Справа № 740/37/14
Провадження № 2/740/129/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
м.Ніжин

Ніжинський
міськрайонний суд

в складі судді Куровського Ю.В.

при секретарі Ісаєнко А.М.

у відкритому судовому засіданні в
м.Ніжин розглянув цивільну справу за
позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом
про звернення стягнення на нерухоме
майно квартиру загальною площею 43,40
кв.м., житловою площею 29,30 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ
КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах,
організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій необхідних для продажу предмету
іпотеки та виселення відповідача і
інших осіб, які зареєстровані та
проживають у квартирі, посилаючись на
те, що відповідно до укладеного
договору № СNNNG2 від 14.01.2008 року
ОСОБА_1 (далі - відповідач) 14.01.2008 року
отримав кредит у розмірі 142650 гривень зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 15 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 14.01.2026
року.

Згідно умов зазначеного договору
погашення заборгованості повинно
здійснюватися в наступному порядку:
щомісяця в період сплати позичальник
повинен надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати.

У порушення зазначених норм закону
та умов договору відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав, що призвело
до збитків позивача, які мають вираз у
залученні позивачем вільних коштів до
страхового резерву, створенного в
забезпечення простроченної
заборгованності позичальника та нести
витрати по сплаті податків та інших
обов'язкових платежів з цих коштів.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
Відповідач станом на 15.10.2013 року має
заборгованість - 165588,81 грн., яка
складається з наступного: 132989,74 грн. -
заборгованість за кредитом; 17267,83 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 277,71 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи відповідно до договору: 15053,53
грн. - штраф (процентна складова).

В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 14.01.2008
року уклали договір іпотеки №
CNNNG72 (надалі - договір іпотеки).
Згідно з договором іпотеки відповідач
надав в іпотеку нерухоме майно, а саме:
квартиру загальною площею 43,40 кв.м.,
житловою площею 29,30 кв.м, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1. Майно
належить відповідачу на праві
власності на підставі договору
купівлі- продажу. Обумовлена сторонами
договору іпотеки ціна предмету іпотеки
дорівнює 190200 гривень.

Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання боржником
основного зобов'язання
Іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ
«Про іпотеку» та с. 109 ЖК України -
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців. Відповідач підлягає
виселенню з житла, яке є предметом
іпотеки розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

Позивач, до звернення із позовом до
суду, з метою надання можливості
відновити платіжну дисципліну за
кредитним зобов'язанням, надіслав
повідомлення боржнику (іпотекодавцю,
якщо він є відмінним від боржника) про
порушення основного зобов'язання
та/або іпотечного договору з вимогою
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення у разі
продовження порушення.

Відповідач позовні вимоги не
визнала та пояснила, що 14.01.2008 року з ПАТ
КБ «ПриватБанк» вона підписала два
договори № СNNNG2 - «Основний
кредит» на придбання квартири
загальною площею 43,30 кв.м., житловою
площею 29,30 кв.м., розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 та № СNNG2 -
«Кредит на початковий внесок» для
оформлення вищезазначеної квартири, зі
сплатою відсотків за користування
кредитами у розмірі 15 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 14.01.2026
року. Для виконання договорів згідно п.
2.4 договору № СNNNG2 та п. 2.4 договору
№ СNNNG2 позивач відкрив їй один
єдиний рахунок НОМЕР_1 для зарахування
коштів, спрямованих на погашення
заборгованості за кредитними угодами.
При цьому кошти згідно п. 7.2 договору №
СNNNG2 розподіляються наступним
чином: спочатку Погашення
заборгованості за «Кредитом на
початковий внесок» (за виключенням
суми спрямованої на дострокове
погашення кредиту), а потім погашення
заборгованості за «Основним кредитом»
(за виключенням суми спрямованої на
дострокове погашення кредиту). За
наявності поточних зобов'язань за
«Кредитом на початковий внесок» -
дострокове погашення «Кредиту на
початковий внесок» у межах суми
заборгованості. При відсутності
поточних зобов'язань по «Кредиту на
початковий внесок» - дострокове
погашення «Основного кредиту» у межах
суми заборгованості.

У зв'язку з тим, що на протязі 2010 року
у неї виникли фінансові труднощі на
роботі, пов'язані з фінансовою кризою, у
неї виникла заборгованість по
кредитним договорам. На прикінці року
позивач звернувся до суду з двома
позовними заявами по «Кредиту на
початковий внесок» з проханням
достроково стягнути заборгованість по
кредиту з урахуванням відсотків і пені
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором в розмірі 26610 гривень 48
коп. по «Основному кредиту» з проханням
звернути стягнення на предмет іпотеки
та виселення. 11 січня 2011 року
Ніжинський міськрайонний суд
Чернігівської області прийняв рішення
яким частково задовольнив позовні
вимоги позивача стягнувши з неї 25768
гривень 62 коп. по «Основному кредиту»
за домовленістю з позивачем, єдиною
умовою якого було повне погашення
заборгованості за рішенням суду і
погашення заборгованості по
«Основному кредиту» для того, щоб
увійти в графік планових платежів вона
сплатила повністю всю заборгованість і
позивач відкликав свою позовну заяву.
Після всіх судових розглядів згідно
фіскального чеку від 21.04.2011 року її
заборгованість складала 37 гривень. Всі
подальші платежі вона здійснювала в
розмірі 2 000 гривень хоча її плановий
платіж становить 1935 гривень . Через
деякий час їй телефоном повідомили, що
у неї знову є заборгованість в розмірі
місячного платежу. Зажадавши пояснень
по телефону, їй пояснень не надали, вона
звернулася до Ніжинського відділення
ПАТ КБ «ПриватБанк» і їй, навіть, не
могли надати точної відповіді звідки
взялася заборгованість (то нібито
несплачена страховка за 9,10 рік то
нібито не сплачені судові витрати) коли
вона пояснила про судові розгляди і про
повне погашення заборгованості їй
сказали, що це заборгованість по
«Кредиту на початковий внесок» і
станом на 14.12.2011 рік борг становить 8 751,20
гривень і плановий платіж 481,64 гривень,
що складає 30 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом замість 15%
як передбачено договором № СNNNG2
додатково їй натякнули, що (банк від неї
не відстане тому, що її договір
укладений на досить тривалий термін і в
неї пільгова відсоткова ставка по
кредиту, що є вкрай невигідно для банка)
. Потім з'ясувалося, що розрахунок, який
був доданий до позовної заяви по
«Кредиту на початковий внесок» був
розрахований під 30% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом і
сума заборгованості яку вона сплатила
повністю за рішенням суду, була
розрахована виходячи із ставки 30%, хоча
позовна заява була подана з розрахунку
15% і в мотивувальній частині рішення
суду зазначено саме 15% (незрозуміло: чи
то суд неуважно дослідив докази, чи то
позивач навмисне підсунув розрахунок
під 30% відсотків).

04.04.2012 року вона направила до
позивача у головний офіс заяву (з
додатком всіх квитанцій і необхідних
документів) з проханням надати їй
мотивоване письмове пояснення про
наявність заборгованості, здійснити
перерахунок по двом кредитним
договорам і надати довідку про
закриття «Кредиту на початковий
внесок». Листом, який отримала від
26.04.2012 року позивач зобов'язався
розглянути її заяву і призначив
співробітника Головного офісу ПАТ КБ
«ПриватБанк», який відповідальний за
проведення реструктуризації ОСОБА_2 В
телефоній розмові з ОСОБА_2 він
запевнив її, що найближчим часом
відбудеться комісія з приводу її
питання і все буде вирішено чекайте
відповіді. Досить тривалий час
відповідь так і не надходила, вона
постійно телефонувала, їй відповідали
«чекайте все буде добре я Вам
передзвоню». Чекала аж доки позивач не
-надіслав їй листа - вимогу від 01.09.2013
року про наявність заборгованості в
розмірі 21459,42 гривень і вимогу
звільнити квартиру. 24.09.2013 року вона
направила до позивача листа, яким
нагадала про наявність листа від 04.04.2012
року, який находиться у них на розгляді
і лишився без відповіді. Листом від
21.10.2013 року позивач надав відповідь з
якої видно, що позивач взагалі не
розуміє про що йде мова у листі від
04.04.2012 року, чи то навмисне ігнорує
задовольняти вимоги викладені в листі.
Також в листі було зазначено, що якщо їй
відповідь незрозуміла або не
задовольняє її то вона може направити
CMC -повідомлення по телефону. Вона
відправила CMC-повідомлення і 24.12.2013 року
направила уточнюючу заяву до позивача.
До цього часу їй ніхто так і не
передзвонив, вона так і не має
мотивованої відповіді на її заяви від
04.04.2012 року і 24.12.2013 року. Більше року
позивач навмисне морочив їй голову, не
бажаючи задовольняти її прохання
викладене в листі від 04.04.2012 року, що
призвело до збільшення боргу і на думку
позивача дало право звертатися до суду
про звернення стягнення.

Згідно фіскальних чеків реєстратора
розрахункових операцій виданого ПАТ КБ
«ПриватБанк» від 16.10.2013 року
заборгованість по договору № СNNNG2
становить 11720,14 гривень, по договору №
СNNNG2 становить 150554,20 гривень.
Тобто, незважаючи на рішення суду
згідно якого було достроково стягнуто
всю суму заборгованості по «Кредиту на
початковий внесок» яку вона сплатила
повністю, розподіл коштів
продовжується по двом договорам з
нарахуванням відсотків. Таким чином
вважає, що подальший розгляд справи по
суті можливий тільки з урахуванням
договору № СNNNG2.

Щодо заявлених позивачем у позовній
заяві штрафів в розмірі 15053,53 гривень то
взагалі є безпідставними,
необґрунтованими, навіть, не вказано
який саме пункт договору передбачає
нарахування штрафів в такому розмірі,
що дорівнює майже сумі заборгованості
за кредитним договором.

Суд вислухавши сторони, вивчивши
матеріали справи вважає,що позовні
вимоги не підлягають задоволенню.
14.01.2008 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
договір про іпотечний кредит на суму
142650 гривень зі сплатою 15% річних за
користування кредитом на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 14.01.2026 року.Договір
був забезпеченй іпотекою нерухомого
майна житлового
призначення,розташованого АДРЕСА_4
визначеного в іпотечному договорі.Із
пояснень та доводів позивача станом на
жовтень 2013 року за відповідачем
мається поточна заборгованість в сумі
4165,11грн. та заборгованість за
відсотками 17267,83грн. за договором про
іпотечний кредит №. СNNNG2 від 14.01.2008
року Із довідки №1250385 від 26.02.2014 року
вбачається,що по угоді №СNNNG2 від
14.01.2008 року /кредитний договір/
заборгованість відсутня,кредит
погашений.Із висновків судової
бухгалтерської експертизи
вбачається,що підтвердити чи
спростувати розмір простроченої
кредиторської заборгованості
неможливо.Відповідач продовжує
виконувати свої кредитні
зобов»язання,повертаючи іпотечний
кредит.Позивач в своєму листі від 01.09.2013
року зазначив,що прострочена
заборгованість складає
21459,42грн.,пропонував погасити в
тридцятиденний строк заборгованість
та попередив,що в разі невиконання цих
умов має намір продати предмет іпотеки
що є підставою для виселення мешканців
та пропонував добровільно звільнити
квартиру.

Суд приходить до висновку,що слід
прийняти до уваги,що неможливо
встановити дійсну заборгованість за
договором про іпотечний кредит,але
приймаючи до уваги розмір
заборгованості, який визначений
позивачем, в порівнянні з вартістю
іпотечного майна, борг не є значним,не
завдає збитків іпотекодержателю,не
змінює обсяг його прав,боржник
продовжує повертати щомісячні платежі
визначені графіком погашення
кредиту,термін погашення кредиту до
14.01.2026 року,за неможливе стягнення на
предмет іпотеки,квартиру загальною
площею 43,30кв.м. за адресою АДРЕСА_1
шляхом продажу та виселення
відповідача та інших осіб які
проживають у квартирі.

Керуючись ст.526, 527, 530 ст.1050, ч.2 ст.1054
ЦК України, ст.12 ,33 ,35 ,39 ,40 ЗУ «Про
іпотеку», ст.109 ЖК України, договір про
іпотечний кредит, іпотечним договором,

В И Р І Ш И В

В задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення,відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області в 10 денний строк.

Суддя
Ю.Куровський