Справа № 362/3558/14 Головуючий у І
інстанції Медведєв К.В.Провадження №
22-ц/780/6409/14 Доповідач у 2 інстанції
Ігнатченко Н.В.Категорія 49
РІШЕННЯ

Іменем України

11 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко
Н.В.,

суддів : Приходька К.П.,
Малорода О.І.,

при секретарі : Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
заочне рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 1 жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вказаним позовом, в якому
просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь
аліменти на утримання двох доньок
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1 000 грн. на кожну
до досягнення дітьми повноліття, а
також аліменти в розмірі 1 000 грн. на
своє утримання до досягнення ОСОБА_5
повноліття, мотивуючи вимоги тим, що
від шлюбу сторони мають двох
неповнолітніх доньок, які після
розлучення проживають разом з матір'ю.
Відповідач фактично ухиляється від
виконання батьківських обов'язків,
уваги донькам не приділяє,
матеріальної допомоги на утримання
сім'ї та дітей не надає, хоча є особою
працездатного віку без розумових та
фізичних вад, інші аліментні
зобов'язання у нього відсутні, тому має
можливість забезпечувати дітям
матеріальну підтримку.

Заочним рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 1 жовтня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання доньок
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 700 грн.
щомісячно, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
починаючи з 1 серпня 2014 року і
досягнення дітьми повноліття. Стягнуто
з ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_2 в
розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 1
серпня 2014 року і досягнення ОСОБА_5
повноліття. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. В задоволенні
іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 22
жовтня 2014 року представник позивача
ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій
просить його змінити, з мотивів
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а також невідповідності висновків суду
обставинам справи, стягнувши з
відповідача розмір аліментів
заявлений в позові.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник апелянта
повністю підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач просив залишити без змін
рішення суду першої інстанції. На
запитання колегії пояснив, що він не
має постійного місця роботи, має
тимчасові заробітки. Його батьки та
батьки позивачки допомагають
утримувати дітей.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу належить задовольнити, рішення
суду в частині розміру стягнутих
аліментів на користь дітей змінити з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
неповнолітні доньки сторін проживають
та знаходяться на утримані позивача,
тому вона має передбачене законом
право як на своє матеріальне утримання
так і на утримання спільних дітей. При
цьому суд взяв до уваги матеріальне
становище відповідача та його часткове
визнання позовних вимог.

Проте колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду,
поскільки вони не ґрунтуються на
матеріалах справи і зроблені в
результаті неправильного застосування
судом норм матеріального права та
порушення процесуального права.

Так судом встановлено, що сторони з 8
січня 2005 року перебувають в
зареєстрованому шлюбі, від якого двох
доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4.

З матеріалів справи убачається та не
заперечувалося сторонами, що діти
проживають разом з матір'ю в квартирі
АДРЕСА_1 та перебувають на її утриманні.

Відповідно до медичного висновку № 121
від 13 листопада 2013 року ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, є дитиною-інвалідом.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 28 липня 2014 року шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 розірвано.

Встановлено судом, що після розірвання
шлюбу відповідач проживає окремо,
матеріальної допомоги в добровільному
порядку дітям не надає. Водночас
відповідач звернувся до суду першої
інстанції з заявою про часткове
визнання позову, в якій погодився
сплачувати щомісячно аліменти на
утримання неповнолітніх доньок в
розмірі 350 грн. та 300 грн. на утримання
колишньої дружини, що проживає з
дитиною-інвалідом, яка не може обійтися
буз постійного стороннього догляду.

За правилами ст.ст. 180, 181 СК України,
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття, за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно ст. 88 СК України якщо один із
подружжя, в тому числі і працездатний,
проживає з дитиною-інвалідом, яка не
може обходитися без постійного
стороннього догляду, і опікується нею,
він має право на утримання за умови, що
другий з подружжя може надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання триває протягом всього часу
проживання з дитиною-інвалідом та
опікування нею і не залежить від
матеріального становища того з
батьків, з ким вона проживає.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне
становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне
значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Згідно ст. 184 цього Кодексу якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі. Розмір аліментів, визначений
судом у твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.

Суд першої інстанції прийняв до уваги
матеріальне становище дітей, які
знаходяться на утриманні матері і
матеріальне становище відповідача та
дійшов висновку, що вимоги заяви про
часткове визнання позову підлягають до
задоволення як обґрунтовані та
доведені належними доказами.

Відповідно до розмірів прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
визначеного ст. 7 Закону України № 1165-VII
від 27 березня 2014 року Про внесення змін
до Закону України «Про державний
бюджет України на 2014 рік», прожитковий
мінімум для сім'ї ОСОБА_2 має складати
2318 грн. з огляду на те, що на дитину
віком до 6 років він складає 1032 грн., а на
дитину віком від 6 до 18 років - 1 286 грн.
Також 1 218 грн. становить прожитковий
мінімум для матері дітей, в якої на
утриманні знаходиться дитина-інвалід
та яка потребує більшої уваги, турботи
та постійного догляду, що в свою чергу
обмежує позивача у можливості
працювати та самостійно отримувати
дохід.

Як установлено в судовому засіданні,
ОСОБА_2 має необхідність постійно бути
поруч з малолітньою дитиною-інвалідом,
оскільки відповідач не підтримує її
жодним чином, вона не може влаштуватися
на роботу, яка б давала можливість
утримувати дітей на достатньому
життєвому рівні та забезпечити їхній
нормальний фізичний і розумовий
розвиток.

Окрім заяви відповідача про часткове
визнання позову, матеріали справи не
містять жодного доказу на
підтвердження обставин, що мають
істотне значення для визначення
розміру аліментів в розмірі, який
запропоновано відповідачем та з яким
погодився суд першої інстанції.

Згідно ст.ст. 60, 212 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу, а суд лише оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, визначаючи розмір аліментів у
твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн.
на утримання обох дітей та 300 грн. на
утримання дружини, суд в порушення ст.
212-214 ЦПК України вказані обставини не
перевірив, зокрема, не з'ясував стан
здоров'я й матеріальний становище
дітей та відповідача, наявність чи
відсутність мінливого або
нерегулярного доходу відповідача,
спроможність сплачувати аліменти у
визначеній в позові сумі, тому й дійшов
помилкового висновку про те, що
визнання позову відповідачем в даному
випадку не суперечить вимогам закону.

На переконання судової колегії,
визначений розмір аліментів у
загальному на суму

1 000 грн., який підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача, є
значно занижений та не відповідає
дійсним обставинам справи, оскільки
відповідач є молодою працездатною
особою без розумових та фізичних вад і
не позбавлений можливості на відміну
від позивача працювати для збільшення
своїх доходів, інших аліментних
зобов'язань у нього не має, він
спроможний виконувати свої
батьківські обов'язки, зокрема,
надавати матеріальну допомогу дітям і
при цьому повноцінно утримувати себе.

За таких обставин, коли відповідач не
заперечував вимоги позову в частині
стягнення аліментів на утримання дітей
та дружину у твердій грошовій сумі,
встановивши ту обставину, що в сторін є
неповнолітні доньки, одна з яких
інвалід, а відповідач спроможний
надати позивачу матеріальну допомогу,
колегія суддів приходить до висновку,
що позов необхідно задовольнити
частково, визначивши аліменти на
утримання дітей в розмірі по 600 грн. на
кожну до досягнення ними повноліття, в
іншій частині рішення залишити без
змін.

Враховуючи вищенаведене рішення суду
першої інстанції про часткове
задоволення позову не відповідає
матеріалам справи, ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права і відповідно до
вимог ст. 309 ЦПК України підлягає зміні
в частині розміру стягнутих аліментів
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, так як
вимоги позивача в даному випадку
узгоджуються з приписами закону.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 304, ч. 1 п. 2 ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Заочне рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 1 жовтня 2014 року в частині розміру
стягнутих аліментів змінити, стягнувши
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в
розмірі 600 (шістсот) гривень, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 600 (шістсот)
гривень, щомісячно починаючи з 1 серпня
2014 року і до досягнення кожного з дітей
повноліття.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий

Судді: