Справа № 579/514/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2014 року
Кролевецький районний суд Сумської
області

в складі: судді -
Сірої Г.І.,

за участі секретаря -
Печенової Л.В.,

з участю: представника позивача -
Павленка А.А.,

відповідача -
ОСОБА_2,

представника відповідача
- ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кролевець
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту та
звернення стягнення на предмет
іпотеки,-

в с т а н о в и в:

ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду
04.04.2014 року з зазначеним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що 02 жовтня
2007 року між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк» (з
21.12.2009 року Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк») було укладено
Договір про надання споживчого кредиту
№0.

Відповідно до умов Кредитного
договору, Банк надав ОСОБА_2 кредит в
іноземній валюті в розмірі 18000,00
доларів США, а позичальник зобов'язався
повернути наданий кредит у повному
обсязі не пізніше 01 жовтня 2014 року та
сплатити відсотки за користування
кредитом у розмірі 11,5% річних.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за Договором про надання
споживчого кредиту №0 від 02
жовтня 2007 року між Банком та ОСОБА_4
(надалі - іпотекодавець) було укладено
Договір іпотеки №65758 від 02 жовтня 2007
року, відповідно до умов якого в
іпотеку Банку було передано нерухоме
майно (надалі предмет іпотеки) -
житловий будинок загальною площею 85,0
кв.м та житловою 42,0 кв.м з належними
йому надвірними будівлями (літня кухня,
цегляний сарай, сарай саманний
обкладений цеглою, погріб та огорожа),
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
належить іпотекодавцю на праві
власності на підставі Свідоцтва про
право на спадщину за законом, виданого
18 липня 2007 року державним нотаріусом
Кролевецької державної нотаріальної
контори Солопун М.І. та зареєстрованого
в реєстрі за № 7-973, спадкова справа
№144/03 та зареєстрованого в Спадковому
реєстрі №42794018. Право власності
іпотекодавця зареєстроване КП
«Кролевецьке районне бюро технічної
інвентаризації» 27.07.2007 року в
реєстраційну книгу за №4, номер запису
940, зареєстровано в Реєстрі прав
власності на об'єкти нерухомого майна
за р. №19529062.

Оскільки ОСОБА_2 не виконала належним
чином зобов'язання по поверненню
кредитних коштів, у неї за станом на
24.03.2014 року утворилась заборгованість
перед позивачем у розмірі 8085,91 доларів
США, що за курсом НБУ станом на 24
березня 2014 року становить 82447,96 грн., яка
складається з наступного:

- 7 216,92 доларів США, що за курсом НБУ
станом на 24.03.2014 року становить 73587,32
гривень - заборгованість за
простроченим кредитом;

- 346,17 доларів США, що за курсом НБУ
станом на 24.03.2014 року становить 3529,72
гривень - заборгованість по
простроченим процентам за
користування кредитом;

- 514,49 доларів США, що за курсом НБУ
станом на 24.03.2014 року становить 5245,98
гривень - пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом;

- 8,33 доларів США, що за курсом НБУ станом
на 24.03.2014 року становить 84,94 гривень -
пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам за
користування кредитом.

Тому, враховуючи викладене, позивач
просить стягнути з ОСОБА_2
заборгованість за договором про
надання споживчого кредиту №0 від
02 жовтня 2007 року в розмірі 8085,91 доларів
США, що за курсом НБУ станом на 24
березня 2014 року становить 82447,96грн.;
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме: житловий будинок загальною
площею 85,0 кв.м та житловою 42,0 кв.м з
належними йому надвірними будівлями
(літня кухня, цегляний сарай, сарай
саманний обкладений цеглою, погріб та
огорожа), що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 для задоволення вимог
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», що виникли на підставі
Договором про надання споживчого
кредиту №0 від 02 жовтня 2007 року в
розмірі 8085,91 доларів США, що за курсом
НБУ станом на 24.03.2014 року становить 82447,96
гривень; встановити спосіб реалізації
нерухомого майна, що належить ОСОБА_4 на
праві власності на підставі Свідоцтва
про право на спадщину за законом,
виданого 18 липня 2007 року державним
нотаріусом Кролевецької державної
нотаріальної контори Солопун М.І. та
зареєстрованого в реєстрі за № 7-973 у
межах процедури виконавчого
провадження, з дотриманням вимог
Закону України «Про іпотеку» та
встановити початкову ціну, визначеною
на підставі оцінки майна, здійсненої
суб'єктом оціночної діяльності,
проведеною відповідно до
законодавства; стягнути з відповідачів
судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник
позивача Павленко А.А. позовні вимоги
ПАТ «УкрСиббанк» підтримав в повному
обсязі та просить суд їх задовольнити з
підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_3 позов визнали в частині
стягнення заборгованості за кредитом
та прострочених процентів. Не визнали в
частині розміру пені та звернення
стягнення на предмет іпотеки - житловий
будинок по АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2
пояснила, що дійсно у неї існує
заборгованість за кредитним договором
№ 0 від 02 жовтня 2007 року. Даний
кредит був отриманий в іноземній
валюті - долар США. З 07.06.2014 року набрав
чинності Закон України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», згідно з яким не
може бути примусово стягнуте нерухоме
житлове майно, яке є предметом іпотеки,
якщо воно виступає, як забезпечення
зобов'язання за споживчим кредитом,
наданим в іноземній валюті,
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя та є їх єдиним житлом.
Будинок АДРЕСА_1 є їхнім з ОСОБА_4 єдиним
житлом, в якому вони постійно
проживають. Іншого житла у власності
вони не мають. В зв'язку з цим, вона
вважає, що не може бути звернуто
стягнення на зазначений будинок.

Окрім того, заборгованість за
кредитним договором у неї виникла в
зв'язку з тяжкими життєвими
обставинами. Так у 2008 році, в зв'язку з
економічною кризою, значно збільшилась
сума щомісячного платежу, в
перерахунку на гривневий еквівалент,
але вона продовжувала регулярно
сплачувати щомісячні платежі.
Заборгованість по кредиту стала
виникати у неї наприкінці 2009 року в
зв'язку з отриманням її мамою ОСОБА_4
серйозних травм в результаті ДТП, що
сталась у жовтні 2009 року. Ними було
витрачено значні кошти на лікування
матері та її реабілітацію. Але у
наступні роки, аж до початку цього року,
вона все ж сплачувала кредит, хоча із
затримками. Вона намагалася вирішити
питання у Банку про реструктуризацію
заборгованості чи про розстрочку
погашення заборгованості, однак це їй
не вдалося, і на її думку, із-за
відсутності заінтересованості в цьому
Банку. Надалі вона також
продовжуватиме сплачувати
заборгованість. Однак з падінням курсу
гривні і зменшенням реальних доходів
своєчасне погашення кредиту фактично
неможливе, у зв'язку з чим це питання
вирішується на державному рівні. З
врахуванням сплачених сум та розміру
заборгованості на сьогодні виплати у
гривнях перевищують в три рази
отриману суму кредиту. У зв'язку з
викладеним вона, ОСОБА_2, посилаючись на
ч.3 ст.551 ЦК України, просить зменшити
розмір неустойки за рішенням суду
через її непомірність та в зв'язку з її
тяжким майновим станом.

Відповідач ОСОБА_4 подала суду заяву, в
якій просить розглядати справу у її
відсутність у зв'язку зі станом
здоров'я (а.с.103).

Заслухавши пояснення представника
позивача Павленка А.А., доводи
відповідача ОСОБА_2 та її представника
ОСОБА_3, дослідивши зібрані по справі
докази, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України
кредитодавець зобов'язується за
кредитним договором надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що між
АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено
договір про надання споживчого кредиту
від 02 жовтня 2007 року №0 (а.с.6-12), за
умовами якого банк зобов'язався надати
позичальнику кредит у сумі 18000,00
доларів США, а позичальник зобов'язався
повернути наданий кредит у повному
обсязі не пізніше 01 жовтня 2014 року та
сплатити відсотки за користування
кредитом у розмірі 11,5% річних. В
подальшому згідно з вимогами ЗУ «Про
акціонерні товариства» в статут АКІБ
«УкрСиббанк» були внесені зміни та з
21.12.2009 року нове повне найменування
Банку стало - Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк».

Кредитні кошти в обсязі, визначеному
договором, були надані позичальнику
ОСОБА_2, які вона використала для
споживчих потреб.

Відповідно до умов Кредитного
договору, погашення кредиту повинно
відбуватися щомісячно, повернення суми
кредиту та сплата процентів
відбувається шляхом сплати ануїтетних
платежів у розмірі 315,00 доларів США в
день сплати ануїтетних платежів.

Згідно п.1.6 договору про надання
споживчого кредиту від 02 жовтня 2007 року
№0 сторони погодили наступну
черговість погашення заборгованості
позичальника за цим Договором:

1) заборгованість за простроченими
процентами (якщо буде мати місце
прострочення);

2)строкова заборгованість за
нарахованими до сплати процентами за
кредитом;

3) прострочена заборгованість за сумою
основного боргу (якщо буде мати місце
прострочення);

4) строкова сума основного боргу;

5) сплата пені та штрафних санкцій зо
Договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Однак ОСОБА_2 неналежним чином
виконувала взяті на себе за договором
про надання споживчого кредиту від 02
жовтня 2007 року №0 зобов'язання
щодо своєчасного та у повному обсязі
погашення кредиту, допустила
заборгованість зі сплати кредиту та
процентів за користування ним.

Згідно з п. 5.5 договору про надання
споживчого кредиту від 02 жовтня 2007 року
№0 у випадку несплати
позичальником чергового ануїтетного
платежу в установлений цим Договором
день сплати ануїтетного платежу більше
ніж на один місяць, та/або порушення
інших умов Договору та/або у випадку
порушення позичальником та/або
заставодавцем та/або поручителем
та/або гарантом умов укладеного з
Банком договору щодо надання
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за цим Договором, Банк має
право вимагати дострокового
повернення кредиту та нарахованих
процентів.

Статтею 610 ЦК України визначено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 549 ЦК України передбачено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 550 ЦК України встановлено,
що право на неустойку виникає
незалежно від наявності у кредитора
збитків, завданих невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно з п. 8.1 договору про надання
споживчого кредиту від 02 жовтня 2007 року
№0 у випадку порушення
зобов'язання позичальником в частині
не сплати чергового ануїтетного
платежу в установлений день сплати
такого платежу чи сплати у розмірі
меншому ніж передбачено цим Договором,
Банк нараховує пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
гривневого еквіваленту суми
простроченого платежу, сума якого
(еквіваленту) розраховується за
офіційним обмінним курсом НБУ гривні
до валюти заборгованості станом на
дату нарахування пені, якщо сума такої
заборгованості виражена в іноземній
валюті.

Пеня за прострочення позичальником
термінів сплати кредиту та процентів
за користування ним складає 5245,98 грн.,
що згідно з офіційним курсом НБУ станом
на дату нарахування пені складало 514,49
доларів США + 84,94 грн., що згідно з
офіційним курсом НБУ станом на дату
нарахування пені складало 8,33 доларів
США. Пеня нарахована банком з
урахуванням положень п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України.

При цьому доводи відповідача про
зменшення їй за рішенням суду розміру
неустойки (пені) у зв'язку тяжким
матеріальним станом з посиланням на ч.3
ст.551 ЦК України, суд не може прийняти до
уваги, оскільки відповідачем не надано
документів в підтвердження
неможливості в певний період
сплачувати заборгованість по кредиту,
крім того розмір неустойки є значно
менший в порівнянні з сумою
заборгованості по тілу кредиту, що
виключає можливість застосування ч.3
ст.551 ЦК України.

