Головуючий у 1 інстанції
У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого судді Ігнатоля
Т.Г.

суддів Гаврилової Г.Л.,Сорока
Г.П.

при секретарі Брежнєві Д.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом прокурора Жовтневого району
міста Маріуполя в інтересах
Маріупольської міської ради до ОСОБА_1,
управління міського майна
Маріупольської міської ради про
визнання довіреності, рішення про
приватизацію, свідоцтва про право
власності недійсними за апеляційною
скаргою представника відповідача
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 01 листопада 2013
року,

В С Т А Н
О В И Л А :

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
01 листопада 2013 року позов прокурора
Жовтневого району міста Маріуполя про
визнання довіреності, рішення про
приватизацію, свідоцтва про право
власності недійсними задоволено.

Визнано довіреність, складену від
імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4 посвідчену
начальником установи 314/36 ОСОБА_5,
розташованої в м.Суходольську,
Луганської області, від 08.12.2000 р. № 5-2201,
недійсною. Визнано незаконним наказ
управління міського майна
Маріупольської міської ради від 20.12.2000
р. № І І/п в частині приватизації ОСОБА_3
двокімнатної квартири АДРЕСА_1. Визнано
незаконним свідоцтво про право
власності на житло від 20.12.2000 p., видане
управлінням міського майна
Маріупольської міської ради на ім'я
ОСОБА_3Визнано за Маріупольською
міською радою право власності на
квартиру АДРЕСА_1. Вирішено питання
щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_2,посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просила
рішення суду скасувати, та постановити
нове рішення, яким відмовити у
задоволені позову, залишити право
власності на спірну квартиру за ОСОБА_1

В обґрунтування апеляції зазначає, що
суд порушив процесуальні строки
розгляду справи, не провів
почеркознавську експертизу, не взяв до
уваги, що довіреність, за якою була
проведена приватизація спірної
квартири, містить мокру печатку
установи, яка її видала, та є свідок,
якого вона пред'явить апеляційному
суду та який надасть важливі
пояснення.

Представник Маріупольської міської
ради та відповідачка, належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явились,
Маріупольська міська Рада надала
письмові заперечення , що у
відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України
не перешкоджає розглядові справі за їх
відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача ОСОБА_2, яка
просила апеляційну скаргу
задовольнити, рішення суду скасувати,
заперечення прокурора, який просив
відмовити у задоволенні скарги,
залишити без змін рішення суду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Ухвалюючи рішення та задовольняючі
позов прокурора,діючого в інтересах
держави, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки приватизація
двокімнатної квартири АДРЕСА_1 була
проведена на підставі недійсної
довіреності, то така угода не
відповідає вимогам закону та повинна
бути визнана недійсною.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду.

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.
60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
позовних вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ті обставини.

Судом встановлено та це
підтверджується матеріалами справи,
що наказом управління міського майна
Маріупольської міської ради від 20.12.2000
р. № 19811/п ОСОБА_3 приватизована
двокімнатна квартира АДРЕСА_1 (т.2, а.с.54).
Приватизація спірної квартири(
особиста заява, довідка про склад сім'ї
та інше) здійснювалася ОСОБА_4 на
підставі довіреності, виданої від
імені ОСОБА_3, посвідчену начальником
установи 314/36 підполковником ОСОБА_5,
розташованої в м.Суходольську,
Луганської області, від 08.12.2000 р. № 5-2201
(т.2, а.с.49, 51,52 ).

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 05
листопада 1999 року був засуджений до 5
років позбавлення волі і до 15 листопада
2002 року відбував покарання у Західній
виправній колонії № 97 міста Макіївки
Донецької області. ( а.с.13 т.1) Ні він, ні
ОСОБА_4 в установі № 314/36 у місті
Суходольску на час посвідчення
доручення не знаходились, на посаді
начальника зазначеної установи ОСОБА_5
ніколи не перебував.( а.с.10 т.1)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть від 01.02.2006 року .

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 14.10.2011 p., ухваленого за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 про визнання недійсним
доручення, біржового контракту,
договору купівлі продажу квартири
АДРЕСА_1, визнання права власності і
витребування майна з незаконного
володіння встановлено, що на час,
вказаний у довіреності, тобто 15.01.2001 р.
ОСОБА_3 відбував покарання у ВК № 97 м.
Макіївки, Донецької області, а особа на
прізвище ОСОБА_5 ніколи не перебувала
на посаді начальника установи № 314/36 м.
Суходольску та сама установа на той час
мала іншу назву.

Згідно із ст. 62 ЦК УРСР угода може бути
укладена однією особою( представником)
від імені другої особи( яку
представляють) тільки в силу
повноваження , що ґрунтується на
довіреності , законі або
адміністративному акті, у зв'язку з чим
може створювати, змінювати або
припиняти цивільні права і обов'язки
особи, яку представляють.

За ст. 64 ЦК УРСР довіреністю визнається
письмове уповноваження, яке видається
однією особою іншій особі для
представництва перед третіми особами.

Статтею 65 ЦК УРСР передбачено, що
довіреність на укладення угод, що
потребують нотаріальної форми, повинна
бути нотаріальна посвідчена. До
нотаріально посвідчених довіреностей
прирівнюються, зокрема, довіреності
осіб, які перебувають у містах
позбавлення волі, посвідчені
начальниками місць позбавлення волі.

Статтею 48 ЦК УРСР встановлено, що угода,
яка не відповідає вимогам закону, є
недійсна.

У зв'язку з чим, судова колегія
погоджується з висновками суду, що
ОСОБА_3, знаходячись у місцях
позбавлення волі, не надавав завіреною
належним чином заяви про приватизацію
квартири та не доручав ОСОБА_4
приватизувати її, приватизація
відбувалась з порушенням вимог закону,
що є підставою для визнання
довіреності , складену від імені ОСОБА_3
на ім'я ОСОБА_4, посвідчену начальником
установи 314/36 ОСОБА_5, розташованої в
м.Суходольську, Луганської області, від
08.12.2000 р. № 5-2201, недійсною, визнання
незаконним наказ управління міського
майна Маріупольської міської ради від
20.12.2000 року в частині приватизації
спірної квартири, визнання незаконним
свідоцтво про право власності на житло
від 20.12.2000 p., видане управлінням
міського майна Маріупольської міської
ради на ім'я ОСОБА_3 та відновлення
статусу спірної квартири як
державного майна.

Доводи апеляції, що ОСОБА_3 в подальшому
схвалював дії по приватизації майна,
оскільки реєстрував свідоцтво про
право власності у БТІ міста Маріуполя,
не відповідає обставинам справи,
оскільки згідно довідки БТІ
Маріупольської міської ради за № 09/4-1192
від 17 травня 2011 року ,свідоцтво на право
власності на квартиру АДРЕСА_1 було
отримано ОСОБА_4 21.12.2000 року за
дорученням , зареєстрованим 08.12.2000 року
в реєстрі за № 5-2201 та посвідченим
начальником установи УЛ 314/36 с.
Суходольск Луганської області,
підполковником ОСОБА_5, тоді як ОСОБА_3 у
цей час відбував покарання в установі
закритого типу. ( а.с. 12 том 1)

Перевіряючи доводи скарги, на
клопотання представника відповідачки,
апеляційний суд вислухав пояснення
свідка ОСОБА_13, яка пояснила, що у
грудні 2002 року вона випадково зустріла
ОСОБА_3 , який повідомив її, що тільки що
звільнився із місць позбавлення волі
та збирається приватизувати свою
квартиру.

Разом з цим, ці пояснень свідка не
можуть слугувати доказом у рахунок
доводів апелянта про обізнаність
ОСОБА_3 про приватизацію квартири та
подальше її схвалення, оскільки станом
на грудень 2002 року спірна квартира вже
була приватизована( у грудні 2000 року)
та продана( у вересні 2002 року).

Доводи апеляції щодо відсутності
почеркознавської експертизи також не
спростовують висновків суду, оскільки
дане клопотання не заявлялось
сторонами при розгляді справи, а
дійсність підпису ОСОБА_3 не була
предметом спору.

За таких обставин, переглядаючи справу
в межах доводів апеляційної скарги ,
судова колегія погоджується з
висновками суду щодо задоволення
позову, а доводи апеляційної скарги про
порушення норм матеріального права є
безпідставними.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи, та є безумовною
підставою для скасування рішення у
справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И
Л А :

апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
01 листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді