У х в а л а

іменем україни

23 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М., суддів:
Висоцької В.С.,
Писаної Т.О., Кафідової О.В.,
Фаловської
І.М.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
зобов'язання вчинення певних дій, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення Рахівського
районного суду Закарпатської області
від 26 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 12 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що з 10 лютого 1993 року
він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.
У липні 2013 року він звернувся до
відділу приватизації житлового фонду
за місцем знаходження квартири з метою
приватизації житла, де йому пояснили,
що для приватизації квартири необхідно
виготовити технічний паспорт в
комунальному підприємстві «Бюро
технічної інвентаризації» Рахівськї
районної ради (далі - КП «БТІ»).
Зазначає, що оформити технічну
документацію він не може, оскільки
відповідачка, яка самовільно зайняла
квартиру, в якій він прописаний, чинить
перешкоди працівникам КП «БТІ»
Рахівської районної ради
Закарпатської області для проведення
обстеження та обмірів житла.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_6 просив
задовольнити його позовні вимоги і
зобов'язати ОСОБА_7 надати доступ
працівникам КП «БТІ» Рахівської
районної ради для проведення
повноцінного обстеження квартири
АДРЕСА_1 необхідне для виготовлення
технічної документації.

Рішенням Рахівського районного суду
Закарпатської області від 26
грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 12 лютого 2014
року, позов задоволено. Зобов'язано
ОСОБА_7 надати доступ працівникам КП
«БТІ» Рахівської районної ради
Закарпатської області для проведення
повноцінного обстеження квартири
АДРЕСА_1 яке необхідне для виготовлення
технічної документації.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7
- ОСОБА_8 просить скасувати ухвалені у
справі судові рішення, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, і ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_6

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6,
суд першої інстанції, з яким погодився
і суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що його вимоги є законними і
обґрунтованими, позивачем доведено
обставини, на які він посилався як на
підставу своїх вимог.

Проте з такими висновками судів першої
та апеляційної інстанцій погодитися не
можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що квартира АДРЕСА_1
перебуває у комунальній власності м.
Рахова Закарпатської області.

З 10 лютого 1993 року ОСОБА_6
зареєстрований у зазначеній квартирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування
цивільно-правових засобів з метою
забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України
(ст. 4 ЦПК України).

Положеннями ст. 15 ЦК України
передбачено право кожної особи на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Кожна особа також має право на захист
свого інтересу, який не суперечить
загальним засадам цивільного
законодавства.

Відтак зазначена норма визначає
об'єктом захисту порушене, невизнане
або оспорене право чи цивільний
інтерес.

Звертаючись до суду з позовом за
захистом своїх прав ОСОБА_6 посилався
на порушення відповідачкою його прав
на користування квартирою, в якій він
зареєстрований.

Способи захисту цивільного права та
інтересів визначені в ст. 16 ЦК України.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1)
визнання права; 2) визнання правочину
недійсним; 3) припинення дії, яка
порушує право; 4) відновлення становища,
яке існувало до порушення; 5)
примусове виконання обов'язку в натурі;
6) зміна правовідношення; 7)
припинення правовідношення; 8)
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди; 9)
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди; 10) визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Зі змісту ч. 3 ст.16 ЦК України
вбачається, що суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Правовідносини з права користування
житлом регулюються положеннями ЦК
України та ЖК України.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Житлові спори вирішуються відповідно
до закону (ст. 191 ЖК України).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не
звернув уваги, що ОСОБА_6 не є
власником квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_7,
відповідно до довідки державної
міграційної служби України
Рахівського районного відділу ГУДМС
України в Закарпатській області є
зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.
20). Отже, судами не з'ясовано дійсного
місця проживання та реєстрації
відповідача, у зв'язку з чим не
з'ясовано які права позивача
порушуються відповідачкою та в який
спосіб його права підлягають захисту,
також не з'ясовано, чи будуть поновлені
права позивача внаслідок обраного ним
способу захисту, оскільки зобов'язання
відповідачки надати доступ
працівникам КП «БТІ» Рахівської
районної ради Закарпатської області до
спірної квартири не встановлює для
позивача будь-яких обов'язків і не
поновлює його права на користування
квартирою та не впливає на здійснення
реалізації права на її приватизацію.

Отже, суд першої інстанції не встановив
характеру спірних правовідносин, не
визначився з правовою нормою, яка
підлягає застосуванню, не з'ясував всі
обставини справи, не дослідив всі
докази та не надав їм оцінки.

З'ясування цих обставин має суттєве
значення для правильного вирішення
спору.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув
і помилково залишив рішення суду без
змін.

Оскільки судами допущені порушення
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, то
оскаржувані судові рішення на підставі
ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 -
ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Рахівського районного суду
Закарпатської області від
26 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від
12 лютого 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. КолодійчукСудді:
В.С. Висоцька О.В. Кафідова Т.О.
ПисанаІ.М. Фаловська