Справа № 462/7360/13
Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/783/6148/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю ОСОБА_2, її представника
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Залізничного районного суду м.Львова
від 8 серпня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до Львівської міської ради,
треті особи - управління Держкомзему,
ЛОР «БТІ та ЕО», державний нотаріус 5-ої
Львівської державної нотаріальної
контори Юнко М.Т., про визнання права
власності та скасування ухвали
Львівської міської ради,-

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Львівської міської
ради, треті особи - управління
Держкомзему, ЛОР «БТІ та ЕО», державний
нотаріус 5-ої Львівської державної
нотаріальної контори Юнко М.Т., та
посилаючись на те, що земельна ділянка
площею 0,0530 га є частиною її спадщини,
прибудинкової території якою вона
користується, просила ухвалити рішення
про визнання за нею права власності на
ділянку та зобов»язання Держкомзему
провести реєстрацію вказаної ділянки.

Оскаржуваним рішенням суду в
задоволенні позову відмовлено.
Скасовано заходи забезпечення позову у
виді накладення арешту на земельну
ділянку, площею 0,0530 га по АДРЕСА_1 на
накладених згідно ухвали Залізничного
районного суду м.Львова від 6 серпня 2014
року.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 В
апеляційній скарзі стверджує про
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне
з»ясування обставин, що мають значення
для справи. Посилається на те, що
земельна ділянка площею 0,0530 га є
частиною її спадкової власності,
прибудинкової території якою вона
користується і завжди користувалися її
батьки. Зазначає, що на вказаній
земельній ділянці знаходиться її сад,
розміщена господарська споруда,
в»їздна брама і заїзд до будинку і
гаражів, а також розміщений
центральний кран водопостачання
будинку. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким її позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3 на
підтримання доводів апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково.

Відмовляючи в позові, суд виходив
з того, що позивачка пропустила строк
позовної давності.

Однак з таким висновком погодитись не
можна, оскільки він не грунтується на
матеріалах справи та вимогах закону.

Положеннями ст. 116 ЗК України (2002
року) встановлено, що громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права власності громадянами та
юридичними особами на земельні
ділянки, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації,
відбувається в порядку, визначеному
частиною першою статті 128 цього
Кодексу. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування. Безоплатна
передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться у разі: а)
приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян; б)
одержання земельних ділянок внаслідок
приватизації державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій; в) одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом. Передача земельних
ділянок безоплатно у власність
громадян у межах норм, визначених цим
Кодексом, провадиться один раз по
кожному виду використання. Земельні
ділянки, які перебувають у власності чи
користуванні громадян або юридичних
осіб, передаються у власність чи
користування за рішенням органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування лише після припинення
права власності чи користування ними в
порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.118 ЗК України
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У разі якщо земельна
ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки. Відповідний орган
місцевого самоврядування або орган
виконавчої влади в місячний термін
розглядає клопотання і надає дозвіл
підприємствам, установам та
організаціям на розробку проекту
приватизації земель. Громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею. Відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку. Проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
суб'єктами господарювання, що є
виконавцями робіт із землеустрою
згідно із законом, у строки, що
обумовлюються угодою сторін. У разі
якщо у місячний строк з дня реєстрації
клопотання Верховна Рада Автономної
Республіки Крим, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, не надав
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або мотивовану відмову у його
наданні, то особа, зацікавлена в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності, у місячний
строк з дня закінчення зазначеного
строку має право замовити розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки без надання такого
дозволу, про що письмово повідомляє
Верховну Раду Автономної Республіки
Крим, Раду міністрів Автономної
Республіки Крим, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування. До письмового
повідомлення додається договір на
виконання робіт із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки. Проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки погоджується в порядку,
встановленому статтею 186-1 цього
Кодексу. Відповідний орган виконавчої
влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, у двотижневий строк з
дня отримання погодженого проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки (а в разі необхідності
здійснення обов'язкової державної
експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи) приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність. Відмова органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування у передачі земельної
ділянки у власність або залишення
клопотання без розгляду можуть бути
оскаржені до суду. У разі відмови
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування у передачі
земельної ділянки у власність або
залишення заяви без розгляду питання
вирішується в судовому порядку.

Положеннями ст.123 ЗК України
встановлено, що надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування здійснюється
Верховною Радою Автономної Республіки
Крим, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, органами виконавчої
влади або органами місцевого
самоврядування. Рішення зазначених
органів приймається на підставі
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у разі: надання
земельної ділянки із зміною її
цільового призначення; формування
нової земельної ділянки (крім поділу та
об'єднання). Надання у користування
земельної ділянки, зареєстрованої в
Державному земельному кадастрі
відповідно до Закону України "Про
Державний земельний кадастр" , право
власності на яку зареєстровано у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, без зміни її меж та
цільового призначення здійснюється
без складення документації із
землеустрою. Надання у користування
земельної ділянки в інших випадках
здійснюється на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості). У такому разі
розроблення такої документації
здійснюється на підставі дозволу,
наданого Верховною Радою Автономної
Республіки Крим, Радою міністрів
Автономної Республіки Крим, органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування, відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, крім випадків, коли
особа, зацікавлена в одержанні
земельної ділянки у користування,
набуває право замовити розроблення
такої документації без надання такого
дозволу. Особа, зацікавлена в одержанні
у користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, які відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, передають у власність
або користування такі земельні
ділянки. У клопотанні зазначаються
орієнтовний розмір земельної ділянки
та її цільове призначення. До
клопотання додаються графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування та розмір земельної
ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею. Відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень у місячний строк розглядає
клопотання і дає дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки або надає мотивовану
відмову у його наданні. Підставою
відмови у наданні такого дозволу може
бути лише невідповідність місця
розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку. Забороняється відмова
у наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, місце розташування об'єктів на
яких погоджено відповідним органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування згідно із статтею 151
цього Кодексу. У разі якщо у місячний
строк з дня реєстрації клопотання
Верховна Рада Автономної Республіки
Крим, Рада міністрів Автономної
Республіки Крим, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, не надав дозволу на
розроблення документації із
землеустрою або мотивовану відмову у
його наданні, то особа, зацікавлена в
одержанні у користування земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності, у місячний
строк з дня закінчення зазначеного
строку має право замовити розроблення
документації із землеустрою без
надання такого дозволу, про що письмово
повідомляє Верховну Раду Автономної
Республіки Крим, Раду міністрів
Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування. До
письмового повідомлення додається
договір на виконання робіт із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки. Умови і строки розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок визначаються
договором, укладеним замовником з
виконавцем цих робіт відповідно до
типового договору. Типовий договір на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
затверджується Кабінетом Міністрів
України. Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
погоджується в порядку, встановленому
статтею 186-1 цього Кодексу. У разі якщо
місце розташування об'єкта, розміри і
межі земельної ділянки, що
пропонується до вилучення (викупу), та
умови вилучення (викупу) цієї ділянки
погоджені згідно з вимогами статті 151
цього Кодексу, які під час розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки не змінилися, проект
погодженню не підлягає. Відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування у
двотижневий строк з дня отримання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи приймає рішення про надання
земельної ділянки у користування.
Підставою відмови у затвердженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки може бути лише його
невідповідність вимогам законів та
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів. Відмова
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування у наданні
земельної ділянки у користування або
залишення клопотання без розгляду
можуть бути оскаржені до суду.

Згідно з ст.124 ЗК України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки. Передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів, крім випадків, встановлених
частинами другою, третьою статті 134
цього Кодексу. Передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
громадянам, юридичним особам,
визначеним частинами другою, третьою
статті 134 цього Кодексу, здійснюється в
порядку, встановленому статтею 123 цього
Кодексу. Передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у власності
громадян і юридичних осіб,
здійснюється за договором оренди між
власником земельної ділянки і
орендарем. Підставою для укладення
договору оренди може бути
цивільно-правовий договір про
відчуження права оренди.

Відповідно до ст.1 Закону України
„Про оренду землі" оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та іншої
діяльності.

Згідно з ч.1 ст.16 вказаного Закону
особа, яка бажає отримати земельну
ділянку в оренду із земель державної
або комунальної власності, подає до
відповідного органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування за
місцем розташування земельної ділянки
заяву (клопотання).

Відповідно до положень п. 7 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №
7 при розгляді справ за позовами до
органів місцевого самоврядування у
разі незгоди з рішеннями з питань,
віднесених у галузі земельних відносин
до їх компетенції (зокрема, про відмову
в передачі земельної ділянки у
власність), суд за наявності підстав
для задоволення позову визнає рішення
такого органу недійсним і зобов»язує
його залежно від характеру спору
виконати дії, передбачені його
компетенцією (або не вчиняти чи
припинити їх), на захист порушеного
права, як цього вимагає законодавство.
В інших випадках суд не може вирішувати
питання, віднесені до компетенції
органів місцевого самоврядування.

Матеріалами справи стверджується, що
позивачка по справі отримала у
власність земельну ділянку площею 0,10
га для обслуговування житлового
будинку по АДРЕСА_1. (а.с.15)

Також з матеріалів справи видно, що
позивачка по справі 12.04.2013 року подала в
міську раду заяву про передачу в оренду
земельної ділянки площею 0,605 га для
обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_1. (а.с.99)

На заяву позивачки начальником
управління природних ресурсів та
регулювання земельних відносин
направлено лист з роз»ясненням про те,
що вільні земельні ділянки підлягають
продажу окремими лотами на
конкурентних засадах (земельних
торгах). (а.с.95)

З наведеного слідує, що позивачка
питання про приватизацію земельної
ділянки площею 0,053 га не ставила, а її
заява про передачу в оренду вказаної
земельної ділянки у встановленому
законом порядку - ст.123 ЗК України
фактично не розглянута.

Враховуючи наведені обставини, які
стверджують, що фактично питання про
передачу в оренду земельної ділянки та
питання про передачу у власність
земельної ділянки органом місцевого
самоврядування не вирішувалось, та
приймаючи до уваги положення закону,
колегія суддів вважає, що відсутні
будь-які правові підстави для
задоволення позовної вимоги про
визнання права власності за позивачкою
на земельну ділянку площею 0,053 га по
АДРЕСА_1.

Також не ґрунтується на положеннях
ст.ст.30,34 ЦПК України вимога позивачки
про покладення на третю особу -
управління Держкомзему обов»язку
провести реєстрацію права власності на
земельну ділянку, а відтак така не
підлягає задоволенню.

Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Разом з тим, матеріалами справи
стверджується, що представник
відповідача заявляв про застосування
позовної давності лише до вимоги щодо
оскарження рішення Львівської міської
ради. (а.с.122)

Зазначених обставин та положень
закону суд не врахував, та в порушення
вимог ст.267 ЦК України ухвалив рішення
про відмову в задоволенні іншої вимоги
- визнання права власності на земельну
ділянку з посиланням на пропуск строку
позовної давності без заяви сторони
про її застосування.

Враховуючи викладене, колегія
суддів приходить до переконання, що на
підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України
рішення суду слід скасувати і ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову , в зв"язку з чим апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307 , п.4 ч.1 ст.309,
ст.316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного
суду м.Львова від 8 серпня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 про визнання права власності на
земельну ділянку площею 0,053 га по
АДРЕСА_1 і покладення обов»язку на
управління Держкомзему провести
реєстрацію права власності на земельну
ділянку площею 0,053 га по АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:
Павлишин О.Ф.

Судді:
Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.