Таким чином, загальна сума
заборгованості ОСОБА_2 за договором про
надання споживчого кредиту від 02
жовтня 2007 року №0 за станом на
24.03.2014 року складається з наступного:

- 7 216,92 доларів США, що за курсом НБУ
станом на 24.03.2014 року становить 73587,32
гривень - заборгованість за
простроченим кредитом;

- 346,17 доларів США, що за курсом НБУ
станом на 24.03.2014 року становить 3529,72
гривень - заборгованість по
простроченим процентам за
користування кредитом;

- 514,49 доларів США, що за курсом НБУ
станом на 24.03.2014 року становить 5245,98
гривень - пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом;

- 8,33 доларів США, що за курсом НБУ станом
на 24.03.2014 року становить 84,94 гривень -
пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам за
користування кредитом.

Всього: 8085,91 доларів США, що за курсом
НБУ станом на 24 березня 2014 року
становить 82447,96 грн., що підтверджується
розрахунком заборгованості за
кредитом (а.с.17-29).

З метою позасудового врегулювання
спору позивачем надсилалась вимога про
усунення порушення умов договору про
надання споживчого кредиту від 02
жовтня 2007 року №0 (а.с.37-38, 39-40, 41),
однак дана вимога відповідачами
залишена без задоволення.

У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Пунктом 2.1 договору про надання
споживчого кредиту від 02 жовтня 2007 року
№0 передбачено, що у забезпечення
виконання зобов'язань позичальника за
даним Договором Банком приймається
застава нерухомості, а саме: житловий
будинок, літня кухня, два сараї, погріб,
огорожа, що знаходяться в АДРЕСА_1 (а.с.7).

За приписами ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

02 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_4, яка є майновим поручителем
ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №65758
(а.с.13-16), за умовами якого предметом
іпотеки є житловий будинок загальною
площею 85.0 кв.м та житловою 42,0 кв.м з
належними йому надвірними будівлями
(літня кухня, цегляний сарай, сарай
саманний обкладений цеглою, погріб та
огорожа), що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що є власністю іпотекодавця на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 18.07.2007
року державним нотаріусом
Кролевецької ДНК, зареєстрованого в
реєстрі за №1-973.

Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки,
ринкова вартість предмета іпотеки,
згідно звіту суб'єкта оціночної
діяльності та/або за домовленістю
сторін, становить 151500,00 грн.

Згідно п. 4 договору іпотеки,
іпотекодержатель має право звернення
стягнення на предмет іпотеки у разі
порушення іпотекодавцем будь-якого
зобов'язання за цим договором або
будь-якого зобов'язання, що забезпечено
іпотекою за цим договором; у разі
виникнення загрози знищення,
пошкодження чи втрати предмета
іпотеки; в інших випадках відповідно до
діючого законодавства. Звернення
стягнення здійснюється на підставі:
рішення суду; виконавчого напису
нотаріуса; позасудового врегулювання у
відповідності до умов цього договору
та Закону України «Про іпотеку»; з
інших, передбачених законодавством
України, підстав. Право визначення
підстави та способи звернення
стягнення належить іпотекодержателю.
Звернення стягнення на предмет іпотеки
за рішенням суду та/або виконавчим
написом нотаріуса здійснюється
відповідно до чинного законодавства
України. Звернення стягнення на
предмет іпотеки з застосуванням
позасудового врегулювання
здійснюється відповідно до розділу 5
цього договору та відповідно до Закону
України «Про іпотеку».

Відповідно до вимог ст. ст.575, 589 ЦК
України, іпотека є окремим видом
застави. У разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Згідно п. 5 договору іпотеки, сторони
досягли згоди про можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання. Позасудове
врегулювання здійснюється одним з
наступних способів звернення
стягнення на предмет іпотеки: передача
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання на підставі
окремого договору про задоволення
вимог іпотекодержателя у порядку,
встановленому Законом України «Про
іпотеку»; отримання іпотекодержателем
права продати предмет іпотеки
будь-якій особі на підставі договору
купівлі-продажу від імені іпотекодавця
на підставі окремого договору про
задоволення вимог іпотекодержателя у
порядку, встановленому Законом України
«Про іпотеку». Позасудове врегулювання
може бути застосовано сторонами в
будь-який момент звернення стягнення
на предмет іпотеки, але в будь-якому
разі лише до моменту набрання законної
сили рішенням суду про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 12 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до Постанови № 5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року право
вибору способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК.)

Вирішуючи заявлені позивачем вимоги
щодо звернення стягнення на предмет
іпотеки, суд виходить з наступного.

Факт отримання кредиту, наявності
заборгованості за кредитним договором
ніким не оспорюється. Розмір
заборгованості за кредитним договором
встановлюється рішенням судом.

Разом із тим, із 03 червня 2014 року набрав
чинності Закон України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», відповідно до ст. 1
якого, протягом дії цього Закону не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.

Даним вимогам щодо нерухомого
житлового майна, яке є предметом
іпотеки і надано як забезпечення
кредиту в іноземній валюті, житловий
будинок за адресою АДРЕСА_1 відповідає,
оскільки його площа не перевищує 140 кв.
м. (85,0 кв.м) і місце проживання
відповідачів зареєстроване за даною
адресою (а.с.52, 53).Цей факт визнається і
позивачем, оскільки вся кореспонденція
для відповідачів направлялася саме за
цією адресою. Як вбачається з
інформаційних довідок з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
у ОСОБА_2, ОСОБА_4 інше нерухоме житлове
майно у власності не знаходиться
(а.с.114-122).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», протягом
дії цього Закону інші закони України з
питань майнового забезпечення
кредитів діють з урахуванням його норм.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про звернення
стягнення на предмет іпотеки
задоволені бути не можуть, оскільки
предметом позову є майно, яке підпадає
під дію мораторію.

Інші позовні вимоги, а саме про
встановлення способу реалізації
нерухомого майна - житлового будинку
загальною площею 85,0 кв.м та житловою 42,0
кв.м з належними йому надвірними
будівлями (літня кухня, цегляний сарай,
сарай саманний обкладений цеглою,
погріб та огорожа), що знаходиться за
адресою: Сумська область, АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_4 на праві власності на
підставі Свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 18 липня
2007 року державним нотаріусом
Кролевецької державної нотаріальної
контори Солопун М.І. та зареєстрованого
в реєстрі за № 7-973, у межах процедури
виконавчого провадження, з дотриманням
вимог Закону України «Про іпотеку» та
встановити початкову ціну, визначеною
на підставі оцінки майна здійсненої
суб'єктом оціночної діяльності
проведеною відповідно до
законодавства, є похідними від
основних вимог про звернення стягнення
на предмет іпотеки і також залишаються
судом без задоволення.

При цьому суд не може погодитися з
позицією позивача про те, що судом має
бути вирішено питання про звернення
стягнення на предмет іпотеки і дане
питання має бути вирішено по суті,
виходячи з умов кредитного договору та
договору іпотеки, а питання щодо
застосування мораторію може бути
вирішено при відкритті виконавчого
провадження при виконанні рішення
суду, оскільки, на думку суду, саме
судом мають бути застосовані норми
Закону України "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті".

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд
стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь
ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати по
справі, пов'язані зі сплатою судового
збору при подачі ним позову до суду в
сумі 824 грн. 48 коп.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 527, 530, 533, 546, 549,
551, 575, 577, 589, 599, 610-612, 624, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК
України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214,
215, 88 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» заборгованість за
кредитним договором №0 від 02
жовтня 2007 року за станом на 24 березня 2014
року в сумі 8085,91 доларів США (вісім
тисяч вісімдесят п'ять доларів 91 цент),
що за курсом НБУ станом на 24 березня 2014
року становить 82447,96грн. (вісімдесят дві
тисячі чотириста сорок сім грн. 96 коп.)
та судові витрати по справі в розмірі 824
грн. 48 коп.

Публічному акціонерному товариству
«УкрСиббанк» в позові про звернення
стягнення на предмет іпотеки
відповідно до Договору іпотеки № 65758
від 02 жовтня 2007 року - житловий будинок
з господарськими будівлями в АДРЕСА_1,
що належить ОСОБА_4, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Сумської області
через Кролевецький районний суд в
десятиденний строк з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні при проголошенні судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу в десятиденний строк з дня
отримання копії судового рішення.

Суддя Г. І. Сіра