АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4705/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 640/8586/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: -
Кружиліної О.А.,

- Макарова
Г.О.,

при секретарі - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Київського районного суду м.
Харкова від 10 липня 2013 року по справі за
позовом асоціації власників квартир
«Культури-3» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за утримання будинків
та прибудинкової території, -

ВСТАНОВИВ:

24.05.2013 року асоціація власників квартир
«Культури-3» (далі по тексту - АВК
«Культури-3») звернулась до суду з вище
зазначеним позовом та просила суд
стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у
розмірі 16 661 грн. 65 коп. та судові
витрати.

В обґрунтування позовної заяви позивач
зазначив, що відповідно до свідоцтва
про державну реєстрацію юридичної
особи серія А01 № 082575 від 18.04.1995р.
створено АВК «Культури- 3» з метою
забезпечення належного утримання
будинку та прибудинкової території.
Згідно з договором купівлі-продажу від
20.11.2007р. відповідач ОСОБА_3 є власником
нежитлового приміщення 1-го поверху №
12-1-12-3 загальною площею 80,9 кв.м. в літ.
«А-4», що знаходиться за адресою в
АДРЕСА_1.

20.11.2007р. між відповідачем та позивачем
укладено договір на участь у витратах
по утриманню будинків та прибудинкової
території. Згідно умов договору
відповідач зобов'язаний до 10 числа
поточного місяця вносити плату за
утримання будинку та прибудинкової
території у розмірі 358 грн. в місяць.
Статутом АВК «Культури-3»,
зареєстрованого виконавчим комітетом
Харківської міської Ради народних
депутатів, передбачено, що для
власників нежитлових приміщень
будинку, враховуючи особливості умов
їх використання, може бути встановлена
додаткова участь у поточних витратах
асоціації, в т.ч.: витрати на утримання
управлінського та обслуговуючого
персоналу при виконанні окремих
функцій і робіт згідно з договором
(угодою, контрактом); витрати на оплату
робіт та послуг, що виконуються згідно
з укладеними договорами, інші витрати.
Загальними зборами членів АВК
«Культури-3» 05.02.2006 р. було постановлено,
що власниками нежилих приміщень, в яких
здійснюється торгівля чи інша
діяльність, що приносить прибуток,
встановлюється тариф 4,50 грн. за 1 м. кв.,
а там де не ведеться зазначена вище
діяльність встановлюється тариф 70 коп.
за 1 м. кв. Ціна договору укладеного між
відповідачем та АВК «Культури-3» була
складена, згідно додатку до протоколу
загальних зборів АВК «Культури-3» від
05.02.2006р. структури тарифів по утриманню
будинків та прибудинкової території
для нежилих приміщень, до яких увійшли
усі реальні витрати, що
підтверджуються укладеними
договорами. В порушення умов договору
відповідач лише частково здійснював
оплату за договором, в наслідок чого
станом на 01.05.2013 року за період з 01.04.2009р.
по 01.05.2013р., у відповідача виникла
заборгованість перед АВК «Культури-3» в
сумі 16 661,65 грн.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Харкова від 10 липня 2013 року
позовні вимоги АВК «Культури-3»
задоволені.

Суд вирішив стягнути з ОСОБА_3
заборгованість за договором № 2-07 від
20.11.2007 року станом на 01.05.2013 року у
розмірі 16 661 грн. 65 коп. та судовий збір
у розмірі 229 грн. 40 коп. (а.с.36-37).

Ухвалою Київського районного суду
м.Харкова від 29.05.2014 року заява ОСОБА_3
про перегляд заочного рішення залишена
без задоволення. (а.с.79-80).

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 просить скасувати заочне
рішення і ухвалити нове, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Вважає рішення суду необґрунтованим та
таким, що постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а також невідповідності
висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що у договорі від 20
листопада 2007 року не зазначений розмір
щомісячних платежів взагалі, а в
наданому позивачем примірнику
вказаного договору в п.п.3.3 є дописка
«від руки», а саме « 358 гр.». Договір не
містить додатків або будь - яких
розрахунків та перелік послуг, які
підлягають оплаті. В тексті рішення суд
неправомірно зазначив, що умовами
договору передбачений розмір вартості
послуг.

Крім того, вказує апелянт, відповідно
до рішення Харківської міської ради
від 15.05.2007 року № 401 становить 0,70 грн. за
1 кв. м., тобто відповідач повинен
сплачувати за нежитлове приміщення
площею 80,9 кв.м. 56 грн.63 коп.

Також ні послуги, ні договір укладений
між позивачем і відповідачем не
відповідають положенням чинного
законодавства. Вважає, що жодних
доказів фактичного надання позивачем
послуг відповідачу не має, тобто акти
приймання - передачі наданих послуг
позивачем відповідачу взагалі не
надавалися та не підписувалися.

Також апелянт вказує на незаконність
посилання позивача на той факт, що у
нежилому приміщенні, яке належить на
праві власності відповідачу,
здійснюється торгова діяльність, яка
приносить прибуток, як на підставу
підвищення тарифу.

Апелянт вказує, що судом не враховано
положення Постанови КМУ від 01.06.2011 р. №
869 «Про забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на
житлово-комунальні послуги», якою
затверджено Порядок формування
тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, а в п. 2 абзацу 2 вказано, що
тариф на послуги розраховується окремо
за кожним будинком залежно від
запланованих кількісних показників
послуг, що фактично повинні надаватися
для забезпечення належного
санітарно-гігієнічного,
протипожежного, технічного стану
будинків і споруд та прибудинкових
територій з урахуванням переліку
послуг згідно з додатком до цього
Порядку.

В Рішенні Харківської міської ради № 401
від 15.05.2007 року тарифи встановлені
єдині для всіх споживачів, поділу за
будь-якими ознаками не передбачено.
Тому стягування плати за більшим
тарифом, ніж встановлений рішенням, на
думку апелянта не правомірно.

Що стосується протоколу загальних
зборів членів АВК «Культури-3» від
05.02.2006 року, то він не відповідає
чинному законодавству, оскільки: до
протоколу не надано розрахунок
незаконно встановленого тарифу для
нежитлових приміщень у розмірі 4,50 грн.
за 1 м2; структура тарифу послуг з
утримання будинків та прибудинкової
території, наданого Позивачем до
позовної заяви, включає послуги які не
відносяться до послуг з утримання
будинків споруд та прибудинкових
територій затверджених постановою КМУ
№ 560 від 12.7.2005р., яка була чинна на
момент затвердження тарифів, а саме:
затрати по землевідводу, податок на
землю та комунальний податок, послуги
банку, сплата послуг транспортних
засобів та механізмів для
обслуговування і ремонту будинків та
ін.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача підтримала
апеляційну скаргу просила її
задовольнити, а представник АВК
«Культури-3» проти апеляційної скарги
заперечували і просили її відхилити.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає за таких
підстав.

Судом встановлено, а сторони не
заперечують, що АВК «Культури-3»
створено за рішенням на загальних
зборах власників квартир 29.06.1996 року з
метою об'єднання спільних зусиль
співвласників квартири та нежитлових
приміщень на забезпечення належного
утримання будинку та прибудинкової
території, зареєстровано у
передбаченому законом порядку у якості
самостійної юридичної особи.(а.с.10, 11-17).

05.02.2006р. на загальних зборах члени АСК
«Культури-3» прийняли рішення, яким
затвердили тарифи оплати за надані
послуги, в тому числі пільгові для
учасників ВВВ, ЧАЕС, інвалідам ВВВ
бойових дій зі знижкою на 75% чи 50 %
відповідно від тарифу 70 коп. за 1 кв.м., а
також встановили для власників
нежитлових приміщень, в яких
здійснюється торгівельна чи інша
діяльність, яка дає прибуток, тариф 4
грн.50 коп. за 1 м.кв., а для тих власників
нежитлових приміщень, де не
здійснюється діяльність - 70 коп. за 1
м.кв. за умови подання відповідних заяв
правлінню АСК. (а.с.18).

20.11.2007р. ОСОБА_3 купив у ОСОБА_4 нежитлові
приміщення 1-го поверху №№12-1 - 12-3
загальною площею 80,9 м.кв. в будинку
АДРЕСА_1 і в цей же день, 20.11.2007р., АВК
«Кульутри 3» і ОСОБА_3 уклали договір
№2-07 на участь у витратах по утриманню
будинку в прибудинкової території.
(а.с.8,9).

Приймаючи рішення про задоволення
позову і залишаючи без задоволення
заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного
рішення, суд першої інстанції виходив
з того, що сторони уклали договір на
участь у витратах на утримання будинку
та прибудинкової території, а відтак,
згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Колегія суддів погоджується з таким
рішенням, оскільки воно відповідає
вимогам закону і ухвалене на основі
повно і всебічно зясованих обставин, на
які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Посилання апелянта та його
представника на необумовлене
сторонами договору рукописне внесення
в п.3.3 тексту договору №2-07 на участь у
витратах по утриманню будинку і
прибудинкової території від 20.11.2007р.
про розмір оплати запису « 358 грн». не
спростовує доводи позивач та висновки
суду про узгодження умов участі сторін
у витратах по утриманню будинку, в т.ч.
щодо тарифу, оскільки як з наданого
позивачем розрахунку так і з наданих
відповідачем акту звірки взаємних
розрахунків, вбачається, що відповідач
ОСОБА_3 протягом року з дня укладення
зазначеного вище договору №2-07 від
20.11.207р. сплачував саме по 358 грн.
щомісячно, тобто саме так, як це
зазначено у наданому позивачем
примірнику договору, і лише за лютий,
березень 2009 року сплатив відповідно
56,63 грн. та 32,87 грн., а у подальшому
припинив сплачувати кошти на утримання
будинку та прибудинкової території.
(а.с.20-21, 63).

Відповідач та його представник не
надали свого примірника договору №2-07
від 20.11.2007р. з відмінним від наданого
позивачем тексту, представник
відповідача пояснила це тим, що свій
примірник договору, начебто,
відповідач втратив.

Безпідставні також посилання апелянта
і про невідповідність зазначеного
позивачем тарифу вимогам ст.28 Закону
України «Про місцеве самоврядування»
та Постанови КМУ №560 від 12.07.2005р., №529
від 20.05.2009р., №869 від 01.06.2011р., оскільки
зазначеними нормами передбачено
встановлення органами місцевого
самоврядування тарифів на
житлово-комунальні послуги для
будинків, які знаходяться на балансі
територіальної громади і не
поширюються на формування тарифів в
будинках ОСББ. Ці питання, згідно
ст.ст.1,10 ЗУ України «Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку» та Статуту АВК «Культури 3»
відносяться до компетенції загальних
зборів цих об'єднань.

Доводи апелянта висновки суду не
спростовують і не свідчать про
наявність підстав для його с касування
чи зміни.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхили.

Заочне рішення Київського районного
суду м. Харкова від 10 липня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, в касаційному порядку
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: