АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при
секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Деснянського районного суду
м. Києва від 23 липня 2014 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання права власності в
порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

У січні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4
про визнання права власності в порядку
спадкування після померлої сестри
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 23 липня 2014 року у
задоволенні вказаного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та
представник позивачів - ОСОБА_6
апеляційну скаргу підтримали та
просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 проти
апеляційної скарги заперечував, просив
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 23 липня 2014 року залишити без
змін.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку
про необхідність її часткового
задоволення виходячи із наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному

№ апеляційного провадження 22-ц/796/11625/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Буша Н.Д.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Вербова І.М.

порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Разом з тим, згідно з ч. 2 вказаної
статті апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Переглядаючи оскаржуване рішення у
справі колегія суддів вважає за
необхідне вийти за межі доводів
апеляційної скарги та переглянути
рішення і в частині, що стосується
відмови в позові ОСОБА_3, яка з
апеляційною скаргою до суду не
зверталася.

При розгляді справи судом встановлено,
що після смерті ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, П'ятнадцятою
Київською державною нотаріальною
конторою заведено спадкову справу.

Заяви про прийняття спадщини після
померлої ОСОБА_5 були подані ОСОБА_4 від
15.11.2007, ОСОБА_3 від 17.03.2008 (заява про
відмову від належної їй частки
спадкового майна після ОСОБА_5 на
користь її брата ОСОБА_4 відкликана
заявою від 17.03.2008) та ОСОБА_2 від 01.04.2008.

Після померлої ОСОБА_5 залишилось
наступне спадкове майно:

двокімнатна квартира АДРЕСА_1,
загальною площею 51,30 кв.м., житловою
площею 30,60 кв.м.; земельна ділянка,
площею 2,63 га, яка розташована на
АДРЕСА_2, цільове призначення - для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва та
грошові кошти в розмірі 1993,87 грн., які
зберігаються в філії - Деснянського
відділення № 8451 Ощадний Державний банк
України м. Києва.

Для підтвердження родинних стосунків з
метою отримання спадщини ОСОБА_2 28.03.2008
подала заяву до Оболонського районного
суду м. Києва в окремому проваджені про
встановлення факту родинних відносин з
померлою, зазначивши зацікавлену особу
ОСОБА_3

27.05.2008 Оболонським районним судом м.
Києва було задоволено вказану заяву та
винесено рішення, яким встановлено
факт того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н. є
рідною сестрою ОСОБА_5, яка померла у 2007
році (а.с. 73).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
29.10.2008 рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 27.05.2008 за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 було скасовано та заяву
ОСОБА_2, зацікавлена особа ОСОБА_3, про
встановлення факту родинних стосунків,
залишено без розгляду, також роз'яснено
ОСОБА_2 право подати позов на загальних
підставах.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4
звертався до суду з позовом до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 з вимогами про усунення їх
від права на спадкування після
померлої ОСОБА_5

24.12.2010 Деснянським районним судом м.
Києва відмовлено у задоволені
зазначеного позову та ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 30.03.2011
вказане рішення залишено без змін.

Листом П'ятнадцятої Київської
державної нотаріальної контори за
№2850/02-14 від 12.10.2011 ОСОБА_2 роз'яснено, що
видати їй спадщину після померлої
ОСОБА_5 не можливо у зв'язку з
відсутністю документів, які
підтверджують факт родинних стосунків
між нею та померлою. Також в листі було
зазначено, що у свідоцтві про
народження ОСОБА_2 та у свідоцтві про
народження ОСОБА_5 записані різні
батьки.

Постановою П'ятнадцятої Київської
державної нотаріальної контори від
10.12.2013 ОСОБА_3 відмовлено у видачі
свідоцтв про право на спадщину за
законом після ОСОБА_5 через відсутність
правовстановлюючих документів на
майно та у зв'язку з неможливістю
встановити коло спадкоємців.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно копії Витягу зі спадкового
реєстру за №11768579 від 15.11.2007 інформація
про посвідчення померлою ОСОБА_5
заповіту чи спадкового договору
відсутня.

За вимогами ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців одержує
право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги. Отже, друга черга спадкоємців
закликається, якщо відсутні спадкоємці
першої черги.

До другої черги, яка має право на
спадкування за законом, відносяться в
тому числі рідні брати та сестри
спадкодавця (ст.1262 ЦК України).

Брати і сестри є спадкоємцями
померлого, якщо між ними встановлені
кровні родинні зв'язки, при чому
родинні зв'язки можуть бути як
повнорідні (походження від загальних
батьків), так і неповнорідні
(походження від одного із батьків).

Родинні відносини можуть
підтверджуватись свідоцтвами органів
реєстрації актів громадянського стану
про народження, виписками із книг
запису актів громадянського стану,
записами в паспортах, а у разі
неможливості подання зазначених
документів нотаріусу, родинні
відносини можуть бути підтверджені
судовим рішенням про встановлення
факту родинних відносин.

В архівній копії Рішення №292
Виконавчого комітету Христинівської
районної Ради депутатів трудящих
Черкаської області 10.08.1961, виданій
Державним архівом Черкаської області
Черкаської обласної державної
адміністрації від 11.04.2008 зазначено:
рішення виконкому Верхняцької
селищної Ради депутатів трудящих від
08.11.1956 про усиновлення громадянами села
Верхнячки - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дитини
ОСОБА_13 - ОСОБА_2, затвердити та райбюро
ЗАГС видати нове свідоцтво про
народження.

Відповідно до копії свідоцтва про
народження ОСОБА_2, батьком вказаний
ОСОБА_11, матір'ю ОСОБА_12 (а.с.72).

Cудом першої інстанції вірно
встановлено і в порядку ч.1 ст.61 ЦПК
України не заперечувалось сторонами та
обставина, що ОСОБА_2 була усиновлена
ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Разом з тим, колегія суддів вважає
передчасними висновки суду першої
інстанції щодо відсутності права
позивача ОСОБА_2 на спадкування як
спадкоємцем другої черги після смерті
її сестри ОСОБА_5 та у зв'язку із цим
необхідності відмови в позові.

Як це передбачено статтею 1260 ЦК
України, якщо за рішенням суду про
усиновлення збережений правовий
зв'язок між усиновленим та його бабою,
дідом, братом та сестрою за
походженням, то у разі смерті його баби,
діда за походженням усиновлений має
право на спадкування за правом
представлення, а у разі смерті його
брата, сестри за походженням - має право
на спадкування як спадкоємець другої
черги.

Відмовляючи в позові в цій частині
колегія суддів виходить з
недоведеності в порядку статей 57-60
належними та допустимими доказами
обставин збереження правового зв'язку
із спадкодавцем, що і повинно було бути
предметом доказування при
встановленні права на спадщину
зазначеної особи.

Згідно з вимогами статей 57-60 ЦПК
України засобами доказування в
цивільній справі є пояснення сторін і
третіх осіб, показання свідків,
письмові докази, речові докази і
висновки експертів. Суд приймає до
розгляду лише ті докази, які мають
значення для справи. Обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування. Кожна
сторона має довести ті обставини, на
які посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Разом з тим, що суду не надано доказів
на підтвердження обставин збереження
правового зв'язку з померлою ОСОБА_5 та
такі вимоги (про встановлення правого
зв'язку) не ставилися.

З огляду на викладене, колегія суддів
звертає увагу на те, що позивач ОСОБА_2
не позбавлена права на спадщину, проте
у зв'язку із відсутністю вимог приписів
цивільного законодавства на час
усиновлення останньої з приводу
збереження правового зв'язку, такі
обставини підлягають встановленню
одночасно з пред'явленням позову про
визнання права власності в порядку
спадкування.

Що стосується позивача ОСОБА_3, то у
зазначеній частині суд першої
інстанції вірно виходив із того, що
зазначена особа є спадкоємцем другої
черги та має право на спадщину, проте в
частині правових підстав відмови в
позові колегія суддів виходить із
наступного.

Відповідно до копії свідоцтва про
народження померлої ОСОБА_5, її батьком
зазначено ОСОБА_13, матір'ю ОСОБА_18
(а.с.61).

Згідно копії повторного свідоцтва про
народження ОСОБА_3, в графі «батько» -
записи відсутні, в графі «мати»
зазначено ОСОБА_18 (а.с.62).

Таким чином, позивач ОСОБА_3 є сестрою
померлої по матері та має право на
спадок.

Постановою П'ятнадцятої Київської
державної нотаріальної контори від
10.12.2013 ОСОБА_3 відмовлено у видачі
свідоцтв про право на спадщину за
законом після ОСОБА_5 через відсутність
правовстановлюючих документів на
майно та у зв'язку з неможливістю
встановити коло спадкоємців.

Зважаючи на встановлені обставини,
слід виходити з того, що на даний час до
кола спадкоємців після смерті ОСОБА_5
входить відповідач ОСОБА_4 та позивач
ОСОБА_3, які є спадкоємцями за законом,
другої черги, як брат та сестра
померлої. Тобто коло спадкоємців є
визначеним.

Нотаріусом відмовлено у видачі
свідоцтв про право на спадщину з інших
підстав, які на даний час відсутні.

З огляду на викладене, рішення суду
підлягає зміні на підставі

п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 23 липня 2014 року змінити в
частині правового обґрунтування
підстав для відмови в позові.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :
І.М. Вербова

Судді :
Г.М. Кирилюк

М.М.Панченко