Справа № 445/497/14
Головуючий у 1 інстанції: Постигач Б.А.
Провадження № 22-ц/783/5367/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.,

при секретарі - Івановій О.О.,

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_7 та
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна» на
рішення Золочівського районного суду
Львівської області від 27 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_5 і ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» про відшкодування майнової
і моральної шкоди -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до
суду із зазначеним позовом. Просили
стягнути з ОСОБА_7 та ПрАТ «СК
«Провідна» по 150000 на відшкодування
моральної шкоди та ОСОБА_5 просила
стягнути з відповідачів 31480 грн. на
відшкодування майнової шкоди.
Посилалися на те, що їм було заподіяно
моральну шкоду унаслідок смерті сина
та внука, яка сталася унаслідок
одержаних під час ДТП несумісних із
життям травм. Крім цього ОСОБА_5
понесла витрати на організацію та
проведення похорону та на встановлення
надгробного пам'ятника внукові.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково. Стягнуто із ПрАТ
«СК «Провідна» на користь ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 по 2550 грн. моральної шкоди.
Стягнуто із страхової компанії в
користь ОСОБА_5 31479, 50 грн. матеріальної
шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_6 47450 грн. моральної шкоди та в
користь ОСОБА_5 17450 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позову
відмовлено.

Вирішено питання розподілу
судових витрат.

Рішення оскаржили ОСОБА_8 та ПрАТ
«СК «Провідна».

ОСОБА_7 просить його скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову. Зазначає, що судом
порушено норми матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи. Посилається на те. що позивачі
не зверталися до страхової компанії
про відшкодування шкоди, де ним
застрахована цивільно-правова
відповідальність, а тому вважає
звернення позивачів до суду із даною
вимогою є передчасним. Крім того, судом
не враховано, що ним сплачено одразу
після ДТП 2000 грн. Позивачі не надали
жодних доказів на підтвердження
заподіяної моральної шкоди саме у
розмірі 150000 грн. До того ж, суд
неправомірно стягнув із нього судові
витрати, оскільки він є інвалідом ІІ
групи і він звільняється від їх сплати.
Також зазначає, що судом не враховано
його матеріальне становище.

ПрАТ «СК «Провідна» просить
рішення в частині стягнення зі
страхової компанії матеріальної та
моральної шкоди скасувати і в цій
частині ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог
до страхової компанії. Зазначає, що
позивачі всупереч вимог чинного
законодавства не зверталися із заявою
про виплату страхового відшкодування
та подавали документи про здійснення
ДТП, а тому вважає, що стягнення із
страхової компанії моральної шкоди є
безпідставним. Крім того посилається
на те, що стягнення майнової шкоди
можливе у розмірі лише 6390 грн., які
підтверджені документально, а щодо
стягнення витрат на поминальні обіди у
розмірі 5740,05 грн. та витрати у розмірі
249,50 грн. за копання ями на кладовищі, то
такі відшкодуванню не підлягають у
зв'язку з відсутністю фінансових
документів. Також зазначає, що
стягнута сума вартості надгробного
пам'ятника та огорожі у розмірі 19100 грн.
є завищеною і стягненню підлягає лише
2500 грн. на підставі постанови Правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних заорювань України від
03.10.2008 р. № 45.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на
підтримання скарги ОСОБА_7, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на її заперечення,
перевіривши матеріали справи, межі і
доводи апеляційних скарг колегія
суддів знаходить достатні підстави для
часткового задоволення скарги ОСОБА_7
та відхилення скарги ПрАТ «СК
«Провідна» з огляду на викладені
мотиви.

Встановлено, що 29.07.2012 року на
перехресті вулиць І. Франка і Польна у
м. Золочеві Львівської області
відповідач ОСОБА_7, керуючи автомобілем
НОМЕР_1, що належить його батькові,
здійснив наїзд на автомобіліста
ОСОБА_10,, який внаслідок отриманих
тілесних ушкоджень помер.

Під час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції встановлено, що
ОСОБА_7 у день скоєння ДТП було
відшкодовано за завдану шкоду
позивачам 2000 грн., що й визнали
позивачі, і просили зменшити розмір
моральної шкоди з урахуванням
сплаченої відповідачем суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, заподіяна фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, дією чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Зі змісту ст. 23 ЦК України випливає, що
моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із ушкодженням
здоров'я, у душевних стражданнях, яких
вона зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї.

Визначаючи розмір відшкодування
позивачам моральної шкоди, суд першої
інстанції врахував характер
неправомірних дій відповідача,
тривалість порушення прав позивачів, у
тому числі і відновлення здоров'я після
смерті ОСОБА_10, і тому колегія суддів
вважає, що суд прийшов до вірного
висновку про достатність грошової
компенсації моральних страждань
ОСОБА_5 у розмірі 17450 грн., виходячи із
засад розумності, виваженості та
справедливості.

Разом із тим, визначаючи розмір
грошової компенсації моральних
страждань ОСОБА_6, суд першої інстанції
не врахував, що ОСОБА_6 ОСОБА_7 сплачено
2000 грн. для компенсації моральних
страждань, що й не заперечують
позивачі, а тому рішення в цій частині
слід змінити, зменшивши розмір
відшкодування моральної шкоди до 45450
грн.

Твердження апелянта про те, що суд
не врахував сплачену ним суму у розмірі
2000 грн., є вірним, що й встановлено судом
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.. 5 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові
інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди,заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Статтею 6 цього Закону
передбачено, що страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована,
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю
та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 24 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 6 від
27.03.1992 року «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» із подальшими
змінами, у випадку смерті потерпілого
організація або громадянин,
відповідальні за заподіяння шкоди,
зобов'язані відшкодувати витрати на
поховання (в тому числі на ритуальні
послуги і обряди) тій особі, яка
понесла ці витрати. витрати на
виготовлення пам'ятників і огорож
визначаються, виходячи з їх фактичної
вартості, але не вище граничної
вартості стандартних пам'ятників і
огорож в даній місцевості.

Як убачається із матеріалів
справи, цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_7. на момент
скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ
«СК «Провідна», що підтверджується
полісом № АВ/5820808 від 28.01.2012 р.
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (а.с. 63). Ліміт відповідальності
по даному полісу за шкоду заподіяну
життю і здоров»ю складає 100 000 грн.

Статтею 1201 ЦК передбачено право
особи, яка зробила необхідні витрати на
поховання та на спорудження
надгробного пам'ятника, на їх
відшкодування.

За змістом ст. 27.1. Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» право на отримання
відшкодування за шкоду, пов'язану із
смертю потерпілого, мають особи, які
знаходилися на утриманні потерпілого,
та особи, які взяли на себе витрати з
поховання.

На поховання внука ОСОБА_5 було
витрачено кошти у розмірі 6390 грн. на
придбання предметів ритуальних послуг,
5740 грн. на поминальні обіди та 19100 грн.
на придбання надмогильного пам'ятника,
249,50 грн. - на копання могили, а всього
31479,50 грн..

Усі ці витрати підтверджені
належними доказами, зокрема
квитанціями на придбання товарів та
послуг, довідкою ФОП ОСОБА_11, із якої
убачається оплату ОСОБА_5 вартості
виготовлення надмогильного
пам»ячника, довідкою Золочівського
МВЖКП, яка підтверджує вартість
копання ями на кладовищі (а.с. 58-62) та
довідкою КП «Золочівський ринок» про
середню вартістю надмогильного
пам»ятника, яка складає станом на 28.05.2014
р. 20500 грн. (а.с. 147).

Оскільки цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_7 була
застрахована у страховій компанії
«Провідна» і витрати на поховання
підтверджені матеріалами справи, то
суд правомірно стягнув ці витрати із
страхової компанії на користь ОСОБА_5,
яка понесла ці витрати.

Посилання апелянта на постанову
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних заорювань
України від 03.10.2008 р. № 45 є безпідставні,
так як вона не застосовується до цих
правовідносин.

Твердження апелянта на те, що
витрати, понесені позивачами на
поминальні обіди у розмірі 5740,05 грн. не
підлягають стягненню, так як не
ґрунтуються на вимогах Закону України
«Про поховання та похоронну справу» є
безпідставні, так як відповідно до п. 24
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 6 від 27.03. 1992 р. відшкодуванню
підлягають витрати, понесені на
ритуальні послуги і обряди, і оскільки
поминальні обіди відносяться до
ритуальних обрядів, то витрати на них
необхідно відшкодувати.

Щодо посилання апелянта на те, що
позивачі не зверталися до страхової
компанії з приводу виплати страхового
відшкодування, а тому передчасним є
звернення до суду із даним позовом, є
безпідставними, оскільки відповідач
приховував від позивачів страховика за
полісом обов'язкового страхування і
матеріали цивільної справи
протилежного не містять.

Як встановлено в судовому
засіданні у даній справі про
страхування цивільно-правової
відповідальності ОСОБА_7 позивачі
дізналися лише під час розгляду
кримінальної справи, проте строк
подачі заяви до страховика минув..

Відповдіно до ст.. 22.3 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» потерпілому відшкодовується
також моральна шкода, передбачена
пунктами 1, 2 частини другої статті 23
Цивільного кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому
судом розмірі відповідно до вимог
статті 23 Цивільного кодексу України.
При цьому страховик відшкодовує не
більше ніж 5 відсотків ліміту,
визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього
Закону. Різницю між сумою
відшкодування, визначеною судом, та
сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку
визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст. 9.3 цього Закону
обов'язковий ліміт відповідальності
страховика за шкоду, заподіяну життю та
здоров'ю потерпілих, становить 51000
гривень на одного потерпілого.

У відповідності до
вищезазначеної норми Закону 5
відсотків ліміту відповідльності
страховика становить 2550 грн.

Відтак, задовольняючи позов
частково, суд першої інстанції
правомірно стягнув із страхової
компанії моральну шкоду у розмірі 2550
грн. на кожну із позивачів та
матеріальну шкоду у розмірі 31479 грн. на
користь ОСОБА_5 згідно підтверджуючих
документальних доказів.

Крім наведеного вище слід
зазначити, що вирішуючи питання
розподілу судових витрат та стягуючи з
ОСОБА_7 судовий збір у розмірі 649 грн. на
користь держави, суд першої інстанції
не взяв до уваги, що ОСОБА_7 є інвалідом
ІІ групи і відповідно до Закону України
«Про судовий збір» він звільнений від
сплати судового збору, а тому підстави
для стягнення з нього судового збору
відсутні, рішення в цій частині
підлягає скасуванню.

За таких обставин колегія суддів
доходить висновку, що апеляційну
скаргу ОСОБА_7 слід задовольнити
частково, а апеляційну скаргу ПрАТ «СК
«Провідна» відхилити, рішення в
частині стягнення з ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_6 моральної шкоди змінити,
зменшивши розмір відшкодування
моральної шкоди до 45450 грн. та в частині
стягнення з ОСОБА_7 судового збору у
розмірі 649 грн. скасувати, в решті
рішення залишити без змін.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309,
ст. 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л
а:

апеляційну скаргу ОСОБА_7
задовольнити частково.

Рішення Золочівського районного
суду Львівської області від 27 червня 2014
року в частині стягнення коштів на
відшкодування моральної шкоди на
користь ОСОБА_6 змінити, зменшивши
розмір стягнення на 2000 грн.

Рішення в частині стягнення з
ОСОБА_7 649 грн. судового збору скасувати
і віднести ці судові витрати на рахунок
держави.

В решті рішення залишити без змін,
а апеляційні скарги відхилити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :

Судді: