Справа № 1328/1354/12
Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська
Провадження № 22-ц/783/5266/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Львівської
області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

представників позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2
на рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 27 червня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_5,треті особи: Шевченківська
районна адміністрація Львівської
міської ради, Відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції про визнання права власності
на частину будинковолодіння,
визначення розміру часток у праві
власності на майно, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2012 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_5, Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради, Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції, в якому після уточнення
позовних вимог просила: визнати за нею
право власності на частину
будинковолодіння в АДРЕСА_1, а саме на
прибудову « А'-1», яка складається з
приміщень під літерами 2-10 площею 19,6
кв.м., 2-11 площею 16,3 кв.м., на будівлі
гаража «Д», літньої кухні «Е», погрібу
«ПГ», на реконструйовані та
переобладнані приміщення в будівлі
«А-1» на першому поверсі під літерами 2-1,
2-2, 2-4, на другому поверсі під літерами
2-6, 2-7, 2-8, а також визначити за нею та
відповідачем ОСОБА_5 частки у праві
власності на будинковолодіння
відповідно до вартості фактично
належних будівель та висновку про
розмір часток від 09.12.2013 року № 3/19181, а
саме визначити за нею право власності
на 62/100 частини, за ОСОБА_5 - право
власності на 38/100 частин. Позовні вимоги
обгрунтовувала тим, що їй на праві
власності належить частина
будинковолодіння на АДРЕСА_1, а
власником іншої частини
будинковолодіння є ОСОБА_5

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 27 червня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5,
треті особи: Шевченківська районна
адміністрація Львівської міської ради,
Відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Львівського міського
управління юстиції про визнання права
власності на частину будинковолодіння,
визначення розміру часток у праві
власності на майно відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку
оскаржила позивач, просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задоволити позовні вимоги. В
обґрунтування апеляційної скарги
зазначає, що рішення суду є незаконним
та необґрунтованим з підстав
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідності
висновків суду обставинам справи та
неправильного застосування судом норм
матеріального та процесуального права.
На думку апелянта, судом не надано
оцінки змісту договору дарування
ОСОБА_6 ОСОБА_5 частини житлового
будинку із якого вбачається, що існує
спір про право. Із тексту рішення суду,
зокрема мотивувальної частини, не
вбачається, що судом розглянута по суті
вимога про визнання право власності на
надвірні будівлі - гараж, позначений на
плані літ. «Д», літню кухню, позначену
на плані літ. «Д», погріб, позначений на
плані літ. «К». Також судом
неправомірно прийнято рішення про
відмову у визначенні часток між
сторонами у справі у праві спільної
власності. Крім того апелянт вказує на
порушення ст. 6 Європейської Конвенції
про захист прав людини і основних
свобод/ право на справедливий судовий
розгляд/ та ст.1 Першого Протоколу до
цієї Конвенції/ захист власності, а
також порушення вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК
України про всебічне, повне та
об'єктивне дослідження наявних у
справі доказів та про законність та
обґрунтованість рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача і представників позивача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів не знаходить підстав для
задоволення апеляційної скарги з
наступних мотивів.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивач і відповідач є
власниками по 1/2 кожний
будинковолодіння по АДРЕСА_1. Позивач
здійснила самовільні переобладнання в
належній їй частині будинку, проти
проведення яких інший співвласник -
відповідач ОСОБА_5 не заперечила і
проведення яких було оформлено актом
з прийняття в експлуатацію , який було
затверджено розпорядженням
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради № 587 від 04.08.2011
року. Зазначені документи дають
підстави позивачу на реєстрацію права
власності на це майно. Відтак, суд
першої інстанції визнав безпідставною
вимогу позивача про визнання права
власності в судовому порядку.

Крім цього суд першої інстанції визнав
необґрунтованою позовну вимог про
збільшення розміру частки позивача у
праві власності на будинок,
посилаючись на положення ч.4 ст. 357 ЦК
України, у зв»язку з відсутністю згоди
другого співвласника іншої частини
будинку на зміну розміру часток.

Колегія суддів погоджується з
правильністю висновків суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Так, згідно матеріалів справи і даних
про правову реєстрацію, будинок
АДРЕСА_1 належить сторонам на праві
спільної часткової власності.

В період після ухвалення рішення
Яворівського районного суду
Львівської області від 28 грудня 1964
року( а.с. 13) в будинку його
співвласниками були здійснені
переобладнання, прибудови, а також
здійснено спорудження господарських
будівель. Однак, після цього
співвласниками ( які змінювалися) не
було здійснено виділу в натурі
належних кожному з співвласників
приміщень та споруд у відповідності до
їх часток у праві спільної часткової
власності , тобто не було припинено
права спільної часткової власності.

За наведених обставин, підстав для
задоволення позовних вимог про
визнання за позивачем права власності
на переобладнані та новозбудовані
приміщення та про зміну у зв»язку з цим
розміру часток співвласників у праві
спільної часткової власності не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції не надано
оцінки змісту договору дарування
ОСОБА_6 ОСОБА_5 частини житлового
будинку із якого вбачається, що існує
спір про право, і що із рішення суду
першої інстанції не вбачається, що
судом розглянута по суті вимога про
визнання право власності на певні
надвірні будівлі, не можуть прийняті
до уваги , зважаючи на те, що згідно
правовстановлюючих документів,
виданих позивачу ( а.с. 6,7,8 ) та
відповідачу ( а.с. 11), всі надвірні
будівлі належать сторонам на праві
спільної часткової власності , отже,
виходячи із заявлених позовних вимог ,
підстав для визнання права власності
на певні надвірні будівлі, які, згідно з
правовстановлюючими документами та
даними правової реєстрації і
технічної документації є об»єктами
права спільної часткової власності ,
лише за одним позивачем, у суду першої
інстанції не було.

Колегія суддів не вбачає обставин, які
б давали підстави для висновку про те,
що судом першої інстанції були
порушені положення ст.6 Європейської
Конвенції про захист прав людини і
основних свобод/ право на справедливий
судовий розгляд/ та ст.1 Першого
Протоколу до цієї Конвенції/ захист
власності, а або були допущені
порушення вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України
.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищезазначенні
законодавчі положення та обставини
справи у їх об»єктивній сукупності,
колегія суддів дійшла висновку, що
оскаржене рішення ухвалено з
додержанням вимог закону, доводи
апеляційної скарги законності та
обґрунтованості оскарженого рішення
не спростовують, тому апеляційну
скаргу належить відхилити оскаржене
рішення - залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1
ч.1 ст. 314, ст.ст. 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 27 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий: _______________
Тропак О.В.

Судді: ________________
Приколота Т.І.

________________ Федоришин А.В.