Справа № 454/89/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/3804/14
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Копняк С.М.,
Струс Л.Б.,

секретаря Матяш
С.І.,

з участю ОСОБА_2 та
її представника ОСОБА_3, представника
державної фінансової інспекції у
Львіській області - Заворотинській О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 02 квітня 2014 року
у справі за позовом Вищого
професійного училища № 11 м.
Червонограда до ОСОБА_2 за участю
третьої особи - Червоноградської
об'єднаної державної фінансової
інспекції, про стягнення матеріальної
шкоди, -

в с т а
н о в и л а:

У січні 2014 року позивач - Вище
професійне училище № 11 м. Червонограда
Львівської області (далі ВПУ № 11)
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, в
обґрунтування якого посилається на те,
що Червоноградською об'єднаною
державною фінансовою інспекцією
відповідно до плану
контрольно-ревізійної роботи на ІІ
квартал 2013 року проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
ВПУ № 11 м. Червонограда за період з
01.05.2011 року по 01.07.2013 року, якою
встановлено окремі порушення та
недоліки, що відображені у акті ревізії
від 20.09.2013 року № 23-38/11. Зокрема,
ревізією виявлені порушення, що
призвели до втрат фінансових ресурсів
в сумі 8064 грн., які виникли внаслідок
призначення та виплати випускниці
училища ОСОБА_2 компенсації та
допомоги, яка проведена на підставі
фіктивної довідки про її
працевлаштування, виданої ФОП ОСОБА_5,
при фактичній відсутності підстав для
нарахування та виплати одноразової
грошової допомоги та компенсації на
придбання одягу, взуття, м'якого
інвентарю і обладнання. Пунктом 4
постанови Кабінету Міністрів України
«Про поліпшення виховання, навчання,
соціального захисту та матеріального
забезпечення дітей-сиріт і дітей,
позбавлених батьківського піклування»
від 05.04.1994 року № 226 передбачено, що
учням, дітям-сиротам та дітям,
позбавленим батьківського піклування,
а також учням, студентам, які в період
навчання у віці від 18 до 23 років
залишились без батьків, що навчалися
або виховувалися в навчально-виховних
та вищих навчальних закладах і
перебували на повному державному
утриманні, при їх працевлаштуванні
видається одяг, взуття, м'який інвентар
і обладнання на суму, не менш як 40
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а також одноразова грошова
допомога в розмірі шести прожиткових
мінімумів. За бажанням випускників
навчальних закладів може бути
виплачена грошова компенсація у
розмірі, необхідному для придбання
одягу і взуття. Ревізією встановлено,
що призначення, нарахування та виплата
наведених коштів проводилось в ВПУ № 11
на підставі наказів директора училища
у відповідності до вимог п. 13.4
постанови Кабінету Міністрів України
від 05.04.1994 № 226 «Про поліпшення
виховання, навчання, соціального
захисту та матеріального забезпечення
дітей-сиріт і дітей, позбавлених
батьківського піклування» на підставі
заяв випускників Училища та довідок
про їх працевлаштування, які містяться
в особових справах учнів.

В зв'язку із наведеним, для ревізії
надано належним чином завірену копію
довідки від 21.06.2012 року про
працевлаштування ОСОБА_2 у ФОП ОСОБА_5,
відповідно до якої: ОСОБА_2 дійсно
працює на посаді продавця в ПП ОСОБА_5 з
15.06.2012 року по 15.08.2012 року.

Ревізією встановлено, що випускниці
ВПУ № 11 ОСОБА_2 в липні 2012 року на
підставі її заяви та довідки про її
працевлаштування у ФОП ОСОБА_5
нараховано та виплачено (платіжне
доручення від 13.07.2012 № 230) одноразову
грошову допомогу в сумі 6564,00 грн. та
компенсацію на придбання одягу, взуття
та м'якого інвентарю і обладнання в
сумі 1500,00 грн.

Під час ревізії проведено зустрічну
звірку ФОП ОСОБА_5 з метою
підтвердження факту працевлаштування
в нього випускниці ВПУ № 11 ОСОБА_2
Відповідно до пояснення ОСОБА_5,
наданого в ході звірки, ОСОБА_2 у нього в
період з 01.05.2011 року по 01.07.2013 року не
працювала, на роботу не влаштовувалась
та заробітної плати не отримувала. З
приводу достовірності виданої ОСОБА_5
довідки про працевлаштування ОСОБА_2,
перший пояснень не надав, при цьому
подав копію вироку суду, винесеного
Червоноградським міським судом
Львівської області 01.03.2013 року в
кримінальному провадженні № 0000004,
з якого вбачається, що ОСОБА_5 визнано
винним у вчинені злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України за
підроблення офіційного документа -
довідки про працевлаштування ОСОБА_2 в
ФОП ОСОБА_5 та призначено покарання у
вигляді штрафу у сумі 850 грн.

Під час ревізії надіслано запит (лист
від 05.07.2013 року № 23-15/914) до ОСОБА_2 про
надання необхідної для ревізії
інформації про одержання нею
відповідних виплат і працевлаштуванні
після випуску з ВПУ № 11. У наданій під
час ревізії інформації ОСОБА_2
підтвердила факт одержання нею
матеріальної допомоги. При цьому
вказала, що на підтвердження свого
працевлаштування вона принесла
довідку від ОСОБА_5, яку він видав їй,
однак в ФОП ОСОБА_5 після закінчення ВПУ
№ 11 вона не працювала, а у вересні 2012
року вступила у Львівський коледж
легкої промисловості КНУТД. Відповідно
до пояснення ОСОБА_2 довідку про
працевлаштування від ОСОБА_5 принесла
особисто і віддала заступнику
директора з навчально-виховної роботи
Іванусі В.М.

З огляду на те, що під час ревізії не
забезпечено відшкодування втрат
фінансових ресурсів ВПУ № 11 м.
Червонограда в сумі 8064,00 грн., та
відповідно до вимоги Червоноградської
об'єднаної державної фінансової
інспекції від 09.10.2013 року № 23-15/1505 «Про
усунення виявлених ревізією порушень»,
адресованої ВПУ № 11 м. Червонограда по
проведенню претензійно-позовної
роботи з громадянами, які безпідставно
одержали наведені вище допомоги та
компенсаційні виплати, з метою повного
відшкодування нанесеної училищу
матеріальної шкоди, ВПУ № 11 м.
Червонограда направлено претензію № 310
від 31.10.2013 року про сплату вказаної суми
в добровільному порядку та надано
термін до 15.11.2013 року відшкодувати
реальну шкоду в добровільному порядку.
Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на
користь Вищого професійного училища №
11 м. Червонограда 8064 грн. у
відшкодування матеріальної шкоди та
судові витрати.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Вищого
професійного училища № 11 м.
Червонограда 8064 ( вісім тисяч шістдесят
чотири) грн. 00 коп. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Вищого
професійного училища № 11 м.
Червонограда 243 ( двісті сорок три) грн.
60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2, яка
вважає його незаконним та
необґрунтованим, таким, що ухвалене з
грубим порушенням норм матеріального
права. Зазначає, що вона повинна бути
забезпечена одягом і взуттям, а також
одноразовою грошовою допомогою в
розмірі не менше шести прожиткових
мінімумів за рахунок навчального
закладу або відповідної установи у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України. У неї згідно закону
були всі підстави для отримання
відповідних виплат, які за своєю
природою були як засіб до її існування,
оскільки вона є сиротою. Стверджує, що
шкода ВПУ № 11 нею не завдавалась, про що
свідчать матеріали справи, а також
обґрунтування наведені позивачем у
позовній заяві, а відтак згідно статті
1166 ЦК України відсутні підстави
стягнення з неї будь-яких коштів за
даним позовом. Просить скасувати
рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 02 квітня 2014 року
та ухвалити нове, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,
представника державної фінансової
інспекції у Львіській області -
Заворотинську О.М., перевіривши
матеріали справи, межі та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.
3 ЦПК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних прав, свобод чи
інтересів у спосіб, передбачений
законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені
законом або договором способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Право визначення підстав і предмета
позову належить позивачеві (ст. ст. 3, 10,
31 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення
правовідносин сторін, які випливають
із встановлених обставин. Саме
визначення цих правовідносин дає
можливість суду остаточно визначитись,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду
відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Встановлено, що згідно наказів
директора училища, у відповідності до
вимог п. 13.4 постанови Кабінету
Міністрів України від 05.04.1994 № 226 «Про
поліпшення виховання, навчання,
соціального захисту та матеріального
забезпечення дітей-сиріт і дітей,
позбавлених батьківського
піклування», на підставі заяв
випускників ВПУ № 11 та довідок про їх
працевлаштування, які містяться в
особових справах учнів, ОСОБА_2 було
виплачено 8064,00 грн. (а.с. 10, 11).

Для цієї виплати ОСОБА_2 надала ВПУ № 11
м. Червоноград довідку від 21.06.2012 року,
видану ПП ОСОБА_5 про те, що вона дійсно
працює на посаді продавця в ПП ОСОБА_5 з
15.06.2012 року по 15.08.2012 року (а.с. 20).

Згідно дослідженого витягу з акту
ревізії № 23-38/11 від 20.09.2013 року
фінансово-господарської діяльності
ВПУ № 11 м. Червоноград за період з 01.05.2011
р. по 01.07.2013 р., проведеною
Червоноградською об'єднаною державною
фінансовою інспекцією, виявлено
порушення, що призвели до втрати
фінансових ресурсів в сумі 15324,00 грн., що
виникли внаслідок призначення та
виплати двом випускницям Училища
компенсації та допомоги на вказану
суму, що проведена на підставі довідок,
виданих ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_7 про
працевлаштування ОСОБА_2 та ОСОБА_8, при
фактичній відсутності підстав для
нарахування та виплати одноразової
грошової допомоги і компенсації на
придбання одягу, взуття, м'якого
інвентарю і обладнання (а.с. 21-27).

Проведеною зустрічною звіркою у СПД
ФОП ОСОБА_5 № 23-01/86-з від 02.09.2013 року
встановлено, що в період з 01.05.2011 р. по
01.07.2013 р. ОСОБА_2 у ФОП ОСОБА_5 не
працювала, не влаштовувалася, доходів
не отримувала (а.с. 15-17).

Окрім того, згідно вироку
Червоноградського міського суду від
01.03.2013 року про обвинувачення ОСОБА_5 за
ч. 1 ст. 358 КК України, останній
обвинувачувався та визнаний винним в
тому, що «...оформив офіційні документи -
довідку 21 червня 2012 року
працевлаштування у нього ОСОБА_2 на
посаді продавця з 15.06.2012 року по 15.08.2012
року та довідку від 21.06.2012 року про
працевлаштування у нього ОСОБА_2 на
посаді продавця з 15.06.2012 року з її
середньомісячною заробітною платою в
розмірі 784 грн., завіривши їх особистим
підписом та відтиском своєї мастичної
печатки, в якій вніс завідомо
неправдиві відомості про те, що ОСОБА_2
в період з 15.06.2012 року по 15.08.2012 року
працювала у нього та отримувала
середньомісячну заробітну плату 784
грн., що не відповідає фактичним
обставинам, оскільки впродовж
зазначеного терміну ОСОБА_2 у нього не
працювала та заробітної плати не
отримувала (а.с. 19).

Статтею 1166 Цивільного кодексу України
передбачено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

В судовому засіданні відповідачка
пояснила, що у ВПУ № 11 м. Червоноград в
травні 2012 року їй повідомили, що для
того, щоб отримати матеріальну
допомогу їй слід написати заяву та
принести довідку про те, що вона
працевлаштована. У червні 2012 року вона
особисто принесла довідку від ФОП
ОСОБА_5 про те, що вона у нього працює
продавцем з 15.06.2012 р. по 15.08.2012 р., і вже
23.07.2012 року їй було здійснено
нарахування коштів. Насправді вона
ніде в той період часу не працювала,
коли отримала довідку, то
усвідомлювала, що така фіктивна, однак
хотіла отримати гроші.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не
підлягає поверненню безпідставно
набуті:

1) заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено
законом.

Проаналізувавши пояснення ОСОБА_2,
зібрані матеріали та обставини справи,
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що її дії були
недобросовісними, так як вона свідомо
використала фіктивну довідку для того,
щоб отримати матеріальну допомогу від
ВПУ № 11 м. Червонограда в розмірі 8064,00
грн., тому в даному випадку стаття 1215 ЦК
України не може бути застосована.

Враховуючи вищенаведене, районний суд
підставно задовольнив позов.

Колегія суддів погоджується з
висновками районного суду, оскільки
суд правильно застосував правові норми
та ухвалив правильне по суті рішення,
дійшовши його на основі повно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених
дослідженими в судовому засіданні
доказами, з дотриманням норм
матеріального й процесуального права.

Решта доводів апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи і
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом
першої інстанції були дотримані норми
матеріального і процесуального права.

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам, доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
зміст оскаржуваного судового рішення,
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права і
порушення норм процесуального права,
які передбачені нормами ЦПК України як
підстави для скасування рішення, тому
підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308 , 313, 314
ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 02 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Копняк С.М.

Струс Л.Б.