АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3237/2014
інстанції: Булах Є.М.
Доповідач: Капітан І.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року листопада місяця 12 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан
І.А.Суддів:Колісниченка А.Г. Радченка
С.В.При секретарі:Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6, на
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 30 липня 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, та зняття з
реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом. В
обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що 16 травня 2014 року між
продавцями ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, від
імені яких за довіреністю діяла
ОСОБА_11, та ним, як покупцем, було
укладено договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1. Згідно довідки ЖЕК
ЖБК Суворовського району м. Херсона в
зазначеній квартирі зареєстровані
колишні власники квартири - ОСОБА_7, її
дочка ОСОБА_9 та син ОСОБА_8, а також
колишній чоловік ОСОБА_10 Посилаючись
на те, що відповідачі не є членами його
сім'ї, з моменту продажу квартири не
проживають в ній та втратили право
користування цією квартирою, однак
продовжують бути зареєстровані в
квартирі, чим перешкоджають
реалізовувати право користування та
розпорядження належним йому нерухомим
майном, позивач просив суд визнати
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, та зняти
їх з реєстраційного обліку.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 30 липня 2014 року позовні
вимоги задоволено частково. Визнано
ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8, такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням квартири АДРЕСА_1. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, яка діє в
інтересах ОСОБА_6,, вважаючи рішення
суду першої інстанції в частині
відмови у визнанні ОСОБА_10 таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням незаконним,
необґрунтованим та таким, що ухвалено з
порушенням норм матеріального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким визнати
ОСОБА_10, таким, що втратив право
користування жилим приміщенням
квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується, тому апеляційним судом
не переглядається.

Письмових заперечень на скаргу до
апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися у судове засідання,
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в
частині, що оскаржується, в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині визнання ОСОБА_10 таким,
що втратив право користування жилим
приміщенням, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_10 був
зареєстрований у спірній квартирі як
член сім'ї колишніх власників та за
їхньою згодою, тому до нього не можуть
пред'являтися вимоги як до колишнього
власника майна, тобто позивачем
невірно обраний спосіб захисту в цій
частині..

Проте такого висновку суд дійшов з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення і ухвалення по
справі нового рішення.

Судом встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу квартири від 16 травня
2014 року, посвідченого нотаріусом
Другої Херсонської державної
нотаріальної контори за р.№1-589 та
зареєстрованого в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно за
номером запису про право власності -
5679359, ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 продали, а
ОСОБА_6 придбав квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6,7).

Як вбачається з довідки ЖЕК ЖБК
Суворовського району м. Херсона №174 від
13 травня 2014 року в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані колишні власники
квартири - ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8, а
також колишній чоловік ОСОБА_7 - ОСОБА_10
(а.с.11).

Наявні в матеріалах справи довідки
ВАДР УДМС у Херсонській області також
свідчать про те, що відповідачі ОСОБА_9,
ОСОБА_7 та ОСОБА_10 зареєстровані у
спірній квартирі (а.с.19-22).

Згідно до перекладу судового рішення
суду загальногромадських справ
відділу суду у справах наслідування
округу Махонінг, Огайо, у справі про
всиновлення ОСОБА_8, останній змінив
прізвище на ОСОБА_8 (а.с.13).

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, а відповідно
до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст.391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.379 ЦК України житлом
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, призначені
та придатні для постійного проживання
в них.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст.383 ЦК України та
ст.150 ЖК України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання в права
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до п. 34 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5,
під час розгляду позовів про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, судам
необхідно чітко розмежовувати
правовідносини, які виникають між
власником та попереднім власником
житла, і правовідносини, які виникають
між власником житла та членами його
сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а
також членами сім'ї попереднього
власника житла. Так, власник житла має
право вимагати визнання попереднього
власника таким, що втратив право
користування житлом, що є наслідком
припинення права власності на житлове
приміщення (пункт 3 частини першої
статті 346 ЦК) із зняттям останнього з
реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном, зокрема жилим приміщенням,
шляхом зняття особи з реєстраційного
обліку залежить від вирішення питання
про право користування такої особи
жилим приміщенням відповідно до норм
житлового та цивільного законодавства
(статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405
ЦК), а саме від вирішення однієї із
таких вимог: про позбавлення права
власності на жиле приміщення; про
позбавлення права користування жилим
приміщенням; про визнання особи
безвісно відсутньою; про оголошення
фізичної особи померлою.

Чинним законодавством України не
передбачено перехід прав та обов'язків
попереднього власника до нового
власника в частині збереження права
користування житлом членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміни
власника.

Виникнення права членів сім'ї власника
квартири на користування квартирою та
обсяг цих прав залежить від виникнення
у власника квартири права власності на
цю квартиру, а отже, припинення права
власності на квартиру припиняє право
членів його сім'ї на користування цією
квартирою.

На підставі наведеного та враховуючи,
що ОСОБА_10 був зареєстрований в
квартирі як член сім'ї колишніх
власників нерухомого майна і після
зміни власників квартири втратив право
користування нею, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
визнання ОСОБА_10 таким, що втратив
право користування належною позивачу
на праві власності квартирою.

Керуючись ст.ст.303,307,309 ЦПК України,
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в
інтересах ОСОБА_6, задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 30 липня 2014 року в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
скасувати, ухвалити в цій частині нове
рішення.

Визнати ОСОБА_10 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням
квартири АДРЕСА_1.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту його проголошення і
може бути оскаржено протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий

Судді