Справа № 703/3905/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2014 Смілянський міськрайонний суд
Черкаської області в складі:

головуючого-судді
Гудзюка І.В.

при секретарі Гречка
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Сміла
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності,-

встановив:

ОСОБА_1 є власником домоволодіння
АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 22 травня 2006 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Смілянського районного нотаріального
округу ОСОБА_3 за реєстровим №3760,
згідно з яким він придбав у ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 2/3 частини вказаного
домоволодіння та на підставі договору
купівлі-продажу від 28 травня 2006 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Смілянського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 за реєстровим №1980,
відповідно до якого ОСОБА_1 придбав у
ОСОБА_7 1/3 частину зазначеного
домоволодіння.

Присадибна земельна ділянка для
індивідуального житлового будівництва
за вказаною адресою є приватизованою,
проте до цього часу залишається
зареєстрованою за колишньою власницею
- ОСОБА_8 на підставі державного акту на
право приватної власності на землю
серії ЧР №22-145 від 26 березня 1999 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу
будинку з надвірними спорудами і
будівлями зареєстрованого 13 квітня
1999року Смілянською біржею (філією ТБ
Київська Біржа Джі-Ай-Пі) та договору
купівлі-продажу від 13 квітня 1999 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Смілянського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_9
купив домоволодіння АДРЕСА_1 та
присадибну земельну ділянку площею 0,0678
га за вказаною адресою.

12 червня 2005 року ОСОБА_9 помер, однак за
життя не отримав державний акт на
зазначену земельну ділянку і не
зареєстрував його у встановленому
законом порядку.

Заочним рішенням Смілянського
міськрайонного суду від 23 лютого 2006
року за його батьками - ОСОБА_10, ОСОБА_11
та дочкою - ОСОБА_7 (на даний час ОСОБА_2)
визнано право власності в порядку
спадкування на домоволодіння АДРЕСА_1

На підставі вищевказаних договорів від
22 і 28 травня 2006 року ОСОБА_10, ОСОБА_11 і
ОСОБА_7 продали ОСОБА_1 належне їм
домоволодіння АДРЕСА_1

Посилаючись на те, що попередні
власники - ОСОБА_10 і ОСОБА_11 померли, а
крім того в зв'язку зі смертю ОСОБА_9, в
позасудовому порядку переоформити на
себе земельну ділянку по АДРЕСА_1 не
можливо, позивач звернувся в суд з
позовом до відповідачки і просить
визнати за ним право власності на
земельну ділянку для індивідуального
житлового будівництва загальною
площею 0,0678га по АДРЕСА_1, зареєстровану
за ОСОБА_8 на підставі державного акту
на право приватної власності на землю
серія ЧР №22-145 від 26 березня 1999року,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності за №145.

Відповідачка позов визнала повністю.

Позов підлягає до задоволення виходячи
з наступного.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» при переході права власності на
будівлі та споруди за
цивільно-правовими угодами, укладеними
до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями
чинної до цієї дати статті 30 ЗК до
набувача від відчужувача переходить
належне йому право власності або право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані будівлі та споруди,
якщо інше не передбачалось у договорі
відчуження. Після 31 грудня 2001року в
таких випадках право власності на
земельну ділянку або її частини могло
переходити відповідно до статті 120 ЗК
2001року на підставі цивільно-правових
угод, а право користування - на підставі
договору оренди, укладених відповідно
відчужувачем або набувачем.

До особи, яка придбала житловий
будинок, будівлю або споруду після 31
грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК,
а з часу внесення змін до статті 120 ЗК
Законом України від 27 квітня 2007року - і
згідно зі статтею 120 ЗК, переходило
право власності на земельну ділянку, на
якій вони розміщені, без зміни її
цільового призначення, у розмірах,
встановлених договором; а якщо
договором це не було визначено, до
набувача переходило право власності на
ту частину земельної ділянки, яка
зайнята житловим будинком, будівлею
або спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка необхідна для її
обслуговування.

При переході права власності на
будинок або його частину за договором
довічного утримання до набувача
переходило право на земельну ділянку,
де вони розташовані, на умовах, на яких
ця ділянка належала відчужувачу.

В разі переходу права власності на
будівлі та споруди до кількох осіб
право на земельну ділянку визначалось
пропорційно часткам осіб у вартості
будівлі та споруди, якщо інше не
передбачено в договорі відчуження
останніх, а при переході права
власності на будівлі та споруди до
фізичних або юридичних осіб, які не
могли мати у власності земельні
ділянки, до них переходило право
користування земельною ділянкою.

З 1 січня 2010 року до особи, яка набула
право власності на житловий будинок
(крім багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача) відповідно до
статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції
Закону України від 5 листопада 2009 року.

В зв'язку з тим, що присадибна земельна
ділянка площею 0,0678га по АДРЕСА_1 після
продажу зареєстрована за попереднім
власником - ОСОБА_8, ОСОБА_1 не може
переоформити на себе в установленому
законом позасудовому порядку право
власності на неї.

За таких обставин з врахуванням
положень ст. 377 ЦУ України та ст. 120 ЗК
України за позивачем слід визнати
право власності на зазначену земельну
ділянку.

На підставі наведеного, ст. 377 ЦК
України, 120 ЗК України, керуючись ст.ст.
10, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку для індивідуального
житлового будівництва загальною
площею 0,0678га по АДРЕСА_1, зареєстровану
за ОСОБА_8 на підставі державного акту
на право приватної власності на землю
серії ЧР № 22-145 від 26 березня 1999 року,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №145.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Черкаської області
через Смілянський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на його
оскарження, а в разі його оскарження
-після розгляду справи апеляційним
судом, якщо воно не буде скасовано.

Головуючий:
І. В. Гудзюк