Справа № 373/2606/13-ц Головуючий у І
інстанції Керекеза Я.І.Провадження №
22-ц/780/3395/14 Доповідач у 2
інстанції АнтоненкоКатегорія 46
УХВАЛА

Іменем України

12 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого - судді Антоненко В.І.,

суддів: Гуля В.В., Касьяненко Л.І.,

за участю секретаря: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 04 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні земельною ділянкою.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, у якому просив з
урахуванням уточнених позовних вимог
відновити межі земельної ділянки
АДРЕСА_1, які були встановлені згідно з
опорним планом міста від 1984 року,
Посилаєвся на те, що згідно свідоцтва
про право власності на житловий
будинок від 09 березня 1982 року він є
власником частини будинку по АДРЕСА_1.
У 2012 році він звернувся до
Переяслав-Хмельницької міської ради із
заявою про надання дозволу на
виготовлення технічної документації
та проекту із землеустрою земельної
ділянки для її приватизації та отримав
відповідне рішення від 26 червня 2012
року. До комісії з розгляду питань,
пов"язаних з погодженням документації
із землеустрою,, він повинен був подати
акт про погодження меж земельної
ділянки з суміжними
землекористувачами, який відповідач по
справі без будь-яких пояснень
відмовився підписувати. Крім того,
відповідач всупереч встановленим
межам, які були визначені генеральним
планом (схемою) виносу в натурі від 04
листопада 1956 року, самовільно змінив
межі між своєю ділянкою та ділянкою,
яка перебуває в користуванні позивача.
Виїзна комісія Переяслав-Хмельницької
міської ради запропонувала сторонам по
справі узгодити межу по фактично
проведеним замірам, але відповідач від
такого варіанту узгодження межі
відмовився.

Рішенням Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 04 квітня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що
відповідно до протоколу засідання
виконкому Переяслав-Хмельницької
міської Ради депутатів трудящих
Київської області УРСР № 24 від 21
грудня 1956 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було
надано у користування земельну ділянку
загальною площею 1197 кв.м. по АДРЕСА_2.
Згідно генерального плану (схеми)
виносу в натурі від 04 листопада 1956 року
було визначено межі користування даної
земельної ділянки. При цьому зазначено,
що дана ділянка має номер АДРЕСА_2.
Відповідно до договору купівлі-продажу
від 22 березня 1968 року позивач ОСОБА_1
придбав у ОСОБА_5 2/3 частини будинку з
надвірними спорудами по АДРЕСА_1. Після
цього позивач ОСОБА_1 звернувся із
заявою до Переяслав-Хмельницької
міської ради і йому у користування була
передана земельна ділянка для
обслуговування даного житлового
будинку, на підставі чого до
генерального плану (схеми) виносу в
натурі земельної ділянки від 04
листопада 1956 року було внесено його
прізвище. Відповідно до рішення
виконкому Переяслав-Хмельницької
міської Ради народних депутатів № 57-5
від 22 лютого 1982 року було вирішено
оформити право особистої власності на
житловий будинок по АДРЕСА_1 з видачею
свідоцтва про право особистої
власності кожному : ОСОБА_6 - на частину
будинку, ОСОБА_1 - на 1/2 частину будинку.
На підставі даного рішення 09 березня 1982
року позивачу було видано свідоцтво
про право особистої власності на 1/2
частину житлового будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням Переяслав-Хмельницької
міської ради від 26 червня 2012 року
ОСОБА_1 був наданий дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо оформлення права
власності на земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд орієнтовною площею 635
кв.м., що розташована АДРЕСА_1. 11 липня 2012
року комісією в складі : представника
міського відділу земельних ресурсів
ОСОБА_7, представника ТОВ „Терра-07"
ОСОБА_8, головного архітектора міста
ОСОБА_9, представника землевласника
ОСОБА_1 та суміжних землекористувачів -
було складено акт. Відповідно до даного
акту було встановлено в натурі (на
місцевості) та погоджено межу
земельної ділянки, що розташована за
адресою : АДРЕСА_1. Ніяких претензій
щодо меж з боку суміжних
землекористувачів при встановленні на
місцевості зовнішньої межі земельної
ділянки не заявлено, межі погоджено і
не викликають спірних питань. Суміжні
землекористувачі ОСОБА_6, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, погодившись із актом,
власноручно поставили в акті свої
підписи. Відповідач ОСОБА_2 у акті не
підписався. З даного Акта вбачається,
що земельна ділянка, якою користується
ОСОБА_1, має площу 0,0780 га.

Згідно з висновком експерта № 3-14
від 27 лютого 2014 року фактичні межі
земельної ділянки площею 0,0793 га по
АДРЕСА_1 не відповідають межам, які
визначені в опорному плані міста
Переяслав-Хмельницький від 1984 року. Із
користування позивача ОСОБА_12
відповідачем ОСОБА_2 вилучено земельну
ділянку площею 0,0024 га. Відповідність
площі земельної ділянки по АДРЕСА_1
опорному плану
м.Переяслав-Хмельницького на 1984 рік
встановити неможливо в зв"язку з
відсутністю вихідних даних про розмір
земельної ділянки по АДРЕСА_1 на 1984 рік.
Однак в описовій частині даного
висновку зазначено, що при винесені в
натуру межу земельної ділянки площею
0,0793 га по АДРЕСА_1 на місцевості
конфігурація зазначеної ділянки
повністю співпадає з межами ділянки, що
зазначені в опорному плані м.
Переяслав-Хмельницького на 1984 рік.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд обгрунтовано
виходив з положень ст. ст. 152,158 ЗК
України, ст. ст. 16 ЦК України та прийшов
до правильного висновку про те, що
висновок експерта № 3-14 від 27 лютого 2014
року не може слугувати беззаперечним
доказом порушення відповідачем меж
земельних ділянок АДРЕСА_1 у порівнянні
з опорним планом міста за 1984 рік,
оскільки даний висновок оснований на
припущеннях.

Так, згідно зі статтею 158 ЗК
України суди розглядають справи за
спорами про межі земельних ділянок, що
перебувають у власності чи
користуванні громадян-заявників, які
не погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів.

Захист прав громадян та юридичних
осіб на земельні ділянки здійснюється
згідно з частиною третьою статті 152 ЗК
шляхом: визнання прав; відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав;
визнання угоди недійсною; визнання
недійсними рішень органів виконавчої
владиабоорганів місцевого
самоврядування; відшкодування
заподіяних збитків; застосування
інших, передбачених законом, способів
захисту (стаття 16 ЦК).

Оскільки позивачем не надано
суду належних та допустимих доказів
порушення відповідачем прав позивача
як сусіднього землекористувача,
зокрема і порушення ним меж земельних
ділянок, суд прийшов до правильного
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
визначився із правовідносинами, які
виникли між сторонами та застосував до
них відповідні норми права.

Висновки суду відповідають вимогам
закону та обставинам справи.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт у апеляційній скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 04 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Судді: