РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/268/14-ц

09 вересня 2014 року

Костопільський районний суд
Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Олійник П.В.

при секретарі - Озарчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Костопіль цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Костопільської міської ради
Рівненської області, ОСОБА_3 про
визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Костопільської міської ради
Рівненської області про визнання права
власності.

Позивач посилається на те, що їй на
праві приватної власності належить
земельна ділянка з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд. З
метою належного використання змельної
ділянки, позивачем побудовано на ній
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.
Даний факт підтверджується технічним
паспортом на садибний індивідуальний
житловий будинок, погоджений КП РОБТІ
та виданий 25 червня 2013 року на її ім'я,
інветаризаційна справа №9283 від 25.06.2013р.

Рішенням Костопільської міської ради
№33 від 15.02.2012 року за її заявою
земельній ділянці присвоєно поштовий
№178Б. Згідно звіту від 08.06.2013 року ФОП
ОСОБА_4 (експерт) про проведення
обстеження технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж об"єкта "Садибного
(індивідуального) житлового будинку на
АДРЕСА_1". Згідно висновків та
рекомендацій вказаного звіту,
встановлено відповідність вимогам
надійності та можливість безпечної
експлуатації вищезазаначеного
житлового будинку. Однак, здійснення
будівництва вищевказаного житлового
будинку було здійснено без отримання
права на виконання будівельних робіт,
та здійснено без необхідних дозволів.
Оскільки, будівництво житлового
будинку на АДРЕСА_1, здійснене в межах
земельної ділянки, яка належить
позивачці на праві приватної
власності, з дотриманням
архітектурних, санітарних та
протипожежних вимог та не порушує
жодних прав та інтересів інших осіб.
Разом з тим сусідній власник земельної
ділянки, ОСОБА_3, немає ніяких притензій
до позивача з приводу будівництва
житлового будівництва, а тому просить
визнати за нею право приватної
власності на самочинно збудований
садибний (індивідуальний) житловий
будинок літ."А-1" на АДРЕСА_1, загальною
площею 91,7 м.кв.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала повністю,
просить його задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві. Доповнила,
що іншим шляхом, крім як в судовому
порядку, неможливо визнати право
власності на дану будівлю, права інших
осіб при цьому не порушуються.

Представник відповідача
Костопільської міської ради в судове
засідання не з'явився, надав суду
письмову заяву про розгляд справи у їх
відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги визнав, вказав, що йому
як сусіду не заважає побудований
позивачем садибний будинок.

Суд, заслухавши учасників судового
розгляду та дослідивши письмові докази
по справі, оцінюючи докази, досліджені
в судовому засіданні, в їх сукупності,
вважає заявлені позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню з наступних
підстав. Судом встановлені такі
фактичні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Згідно технічної документації РОБТІ,
інвентаризаційна справа №9283 від
25.06.2013р., технічний паспорт на будівлю
АДРЕСА_1 виготовлено на ім'я ОСОБА_1

Згідно рішення № 33 від 15.02.2012 року
Костопільської міської ради, прийнято
рішення присвоїти поштовий АДРЕСА_1 і
належить на праві власності ОСОБА_1

Відповідно до звіту експерта від 08.06.2013
року, ФОП ОСОБА_4, про проведення
технічного обстеження будівельних
конструкцій та інженерних мереж
об"єкта "Садибного (індивідуального)
житлового будинку на АДРЕСА_1". Згідно
висновків та рекомендацій вказаного
звіту, встановлено відповідність
вимогам надійності та можливість
безпечної експлуатації
вищезазаначеного житлового будинку.

Встановлено, що позивач зверталась до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Рівненській області із заявою про
прийняття в експлуатацію об"єкта
"Садибний (індивідуальний) житловий
будинок літ. "А-1" на АДРЕСА_1"
побудованого без дозволу на виконання
будівельних робіт. Однак, згідно
відповіді №РВ55 від 03.09.2013р.
позивачу відмовлено у введенні будинку
в експлуатацію, оскільки перевіркою
встановлено, що під час будівництва
допущені порушення вимог Державно
будівельних норм, а саме протипожежна
відстань від об"єкта до господарства
будівлі на АДРЕСА_1, належного
відповідачу ОСОБА_3, становить 2,70 м., чим
порушено п.3.25, вимоги таблиці 1, додатку
3.1 ДБН 360-92. Про що були складені
відповідну постанову по справі про
адміністративне правопорушення та
позивачем було сплачено призначені
адміністративні стягнення.

Разом з тим сусідній власник земельної
ділянки, ОСОБА_3, немає ніяких притензій
до позивача з приводу будівництва
житлового будівництва, про що було
складено відповідну заяву про
блокування господарської будівлі.

Згідно ч.3 ст. 375 ЦК України право
власності на забудову здійснюється ним
за умови додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм та правил. а також за
умови використання земельної ділянки
за її призначенням. У відповідності зі
ст. 375 ЦК України власник земельної
ділянки має право зводити на ній
будівлі споруди, та набуває право
власності на зведені ним будівлі,
споруди та інше нерухоме майно.

Відповідно до положень п.1 ст.376 ЦК
України - житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або із істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Відповідно до п.5 ст. 376 ЦК України на
вимогу власника користувача
земельної ділянки суд може визнати
право власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

Згідно ст. 376 ЦК України право власності
на самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка є власником або
користувачем земельної ділянки, на
якій було самовільно побудоване
нерухоме майно, за умови надання
земельної ділянки у встановленому
порядку особі під уже збудоване
нерухоме майно, якщо це не порушує
права інших осіб.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше не випливає із закону або
незаконність набуття прямо не
встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою. За таких обставин, коли
суб"єктивне право ще безпосередньо
іншими особами не порушене, власник
майна може звернутись до суду з позовом
про визнання права власності. У
відповідності до положень ст.392 ЦК
України за наявності спору право
власності на таке майно вирішується
судом.

З урахуванням наведеного суд вважає
можливим задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_1, про визнання права власності.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, в силу
ст. 328, 376, 392 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_5 до Костопільської
міської ради Рівненської області,
ОСОБА_3 про визнання права власності, -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності на самочинно збудований
садибний (індивідуальний) житловий
будинок літ."А-1" на АДРЕСА_1, загальною
площею 91,7 м.кв.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Рівненської області через
Костопільський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Олійник П.В.