Ухвала

іменем україни

29 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Лесько А.О.,
Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: правите
акціонерне товариство «Страхова група
«ТАС», приватне акціонерне товариство
«Українська пожежно-страхова
компанія», про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки; за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4, приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС», приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія», про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 18 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 13 листопада 2012 року по вул.
Чаплинській у м.
Дніпропетровську сталась
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП) за участю автомобіля «Тойота
Королла», державний номер НОМЕР_1, під
його керуванням, та автомобіля ГАЗ-24,
державний номер НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_5, власником якої є ОСОБА_6,
внаслідок чого автомобілі отримали
механічні пошкодження, а йому завдано
майнову шкоду у розмірі 37 297 грн
04 коп. та моральну шкоду, яку він оцінив
у 5 тис. грн. Постановою Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
12 грудня 2012 року провадження у справі
про притягнення ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності
було закрито за відсутності в його діях
складу адміністративного
правопорушення, яку постановою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 21 січня 2013 року залишено
без змін.

Ураховуючи наведене, позивач просив
стягнути на його користь відповідачів
суму завданої майнової та моральної
шкоди.

У травні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що за висновком експерта авто
технічного дослідження він не мав
технічної можливості запобігти ДТП, а
дії водія автомобіля «Тойота Королла»
ОСОБА_4 в даній дорожній обстановці з
технічної точки зору не відповідали
вимогам пп. 10.1, 10.2 Правил дорожнього
руху України, що знаходиться у
причинному зв'язку з даною ДТП. У його
діях з технічної точки зору не
вбачається невідповідностей вимогам
ПДР України. Зазначав, що йому було
завдано майнову шкоду у розмірі 7 585 грн
33 коп. Та моральну шкоду, яку він оцінив
у 17 тис. грн.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_5
просив визнати ОСОБА_4 винним у ДТП та
стягнути з останнього на його користь
суму завданої майнової та моральної
шкоди.

Рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 10 квітня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 18 червня 2014 року, з
урахуванням ухвали Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
5 травня 2014 року, позов ОСОБА_4
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_4 20 тис. грн майнової
шкоди, 2 тис. грн моральної шкоди, 293 грн
76 коп. витрат на проведення судової
автотехнічної експертизи, судові
витрати у розмірі 220 грн судового збору,
усього 22 513 грн 76 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4,
суди на підставі доказів, поданих
сторонами, які належним чином оцінені
(ст. 212 ЦПК України), дійшли до
правильного висновку про те, що вина
ОСОБА_4 у ДТП відсутня, оскільки є
постанова про відсутність складу
адміністративного правопорушення у
діях ОСОБА_4, що згідно з ч. 3 ст. 61
ЦПК України є преюдиційною обставиною.

При відшкодуванні доведеного
позивачем розміру шкоди, суди
правильно виходили з вини ОСОБА_5 в ДТП.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 10 квітня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

А.О. Лесько

Д.Д.
Луспеник