ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7491/14-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючої судді - Лужецькій
О.Р.,

за участю секретарів - Цибулюка
М.А., Живицької Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3,третя особа: Служба у справах
дітей Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації про
позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до відповідача, ОСОБА_3
про позбавлення батьківських прав,
посилаючись на те, що ОСОБА_3 як батько з
донькою не спілкується, не проявляє до
неї батьківської турботи, не
цікавиться нею та не відвідує її, не
турбується про її фізичний та духовний
розвиток, не надає матеріальної
допомоги на виховання та лікування
дитини. Донька, ОСОБА_4 з народження
хворіє та перебуває на обліку в
Національній дитячій спеціалізованій
лікарні "ОХМАДИТ", потребує особливого
піклування та підвищених матеріальних
витрат, повністю знаходиться на
утриманні та піклуванні матері. Крім
того, зазначає, що відповідач жодного з
покладених законом на батьків
обов'язків не виконує, повністю
відмовився від дитини, її
матеріального утримання. Обґунтовує
свої вимоги тим, що всі ці роки про
дитину турбуються і дбають про її
здоров'я інші люди, за весь цей час
відповідач жодного разу не поцікавився
як донька, не запропонував свою
допомогу. Байдуже ставлення
відповідача до своїх батьківських
обов'язків, долі та здоров'я дитини
змусило її звернутися до суду з даним
позовом.

В судовому засіданні позивачка
позовні вимоги підтримала з тих же
підстав, просила суд позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його
представник в судовому засіданні
позовні вимоги не визнали. ОСОБА_3
пояснив, що дитина проживає разом з
матір'ю. В лютому 2013 року позивачка
вигнала його із дому, проте незважаючи
на це, спочатку він їздив до дитини
кожен тиждень, потім два рази на
тиждень, привозив дитині їжу,
підгузники, а з березня 2013 року
перерахувував грошові кошти в розмірі
1000 грн. Починаючи з 24 липня 2013 року
відносини між подружжям погіршилися. З
цього часу ОСОБА_2 усілякими способами
перешкоджає його спілкуванню із
дитиною. Проявляється це в тому, що на
всі його намагання зустрітися з
дитиною позивачка реагує болісно,
створюючи умови, за яких відповідач не
може бачити доньку та піклуватися про
неї, всі його спроби побачень з
дівчинкою лише роздратовують
позивачку та приводять до погіршення
її здоров'я. Вважає, що створення
перешкод з боку ОСОБА_2 його
спілкуванню із донькою порушує не
тільки його права як батька, а в першу
чергу порушує права та інтереси дитини.
Взимку відповідач водив доньку в
океанаріум, а 23.03.2014 року він бачив
доньку востаннє. 24.07.2013 року позивачка
звернулася до Дніпровського районного
суду м. Києва з позовом про стягнення
аліментів. Вказує, що між сторонами
було укладено нотаріальний договір
щодо здійснення батьківських прав та
визначення місця проживання дитини,
відповідно до якого батько має право
зустрічатися з донькою один раз на два
місяці у присутності матері
(тривалість зустрічі 2 год.), а Комісією
з питань захисту прав дитини
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації через два
тижні раптово було визначено його
участь, як батька у вихованні дитини у
формі спілкування з донькою 2 рази на
місяць за домовленістю з матір'ю дитини
та в її присутності та присутності
дідуся ОСОБА_5 Вважає, що жодних
обставин, які б давали підстави, про
ухилення від спілкування, виховання та
утримання дитини не існує, він має
бажання приймати участь у вихованні
доньки, спілкуватися з нею, дарувати їй
свою батьківську любов та тепло. Крім
того додав, що позивачка звернулася до
Комісії з питань захисту прав дитини
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації про
позбавлення його батьківських прав.
Проте, як вбачається з витягу
протоколу, комісія прийняла до уваги
лише письмові пояснення позивачки, а
що стосується усних пояснень
відповідача під час засідання комісії,
то їх не було враховано та надала
висновок про позбавлення його
батьківських прав, не дотримавшись
терміну для врегулювання стосунків між
позивачкою, відповідачем та їх
малолітньою дитиною, тому враховуючи
вищевикладене, просив суд відмовити в
задоволенні позову.

Представник третьої особи -
Служба у справах дітей Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації в судове засідання не
з'явився, направив на адресу суду заяву
про розгляд справи без їх участі та
висновок про доцільність позбавлення
батьківських прав, ОСОБА_3

Вислухавши пояснення позивача,
відповідача, представника відповідача,
вивчивши висновок Служби у справах
дітей Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації, повно і
всебічно дослідивши матеріали справи,
суд встановив наступні обставини та
відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що у сторін
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які перебувають у
зареєстрованому шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1
народилася донька ОСОБА_4 (а.с.14).

Згідно статті 150 СК України
батьки зобов'язані виховувати дитину в
дусі поваги до прав та свобод інших
людей, любові до своєї сім'ї та родини,
свого народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину. Передача
дитини на виховання іншим особам не
звільняє батьків від обов'язку
батьківського піклування щодо неї.

З матеріалів справи вбачається,
що з лютого 2013 року сторони припинили
проживати однією сім'єю, дитина-ОСОБА_4
залишилася проживати з матір'ю, після
припинення відносин між подружжям
ОСОБА_3 кілька разів бачився з дитиною,
привозив їжу, підгузники, а з березня 2013
року щомісячно добровільно
перераховував позивачці 1000 гривень на
утримання матері та дитини, що
підтверджується копіями чеків. Крім
того, після погіршення стосунків між
сторонами, ОСОБА_3 намагався зустрітися
з дитиною, що підтверджується
матеріалами справи та особистими
поясненнями сторін.

Судом встановлено, що рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва
від 10.10.2013 року з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 стягуються аліменти на
утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/4
усіх видів доходу (заробітку) щомісячно
та аліменти на утримання ОСОБА_2 у
розмірі 1/4 усіх видів доходу (заробітку)
щомісячно до досягнення дитиною
трирічного віку.

Як вбачається з матеріалів справи
сторонами було укладено нотаріально
посвідчений Договір між батьками щодо
здійснення батьківських прав та
визначення місця проживання дитини від
02.12.2013 року, відповідно до якого батьки
домовилися про місце проживання дитини
та про порядок здійснення батьківських
прав батьком та матір'ю, який проживає
окремо від дитини. Батько має право
зустрічатися з донькою один раз на два
місяці, кожну першу неділю місяця з
одинадцятої години ранку, загальна
тривалість зустрічі дві години. Мати
зобов'язана не перешкоджати
спілкуванню дитини з батьком (а.с. 108).

Відповідно до статті 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
не забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявили щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жеребкування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

Відповідно до пунктів 15, 16
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 березня 2007 року № 3 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини інших
осіб, які незаконно їх утримують та
інше), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема, ставлення
батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Позбавлення батьківських прав
слід розглядати як виключний і
надзвичайний спосіб впливу на
недобросовісних матір та батька.
Виходячи з характеру такого засобу,
його не можна застосовувати тоді, коли
це не викликано необхідністю.

Як вбачається з Висновку №
2278/41/2/103 від 07.04.2014 р. Органу опіки та
піклування Дніпровської районної в м.
Києві державної адміністрації ОСОБА_3
доцільно позбавити батьківських прав
відносно малолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7-8).

Суд не може погодитися з
висновком, щодо доцільності
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3
та ставиться до нього критично,
оскільки такий висновок винесений без
достатніх правових підстав,
немотивований, не містить
обґрунтування доцільності такого
рішення з точки зору позитивного
впливу на малолітню доньку ОСОБА_4.

Вирішуючи спір про позбавлення
батьківських прав, судом приймається
до уваги неодноразові намагання батька
зустрітися з дитиною, сам факт
заперечення ним позовної заяви про
позбавлення батьківських прав також
свідчить про його інтерес до дитини,
бажання приймати активну участь у
вихованні доньки, допомагати їй
матеріально, його бажання бути батьком.

Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про
права дитини, дитина яка не проживає з
одним чи обома батьками, має право
підтримувати на регулярній основі
особисті і прямі контакти з обома
батьками, за винятком випадків, коли це
суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості.

В матеріалах справи відсутні
переконливі докази винної поведінки
ОСОБА_3 щодо ухилення від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

На основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які посилались
сторони, як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин та
правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150, 157, 164, 165 СК
України, ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, Постановою Пленуму ВСУ від
30.03.2007 року № 7 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав", суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах
дітей Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації про
позбавлення батьківських прав -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення
шляхом подання апеляційної скарги.

СУДДЯ
О.Р.ЛУЖЕЦЬКА