боргу одноразовим
платежем накласти стягнення боргу за
рахунок спадкового майна (спадкової
маси) в межах встановленого боргу,
тобто в розмірі 51 500 євро, що за курсом
НБУ станом на 11 березня 2011 року
дорівнює 564 440 грн відповідно до часток
кожного із спадкоємців, зокрема
спадкоємця ОСОБА_5 25% від суми боргу, що
становить 12 875 євро, що за курсом НБУ
станом на 11 березня 2011 року дорівнює 141
110 грн.

Боржник не виконав судове рішення у
встановлений державним виконавцем
строк для добровільного виконання у
зв'язку із чим останній обґрунтовано
виніс постанову про арешт усього майна
боржника в межах суми стягнення.

При цьому, суд апеляційної інстанції
правильно виходив з того, що весь
перелік спадкового майна не визначено,
частка в натурі з цього майна ОСОБА_5
не виділена. Придбання автомобіля НОNDA
ACCORD 4D, д.н. НОМЕР_1 в період
зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_9 не
виключає його зі складу спадкового
майна.

Розглядаючи скаргу ОСОБА_5 на
постанови державного виконавця, суд
апеляційної інстанції дав належну
оцінку вказаним обставинам з
урахуванням зібраних у справі доказів,
змісту виконавчого документу та норм
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, перевірив
правомірність дій державного
виконавця при виконанні виконавчого
провадження та дійшов правильного
висновку про їх відповідність вимогам
Закону України «Про виконавче
провадження».

Права ОСОБА_5, як боржника у
виконавчому провадженні винесеними
державним виконавцем постановами не
порушені. Фактично скаржником
неправильно обрано спосіб захисту
прав.

Згідно ч.1 ст. 59 Закону України «Про
виконавче провадження», особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення майна з-під арешту.

ОСОБА_5 не обмежена у праві звернутися
до суду з відповідними вимогами про
звільнення з-під арешту майна, яке
вважає своєю особистою власністю, або
таким, на яке, на її думку, не може бути
накладено стягнення.

При встановлені фактичних обставин
справи судом апеляційної інстанції та
місцевим судом у нескасованій частині
не було порушено норми процесуального
права, а при ухваленні рішень правильно
застосовано норми матеріального права.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для встановлення
неправильного застосування судом
апеляційної інстанції та місцевим
судом у нескасованій частині норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, не спростовують
висновків судів, обґрунтовано
викладених в мотивувальних частинах
оскаржуваних ухвал. При вирішенні
даної скарги апеляційним судом та
судом першої інстанції у нескасованій
частині правильно визначений характер
правовідносин між сторонами, вірно
застосовано закон, що їх регулює, повно
і всебічно досліджено матеріали справи
та надано належну правову оцінку
доводам сторін і зібраним у справі
доказам.

За таких обставин, відповідно до ст.337
ЦПК України касаційну скаргу слід
відхилити і залишити оскаржувану
ухвалу суду апеляційної інстанції та
ухвалу місцевого суду у нескасованій
апеляційним судом частині без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Франківського районного суду
м. Львова від 25 квітня 2014 року у
нескасованій апеляційним судом
частині, ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 23 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук судді В.С.
Висоцька М.К. Гримич О.В. Умнова
І.М. Фаловська