У х в а л а

іменем україни

6 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,
Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
селянського фермерського господарства
«Дєдов» про визнання недійсними
договорів оренди, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Олександрівського районного суду
Кіровоградської області від 29 січня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 26 березня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
його тим, що спірні договори оренди не
відповідають вимогам ст. 15 Закону
України «Про оренду землі», а саме: не
визначені умови збереження стану
об'єкта оренди, умови передачі в
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки
та хто саме із сторін несе
відповідальність у разі випадкового
знищення або пошкодження об'єкта
оренди. Посилаючись на зазначені
обставини, просив визнати недійсними
договори оренди землі, укладені між ним
та відповідачем у 2010 та 2011 роках і
зареєстровані у відділі Держкомзему
Олександрівського району
Кіровоградської області 9 червня 2011
року.

Рішенням Олександрівського районного
суду Кіровоградської області від 29
січня 2014 року, залишеним без змін
ухвалю апеляційного суду
Кіровоградської області від 26 березня
2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати зазначені судові рішення та
ухвалити нове рішення, який позов
задовольнити, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, виходив із
установлених обставин справи і доказів
у матеріалах справи та дійшов висновку,
що позовні вимоги є безпідставними,
оскільки позивач не довів, що
відсутність у договорі оренди
конкретних істотних умов призвело до
порушення його прав, свобод та
інтересів.

Висновки судів попередніх інстанцій
про відмову в позові є обґрунтованими
та відповідають нормам матеріального і
процесуального права, а також
правовому висновку, викладеному у
постанові Верховного Суду України від 2
липня 2014 року у справі № 6-78цс14, який,
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні були
дотримані норми матеріального та
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що судами попередніх
інстанцій правильно встановлено та
належно перевірено обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, судові рішення
ухвалені із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для їх зміни чи
скасування немає.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Олександрівського районного
суду Кіровоградської області від 29
січня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Кіровоградської області від 26
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

С.О. Карпенко

І.К. Парінова