Справа № 144/562/14-ц Провадження №
22-ц/772/3140/2014Головуючий в суді першої
інстанції Задорожна Л. І.Категорія
23Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області у складі:
головуючого - судді Панасюка О.С.,
суддів Іванюка М.В. Берегового О.Ю., з
участю секретаря Руденко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу сільськогосподарського
виробничого кооперативу «Поділля» на
рішення Теплицького районного суду
Вінницької області від 3 жовтня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Поділля» про визнання
змін до договору оренди землі
недійсними, -

встановила:

В квітні 2014 року представник ОСОБА_2
ОСОБА_3 звернувся з цим позовом,
мотивуючи його тим, що ОСОБА_2 на праві
власності належить земельна ділянка
площею 2,9257 га, розташована на території
Стражгородської сільської ради
Теплицького району Вінницької області
(державний акт на право власності на
земельну ділянку ВН № 182655 від 13 вересня
2006 року). В листопаді 2006 року між ОСОБА_2
та СВК «Поділля» укладено договір
оренди вказаної земельної ділянки
строком на 4 роки 9 місяців, договір
зареєстровано у Теплицькому секторі
ДЗК ВРФ «Центр ДЗК» № 59 від 27
березня 2007 року. У 2013 році позивач
отримав примірник змін від 12 лютого 2011
року до договору оренди землі, згідно з
якими СВК «Поділля» додатково
надається в оренду земельна ділянка
площею 2,9257 га, розташована на території
Стражгородської сільської ради
Теплицького району Вінницької області
(державний акт на право власності
ОСОБА_2 на земельну ділянку ВН № 182656 від
13 вересня 2006 року), а строк дії договору
продовжено до 10 років і 5 місяців.
Оскільки змін до договору ОСОБА_2 не
укладав і, відповідного договору не
підписував, просив визнати його
недійсним.

Рішенням Теплицього районного суду
Вінницької області від 3 жовтня 2014 року
позов задоволено. Визнано недійсними
зміни від 12 лютого 2011 року,
зареєстровані відділом Держкомзему у
Теплицькому районі 29 березня 2012 року за
№ 05097, до договору оренди землі,
укладеного між ОСОБА_2 та СВК «Поділля»
27 березня 2007 року за № 59. Вирішено
питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі СВК «Поділля»,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неправильне
застосування норм матеріального права,
неповне з`ясування обставин, що мають
значення для справи, просило скасувати
рішення суду і ухвалити нове про
відмову у позові.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачено,
що під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції; апеляційний суд
досліджує лише ті докази, які судом
першої інстанції були досліджені з
порушенням встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

За змістом ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
процесуального права; не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником двох земельних ділянок по
2,9257 га, розташованих на території с.
Стражгород Теплицького району
Вінницької області (а.с. 9-10). 27 березня
2007 року за № 59 в секторі ДЗК
Теплицького району Вінницької
регіональної філії ДП «Центр ДЗК»
зареєстровано договір оренди землі від
17 листопада 2006 року, за яким позивач
передав ці ділянки в оренду СВК
«Поділля» на 4 роки 9 місяців із
встановленням орендної плати в розмірі
1134,00 грн. на рік (а.с. 43-45). 12 лютого 2011
року до вказаного договору внесені
зміни в якими строк дії договору
продовжено до 10 років і 5 місяців та
змінено розмір орендної плати на 2845,72
грн., зміни зареєстровані у відділі
Держкомзему у Теплицькому районі 29
березня 2012 року за № 05097 (а.с. 42).

Згідно з висновком почеркознавчої
експертизи № 1204/1205/14-21 від 12 вересня 2014
року підписи в графі «Орендодавець» у
примірнику змін до договору оренди
землі № 05097 від 12 лютого 2011 року
виконані не ОСОБА_2, а іншою особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Ст. 14 Закону України «Про оренду землі»
встановлено обов'язкову письмову форму
договору оренди землі.

Згідно зі ст. 16 цього Закону укладення
договору оренди земельної ділянки із
земель приватної власності
здійснюється за згодою орендодавця та
особи, яка згідно із законом вправі
набути право оренди на таку земельну
ділянку.

Ч. 1 ст. 216 ЦК України встановлено, що
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Оскільки підписання змін до договору
оренди землі виконане не власником
земельної ділянки ОСОБА_2, а іншою
особою, що свідчить про відсутність
вільного волевиявлення позивача на
укладення цих змін, то суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про їх недійсність, як таких,
що не відповідають вимогам,
встановленим ч. 3 ст. 203 ЦК України (ч. 1
ст. 215 ЦК України).

Також не заслуговують на увагу доводи
апелянта про наступне схвалення ОСОБА_2
підписаного за його дорученням іншою
особою договору оренди з таких
міркувань.

Згідно зі ст. 237 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона зобов'язана або має
право вчинити правочин від імені
другої сторони, яку вона представляє.

Представник має право діяти від імені і
за рахунок особи, яку він представляє.
Однак повноваження надані
представнику на підставі довіреності,
повинні виконуватися відповідно до
змісту цієї довіреності та у її межах.

Відповідно до ст. 238 ЦК України
представник може бути уповноважений на
вчинення лише тих правочинів, право на
вчинення яких має особа, яку він
представляє.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 довіреності на вчинення від
його імені відповідних правочинів,
зокрема, укладення договору оренди
землі будь-яким особам не видавав.

Ч. 1 ст. 241 ЦК України передбачено, що
правочин вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. Однак схвалити
можна дії представника, який діяв за
дорученням і перевищив повноваження, а
в даному випадку позивач доручення
взагалі не видавав.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги і щодо пропуску
позивачем строку позовної давності, з
огляду на таке.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не
підписував змін до договору оренди
земельної ділянки від 12 лютого 2011 року,
а відтак не мав змоги саме тоді
дізнатись про порушення свого права.
Сама по собі розмова позивача в лютому
2011 року з працівником СВК «Поділля», в
якій він висловлював згоду на
продовження строку дії договору не
може свідчити про початок перебігу
цього строку, тому що в суді
апеляційної інстанції представник
відповідача визнав, що під час цієї
розмови позивач зі змістом змін до
договору про оренду землі не
ознайомлювався, істотні їх умови
сторонами не обумовлювались. Оскільки,
договір оренди землі між сторонами
було укладено 17 листопада 2006 року
строком на 4 роки 9 місяців, який
закінчувався 17 листопада 2011 року, то
саме з цього часу для позивача почався
перебіг строку позовної давності, до
суду позивач звернувся 29 квітня 2014
року, тобто, в межах строку позовної
давності.

Таким чином доводи апеляційної скарги
не є істотними, висновків суду першої
інстанції не спростовують, норми
матеріального і процесуального права
судом застосовані правильно, а тому
підстав для скасування чи зміни
оскаржуваного рішення колегія суддів
не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319,
ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Поділля» відхилити.

Рішення Теплицького районного
суду Вінницької області від 3 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: