АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6833/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Уваров А.М. Доповідач - Варенко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Куценко Т.Р.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на постанову Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
08 грудня 2003 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про
стягнення аліментів з ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2003 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з заявою про стягнення
аліментів в розмірі ? частини всіх
видів доходів з ОСОБА_2 на її користь на
утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
до її повноліття. В обґрунтування заяви
посилається на те, що відповідач
записаний батьком дитини, після її
народження разом з ними не проживає,
матеріальної допомоги не надає,
стягнень за виконавчими листами не має,
де та ким працює їй не відомо.

Постановою судді
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 08 грудня
2003 року стягнуто щомісячно аліменти з
ОСОБА_2, який народився в 1980 році в
м.Дніпропетровську, проживає: АДРЕСА_1,
непрацюючого, на утримання доньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до повноліття на
користь матері ОСОБА_3 в розмірі ?
частини всіх видів заробітку, але не
менше ? частини неоподаткованого
податком мінімуму доходів громадян по
Україні на кожну дитину, починаючи
стягнення з 24.11.2003 року. Вирішено
питання щодо стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстації норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про скасування постанови суду та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Вислухавши представника апелянта,
ОСОБА_3, вивчивши доводи апеляційної
скарги, перевіривши їх матеріалами
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не
надає допомоги на утримання дитини та
посилався на ст.ст.80, 82 КпШС України.

Проте з такими висновками погодитись
не можна, оскільки вони не відповідають
вимогам чинного законодавства та
матеріалам справи.

Згідно Указу Президії Верховної Ради
Української РСР «Про деяку зміну
порядку стягнення аліментів на
неповнолітніх дітей» від 01 березня 1985
року № 8520-Х, затвердженому Законом
Української РСР від 27 березня 1985 року N
30-XI, встановлено, що заява про стягнення
аліментів на неповнолітніх дітей у
разі відсутності спору розглядається
народним суддею одноособово без
порушення цивільної справи.

Заява про стягнення аліментів
розглядається при наявності згоди
особи, зобов'язаної платити аліменти,
або неодержанні суддею у встановлений
строк її заперечень.

У разі відсутності відомостей про
згоду особи, зобов'язаної платити
аліменти, народний суддя не пізніш як
наступного після одержання заяви дня
повідомляє її про цю заяву і пропонує
їй у строк не більш як десять днів, якщо
вона і заявник проживають в одному
місті чи районі, а в інших випадках у
строк не більш як двадцять днів
повідомити про свою згоду на стягнення
аліментів або подати заперечення проти
пред'явленої вимоги.

При одержанні згоди особи, зобов'язаної
платити аліменти, або у разі
неодержання в установлений у
повідомленні строк її заперечень
народний суддя не пізніш як наступного
дня виносить постанову про стягнення
аліментів.

Постанова народного судді виноситься
на підставі свідоцтва про укладення
шлюбу і запису про батьків у свідоцтві
про народження дитини.

Стягнення аліментів провадиться в
розмірах, установлених законом. З осіб,
зобов'язаних платити аліменти,
справляється встановлена державна
пошлина.

При незгоді з постановою народного
судді особа, зобов'язана платити
аліменти, має право подати про це заяву
до суду. В цьому разі народний суддя
скасовує постанову, і вимога одного з
батьків про стягнення аліментів на
неповнолітніх дітей розглядається у
порядку позовного провадження.

З набранням чинності ЦПК України, в
редакції 2004 року, втрачена можливість
скасування постанови самим суддею та
розгляду справи у порядку позовного
провадження, проте, відповідно до ч.1
ст.292 ЦПК України, в редакції 2004 року,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Відповідно до ст.51 КпШС України,
взаємні права та обов'язки батьків і
дітей грунтуються на походженні дітей,
засвідченому у встановленому законом
порядку.

Згідно ст. 80 КпШС України, батьки
зобов'язані утримувати своїх
неповнолітніх дітей і непрацездатних
повнолітніх дітей, які потребують
матеріальної допомоги. При ухиленні
батьків від цього обов'язку кошти на
утримання дітей стягуються з них в
судовому порядку.

Судом встановлено, що у листопаді 2003
року ОСОБА_3 звернулася з заявою про
стягнення аліментів з ОСОБА_2 на
утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зазначивши місце проживання ОСОБА_2:
АДРЕСА_1. В судовому засіданні заявниця
пояснила, що на час її звернення з
заявою про стягнення аліментів, ОСОБА_2
проживав в Київській області.

Згідно наданому свідоцтву про
народження, ОСОБА_2 записаний батьком
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Відповідно до довідки голови
квартального комітету № 1 дитина
зареєстрована та проживає з матір'ю
ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.4).

В порушення вимог Указу Президії
Верховної Ради Української РСР «Про
деяку зміну порядку стягнення
аліментів на неповнолітніх дітей» від
01 березня 1985 року, суд не повідомив
ОСОБА_2 про надходження заяви про
стягнення з нього аліментів.

Про наявність постанови судді про
стягнення з нього аліментів йому стало
відомо лише в жовтні 2013 року при
розгляді справи за його позовом до
ОСОБА_3 про виключення відомостей про
батька з актового запису про
народження дитини. Таким чином, ОСОБА_2
був позбавлений можливості у
встановлений законом строк висловити
свою незгоду з постановою судді.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
15 січня 2014 року виключено з актового
запису № 33 від 10.07.2001 року про
народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, запис
про батька ОСОБА_2 (а.с.29-30).

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що постановлене судове рішення,
на підставі п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України,
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні заяви ОСОБА_3 про стягнення
аліментів з ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Постанову Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
08 грудня 2003 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про
стягнення аліментів з ОСОБА_2 -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий:
О.П.Варенко

Судді:
В.С.Городнича

Т.Р.Куценко