Ухвала

іменем україни

29 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А.,

Маляренка А.В.,
Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Красилівської
сільської ради Броварського району
Київської області до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа - Броварське міжміське бюро
технічної інвентаризації в
Броварському районі Київської області,
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу, передачу приміщення
та визнання недійсним договору
дарування, за касаційною скаргою
Красилівської сільської ради
Броварського району Київської області
на рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 07 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 12 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року Красилівська сільська
рада Броварського району Київської
області звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Броварське
міжміське бюро технічної
інвентаризації в Броварському районі
Київської області, про визнання
недійсним договору купівлі-продажу,
передачу приміщення та визнання
недійсним договору дарування.

Позивач посилався на те, що 26 липня 2006
року між Красилівською сільською радою
Броварського району Київської області
та ОСОБА_3 був укладений договір
купівлі-продажу нежитлової будівлі,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
яку останній подарував ОСОБА_4 згідно з
договором дарування від 13 липня 2011
року.

Вказував на те, що зазначена нежитлова
будівля є каналізаційно-насосною
станцією, цільове призначення якої
змінено на виробничо-складське
приміщення у березні 2006 року рішенням
сесії Красилівської сільської ради №
50. Цим же рішенням вирішено оформити
право власності за територіальною
громадою с. Красилівки на об'єкт
нерухомого майна - виробничо-складське
приміщення, розташоване по АДРЕСА_1. На
підставі вказаного рішення 10 липня 2006
року Броварським бюро технічної
інвентаризації зареєстровано право
комунальної власності на нежитлову
будівлю та видано Виконавчому комітету
Красилівської сільської ради
Броварського району Київської області
свідоцтво про право власності на
вищевказане майно. Мережа каналізації
в с. Красилівка складається з трьох
каналізаційно-насосних станцій, однією
з яких є станція, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивач вважає, що оскільки питання
володіння, користування та
розпорядження об'єктами комунальної
власності відповідно до ст. 60 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» є компетенцією органів
місцевого самоврядування, а в період з
2002 по 2006 роки рішення про продаж
нежитлової будівлі -
каналізаційно-насосної станції № 3
сільською радою не приймалося, то
укладення договору купівлі-продажу від
26 липня 2006 року між колишнім головою
сільської ради ОСОБА_5 і ОСОБА_3 та у
подальшому - договору дарування від 13
липня 2011 року є незаконним.

У зв'язку з чим позивач звернувся до
суду з даним позовом, в якому просив
визнати недійсними договір
купівлі-продажу, укладений 26 липня 2006
року між Красилівською сільською радою
та ОСОБА_3, та договір дарування від
13 липня 2011 року, за умовами якого
ОСОБА_3 подарував ОСОБА_4
виробничо-складське приміщення
загальною площею 72,8 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Також
позивач просив зобов'язати ОСОБА_3
передати спірне нежитлове приміщення
КП «Красилівське».

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 07
квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 12 червня 2014 року, у
задоволенні позову Красилівської
сільської ради Броварського району
Київської області відмовлено.

У касаційній скарзі Красилівська
сільська рада Броварського району
Київської області, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що згідно з
рішенням Красилівської сільської ради
Броварського району Київської області
від 31 березня 2006 року № 50 вирішено
оформити право власності за
територіальною громадою с. Красилівка
на об'єкт нерухомого майна -
виробничо-складське приміщення, що
розташоване по АДРЕСА_1.

Згідно зі свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно, виданим
10 липня 2006 року Виконавчим комітетом
Красилівської сільської ради на
підставі рішення від 31 березня 2006 року,
територіальній громаді с. Красилівка в
особі Красилівської сільської ради
належить на праві комунальної
власності нежитлова будівля -
виробничо-складське приміщення літ.
«А» площею 72,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1.

26 липня 2006 року територіальна громада
с. Красилівка в особі Красилівської
сільської ради Броварського району
Київської області, від імені якої діяла
сільський голова ОСОБА_5, яка діяла на
підставі п. 16 ч. 4 ст. 42 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
та рішення Красилівської сільської
ради Броварського району Київської
області від 05 жовтня 2005 року № 250
XXIIІ-ІV «Про продаж нежитлової будівлі»,
і ОСОБА_3 уклали договір
купівлі-продажу виробничо-складського
приміщення по АДРЕСА_1.

Рішенням Красилівської сільської ради
Броварського району Київської області
від 19 серпня 2007 року № 163 ХV-V визнано
недійсним рішення від 05 жовтня 2005
року № 250 ХХІІІ-ІV «Про продаж
нежитлової будівлі», як таке, що не
розглядалося і не приймалося сесією
сільської ради.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що укладений 26 липня
2006 року між сторонами спірний договір
купівлі-продажу нежитлової будівлі
вчинено з порушенням вимог закону,
однак порушене право позивача не
підлягає захисту, оскільки позивачем
без поважних причин пропущено строк
позовної давності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а згідно із ч. 1
ст. 261 ЦК України перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України
передбачено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Із матеріалів справи вбачається, що про
існування оспорюваного договору
купівлі-продажу голові Красилівської
сільської ради ОСОБА_6, яка займала
вказану посаду ще фактично з 2007 року та
у 2006 році була секретарем сільської
ради, було відомо з 2006 року. Про
укладення даного договору також було
відомо як депутатам сільської ради, так
і громаді, також ще з 2006 року, про що
зазначено у заяві Красилівської
сільської ради від 24 січня 2014 року, в
якій ставиться питання про поновлення
строку позовної давності. Зокрема
зазначається, що протягом тривалого
часу з 2006 року по 2013 рік сільська рада
неодноразово зверталася до
правоохоронних органів, до прокуратури
Броварської РДА з метою повернення
незаконно відчуженої КНС.

Суди попередніх інстанцій правильно
виходили з того, що протягом цього часу
Красилівська сільська рада не була
позбавлена можливості та права на
звернення до суду, з відповідним
позовом, але у визначений Законом
термін не використала таке право.
Звернення ж до інших державних органів
не перешкоджало позивачу реалізувати
своє право на судовий захист.

Як вбачається з матеріалів справи,
Красилівська сільська рада звернулась
до суду з позовом про визнання
недійсним договору купівлі-продажу від
26 липня 2006 року лише 16 серпня 2013 року,
тобто з пропуском строку позовної
давності.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, дійшов
правильного висновку про відмову у
задоволенні позову Красилівської
сільської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу, передачу приміщення
та визнання недійсним договору
дарування, у зв'язку з пропуском строку
позовної давності.

З урахуванням вказаних норм колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ не знаходить
підстав для задоволення касаційної
скарги та вважає, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи касаційної скарги про
неправильне застосування норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Красилівської
сільської ради Броварського району
Київської області відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 07 квітня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 12 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді: Л.М.
Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана