У х в а л а

іменем україни

13 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Наумчука М.І.,

Дербенцевої Т.П., Ступак
О.В.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом управління праці та
соціального захисту населення
адміністрації Ленінського району
Харківської міської ради до ОСОБА_3 про
стягнення суми, за касаційною скаргою
управління праці та соціального
захисту населення адміністрації
Ленінського району Харківської
міської ради на ухвалу Московського
районного суду м. Харкова від 6 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 12 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року управління праці та
соціального захисту населення
адміністрації Ленінського району
Харківської міської ради звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
грошової суми в розмірі

5 711 грн. 70 коп. для подальшого її
перерахування до Державного бюджету
України, посилаючись на те, що через
несплату відповідачем аліментів на
утримання дитини, його дружині
управлінням було сплачено 5 711 грн.

70 коп. тимчасової допомоги.

Ухвалою Московського районного суду м.
Харкова від 6 грудня

2013 року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 12 лютого 2014 року, відмовлено у
відкритті провадження у справі у
зв'язку з тим, що справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

У касаційній скарзі управління праці
та соціального захисту населення
адміністрації Ленінського району
Харківської міської ради просить
ухвалу Московського районного суду м.
Харкова від 6 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 12 лютого 2014 року суду скасувати й
передати справу до суду першої
інстанції для вирішення питання про
відкриття провадження, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України
суд своєю ухвалою відмовляє у
відкритті провадження у справі, якщо
справа не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що
спір не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства, оскільки спір
виник за зверненням суб'єкта владних
повноважень з приводу реалізації
наданих йому законом функцій, а відтак -
вказані правовідносини носять
публічно-правовий характер.

Однак, з такими висновками судів
погодитись не можна, оскільки суди
дійшли вказаних висновків при
неповному з'ясуванні обставин справи,
що призвело до порушення норм
процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа
адміністративної

юрисдикції - це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, в якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 4 КАС України визначено,
що юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку зі здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій та, зокрема, на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності, а також спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
законом (пп. 1, 4 ч. 1 ст. 17 КАС України).

Отже, з огляду на вищезазначене,
справою адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, який виник між
конкретними суб'єктами стосовно їхніх
прав та обов'язків у правовідносинах,
які передбачають владний вплив
уповноваженого законом одного суб'єкта
владних повноважень на поведінку
іншого (підпорядкованого) суб'єкта, які
відповідно до законодавства
зобов'язані виконувати його вимоги та
приписи.

Якщо ж спірні правовідносини не
містять ознак, наведених вище, у цьому
разі відсутній і публічно-правовий
спір. Від справ цивільної юрисдикції
адміністративні справи відрізняються
особливим змістом правовідносин між
сторонами та предметом позовних вимог.

Звертаючись до суду з позовом до
ОСОБА_3, управління праці та
соціального захисту населення
адміністрації Ленінського району
Харківської міської ради зазначало, що
через ухилення відповідача від сплати
аліментів на утримання дитини, його
дружині здійснювалася виплата
допомоги відповідно до Порядку
призначення та виплати тимчасової
державної допомоги дітям, батьки яких
ухиляються від сплати аліментів, не
мають можливості утримувати дитину або
місце проживання їх невідоме,
затвердженого постановою Кабінету
міністрів України № 189 від 22 лютого 2006
року (далі - Порядок), загальний розмір
виплаченої допомоги становить 5 711 грн.
70 коп., яку на підставі ст. 1166 ЦК України
управління праці та соціального
захисту населення адміністрації
Ленінського району Харківської
міської ради просило стягнути з ОСОБА_3

Пунктом 12 Порядку передбачено, що у
разі, якщо виникла можливість
стягнення аліментів з одного з
батьків, виявлено, що один з батьків
може утримувати дитину або місце
проживання (перебування) одного з
батьків встановлено, у зв'язку з чим
можливе стягнення з нього коштів на
утримання дитини, орган праці та
соціального захисту населення
звертається до суду із заявою про
стягнення суми сплаченої тимчасової

допомоги.

Стягнуті кошти зараховуються до
Державного бюджету.

За правилами ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод, чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Відновлення становища, яке існувало до
порушення, є одним із способів захисту
цивільних прав, що передбачено п. 4 ч. 2
ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦК України
держава в особі уповноважених органів
також може бути учасником цивільних
відносин, в тому числі й відносин щодо
відшкодування шкоди.

Постановляючи ухвалу про відмову у
відкритті провадження у справі, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
вищенаведене до уваги не взяв та
помилково вважав, що справа не підлягає
розгляду в порядку ЦПК України.

За таких обставин, ухвали судів першої
й апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з передачею справи до суду
першої інстанції для вирішення питання
про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
адміністрації Ленінського району
Харківської міської ради задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м.
Харкова від 6 грудня

2013 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 12 лютого 2014
року скасувати.

Справу за позовом управління праці та
соціального захисту населення
адміністрації Ленінського району
Харківської міської ради до ОСОБА_3 про
стягнення суми направити до суду
першої інстанції для вирішення питання
про відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І.
Мартинюк

Судді:
Н.А.
Горелкіна

Т.П. Дербенцева

М.І. Наумчук

О.В. Ступак