АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/345/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/3058/14
Головуючий у 1-й інстанції Любицький В.
Доповідач Пікуль В. П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді : Пікуля В.П.,

суддів : Бутенко С.Б., Панченка О.О.,

при секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Семенівського районного суду
Полтавської області від 27 серпня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
третя особа: Заїчинська сільська рада
Семенівського району Полтавської
області, про визнання заповіту
нікчемним,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання
заповіту нікчемним, посилаючись на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її сестра
ОСОБА_4. За життя ОСОБА_4 27.03.2003 року
склала заповіт, відповідно до якого
спадкоємцем її майна є позивачка. Іншим
заповітом від 09 червня 2005 року ОСОБА_4
заповідала усе належне їй майно
відповідачу. ОСОБА_3, ввжаючи, що ОСОБА_4
не підписувала особисто заповіт від
09.06.2005 року, просила суд визнати
нікчемним заповіт на користь ОСОБА_1
від 09.06.2005 року, який посвідчено
секретарем виконкому Заїчинської
сільської ради Семенівського району
Полтавської області ОСОБА_9, а також
стягнути на її користь судовий збір.

В наступному ОСОБА_3 доповнила позовні
вимоги, просила стягнути з відповідача
судові витрати, а саме: судовий збір при
подачі позову до суду, витрати на
проїзд представника ОСОБА_6 для участі
в судових засіданнях та витрати на
правову допомогу іншого представника
адвоката - ОСОБА_7

Рішенням Семенівського районного суду
Полтавської області від 27 серпня 2014
року позов задоволено частково.

Визнано нікчемним заповіт від 09 червня
2005 року померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в
с.Заїчинці Семенівського району
Полтавської області ОСОБА_4, який
посвідчений 09 червня 2005 року
секретарем виконавчого комітету
Заїчинської сільської ради
Семенівського району Полтавської
області ОСОБА_9 та зареєстрований в
реєстрі за №42, за яким померла ОСОБА_4
заповіла усе належне їй майно на день
смерті відповідачу ОСОБА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на
відшкодування судових витрат кошти: 114,
71 вартості судового збору при подачі
позову до суду; 4489, 60 грн. вартості
проведення по справі судової
почеркознавчої експертизи; 3343, 10 грн.
витрат на проїзд представника ОСОБА_8
для участі в судових засіданнях; 1105, 90
грн. витрат на правову допомогу за
участь в судовому засіданні
представника адвоката ОСОБА_7.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1-ОСОБА_2 просить рішення
місцевого суду скасувати та закрити
провадження у справі. Вважає, що
рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача та його представника,
представника позивачки, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
змінити рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Як передбачено ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до чч. 1 і 2 ст. 1257 ЦК України
заповіт, складений особою, яка не мала
на це права, а також заповіт, складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Вимоги до форми заповіту та порядку
його посвідчення встановлені ст. 1247 ЦК
України.

Згідно з нормами ст. 1247 ЦК України,
загальними вимогами до форми заповіту
є: складання заповіту у письмовій формі
із зазначенням місця та часу його
складання, заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем та посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими
службовими особами, у порядку
визначеному ст.ст.1251-1252 ЦПК України.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
"Про судову практику у справах про
спадкування" Верховним Судом України
викладена правова позиція, відповідно
до якої, заповіт, складений із
порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, згідно із частиною першою
статті 1257 ЦК України є нікчемним, тому
на підставі статті 215 ЦК України
визнання такого заповіту недійсним
судом не вимагається

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в
с.Заїчинці Семенівського району
Полтавської області померла ОСОБА_4,
яка за життя залишила заповіт,
посвідчений секретарем виконавчого
комітету Заїчинської сільської
радиСеменівського району Полтавської
області 27.03.2003 року за реєстровим
номером 26, за яким заповіла все належне
їй майно своїй сестрі, позивачці по
справі ОСОБА_3

Крім того, мається заповіт, посвідчений
секретарем зазначеної сільської ради
09.06.2005 року за реєстровим номером 42, за
яким все належне їй майно ОСОБА_4
заповіла відповідачу по справі ОСОБА_1

Відповідно до висновку
судово-почеркознавчої експертизи № 2599
від 30.04.2014 року, проведеної у
Харківському науково-дослідному
інституті судових експертиз ім. Засл.
професора М.С. Бокаріуса, підпис від
імені ОСОБА_4 у заповіті від 09.06.2005 року
від її імені виконано не ОСОБА_4

При вирішенні позову суд першої
інстанції обґрунтовано взяв до уваги
зазначений висновок почеркознавчої
експертизи, як об'єктивний доказ на
підтвердження факту, що покійна ОСОБА_4
не підписувала особисто заповіт від
09.06.2005 року, який є предметом спору по
даній справі.

Пояснення свідка ОСОБА_9, дані нею в
судовому засіданні про те, що вона, як
секретар виконавчого комітету
Заїчинської сільської ради,
посвідчувала заповіт померлої ОСОБА_4 в
2005 році, і остання його підписала
особисто, хоча і була лежачою по стану
здоров'я, суд оцінив критично і не взяв
до уваги, в зв'язку з наявністю по
справі висновку вищевказаної
судово-почеркознавчої експертизи, яким
підтверджено факт підписання заповіту
не ОСОБА_4

Посилання апелянта на ту обставину, що
експертом, в порушення вимог чинного
законодавства, самостійно збиралися
зразки підпису не заслуговують на
увагу, оскільки із матеріалів справи
вбачається, що клопотання експерта про
надання додаткових матеріалів було
надано суду відповідно до положень п. 2
ч. 10 ст. 53 ЦПК України, а додаткові
зразки необхідні для проведення
експертизи були витребувані не
експертом, а судом, відповідно до
клопотання експерта та представника
позивачки, та долучені до матеріалів
справи і направлені до експертної
установи (а.с.78-202)

При цьому, аналізуючи матеріали справи
та висновок експертизи, колегія суддів
приходить до переконання, щодо
відсутності підстав ставити під сумнів
висновок судово-почеркознавчої
експертизи № 2599 від 30.04.2014 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції дана невірна
оцінка доказів у справі, не
підтверджуються матеріалами справи,
так як у суді апеляційної інстанції
встановлено, що суд дав оцінку із
дотриманням положень ст. 212 ЦПК України
та, обґрунтовано, відповідно до ч. 3 ст.
215 ЦПК України, навів мотиви з яких він
взяв до уваги одні докази та відхилив
інші.

Доводи апелянта про те, що позивач
зверталася до суду з аналогічними
позовами також не ставлять під сумнів
правильність рішення суду першої
інстанції з таких підстав.

Так, як вбачається із матеріалів справи
позивач у липні 2010 року звернулася до
суду з позовом, у якому просила визнати
вказаний заповіт недійсним, так як
ОСОБА_4 на той час виповнилося 75 років і
вона перебувала у хворобливому стані,
який не дозволяв їй усвідомлювати
значення свої дій. У задоволенні цього
позову рішенням Семенівського
районного суду Полтавської області від
09 вересня 2010 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 04 листопада 2010 року, було
відмовлено.

У лютому 2011 року позивач звернулася до
суду із позовом, у якому просила
визнати спірний заповіт недійсним, з
тих підстав, що її сестра хворіла, у неї
розвинувся старчеський склероз,
почастішали випадки несприйняття нею
дійсних подій, вона була паралізована,
і у такому стані не могла розуміти
значення своїх дій та керувати ними. У
задоволенні цього позову рішенням
Семенівського районного суду
Полтавської області від 3 червня 2011
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 12 вересня 2011 року, було також
відмовлено.

Тотожними позовами визнаються позови,
в яких співпадають сторони, предмет
позову (матеріально-правова вимога до
відповідача) та підстава позову
(обставини, якими обґрунтовується
вимога).

Предметом попередніх позовів було
визнання заповіту недійсним, оскільки
позивач вважала, що волевиявлення
спадкодавця не було вільним і не
відповідало її волі, при цьому
обґрунтовувала свої позовні вимоги
різними обставинами, які на думку
позивача вказували на відсутність
вільного волевиявлення ОСОБА_4, зокрема
вказувала наявність хвороби, тяжкий
стан здоров'я та інші обставини.

У справі, що переглядається, підставою
позову ОСОБА_3 вказала на порушення
вимог щодо форми заповіту, які
встановлені ст. 1247 ЦК України, а саме, що
заповіт підписаний іншою особою, а не
заповідачем, тоб то, відповідно до ч. 1
ст. 1257 ЦК України, є нікчемним.

Таким чином, предметом попередніх
позовів було визнання заповіту
недійсним, як укладеного з дефектом
суб'єктивного складу волі, а підставою
заявленого позову, є встановлення
нікчемності заповіту, укладеного з
порушенням його форми, а тому ці позови
не можуть вважатися тотожними.

Проте, як уже зазначалося, заповіт,
складений із порушенням вимог щодо
його форми та посвідчення, згідно із ч. 1
ст. 1257 ЦК України є нікчемним, тому на
підставі ст. 215 ЦК України визнання
такого заповіту недійсним судом не
вимагається (правова позиція
висловлена у п.17 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування»).

Разом з тим, у п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 6
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» зазначено, що
вимога про встановлення нікчемності
правочину підлягає розгляду в разі
наявності відповідного спору. Такий
позов може пред'являтися окремо, без
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину. У цьому разі в
резолютивній частині судового рішення
суд вказує про нікчемність правочину
або відмову у цьому.

Отже, оскільки судом першої інстанції
вірно встановлено нікчемність
заповіту, а визнання недійсним такого
заповіту судом не вимагається, тому що
він є недійсним в силу закону, в той же
час встановлення нікчемності заповіту
рішенням суду необхідно для захисту
права спадкоємця, колегія суддів
вважає за необхідне рішення суду
першої інстанції змінити уточнивши
його, а саме: встановити нікчемність
заповіту від 09 червня 2005 року померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Заїчинці Семенівського
району Полтавської області ОСОБА_4,
який посвідчений 09 червня 2005 року
секретарем виконавчого комітету
Заїчинської сільської ради
Семенівського району Полтавської
області ОСОБА_9 та зареєстрований в
реєстрі за №42, за яким померла ОСОБА_4
заповіла усе належне їй майно на день
смерті відповідачу ОСОБА_1.

У іншій частині рішення суду слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Семенівського районного суду
Полтавської області від 27 серпня 2014
року у частині визнання заповіту
нікчемним змінити, уточнивши його.

Встановити нікчемність заповіту від 09
червня 2005 року померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в
с.Заїчинці Семенівського району
Полтавської області ОСОБА_4, який
посвідчений 09 червня 2005 року
секретарем виконавчого комітету
Заїчинської сільської ради
Семенівського району Полтавської
області ОСОБА_9 та зареєстрований в
реєстрі за №42, за яким померла ОСОБА_4
заповіла усе належне їй майно на день
смерті відповідачу ОСОБА_1.

У іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:
В.П. Пікуль

Судді:
С.Б. Бутенко

О.О. Панченко

З оригіналом згідно

суддя
В.П. Пікуль