СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/5922/14-ц
пр. № 2/759/3053/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2014 року Святошинський районний
суд м. Києва у складі головуючого судді
Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на самочинне
будівництво,

В С Т А Н О В И В:

07.04.2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом
про визнання права власності на
самочинне будівництво: гаража з
оглядовою ямою, який побудований на
земельній ділянці, площею 0,0504 га,
кадастровий номер :75:241:0004,
розташований на АДРЕСА_1. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача -
ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась
спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1,
земельну ділянку, площею 0,0504 га, на якій
розташований будинок та земельну
ділянку, площею 0,2499 га, що знаходиться в
АДРЕСА_2. Спадкоємцями майна за
заповітом, що залишилось після смерті
матері є позивач та відповідач, яка є
його сестрою. Державний нотаріус
видала 3 свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, відповідно до
кількості об'єктів, що входять до
складу спадщини. За життя матері на
належній їй на праві власності
земельній ділянці, площею 0,0504 га,
розташованій по АДРЕСА_1, позивач за
власні кошти, своєю працею побудував
гараж з оглядовою ямою, яким постійно
користується. Позивач є співвласником
будинку та земельної ділянки, площею
0,0504 га, на якій розташований будинок та
побудований гараж, який є самочинним
будівництвом..

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Відповідач та її представник в
судовому засіданні заперечували проти
задоволення позову, зазначивши, що
гараж побудовано з порушеннями
будівельних норм, внаслідок чого
руйнується будинок.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_3, про що складено відповідний
актовий запис №10483, що підтверджується
свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 (а.
с. 4 - копія свідоцтва).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1,
загальною площею 75,8 кв. м., житловою
площею 55,3 кв. м., земельної ділянки,
площею 0,0504 га, кадастровий номер
:75:241:004, розташованої в АДРЕСА_1.
Спадкоємцями майна ОСОБА_3 є її син
ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 по ? частки
майна кожному.

29.01.2014 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво
про право на спадщину за заповітом,
зареєстроване в реєстрі за №22, на ?
частку земельної ділянки, площею 0,504 га,
кадастровий номер :75:241:004, що
розташована в АДРЕСА_1 (а. с. 7 - копія
свідоцтва).

26.02.2014 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво
про право на спадщину за заповітом,
зареєстроване в реєстрі за №74, на ?
частку житлового будинку АДРЕСА_1,
загальною площею 75,8 кв. м., житловою
площею 55,3 кв. м., який розташований на
земельній ділянці, площею 0,0504 га,
кадастровий номер :75:241:004, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 5 -
копія свідоцтва).

З технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
вбачається, що в АДРЕСА_1 знаходиться
житловий будинок, загальною площею 76,7
кв. м., прибудова, загальною площею 21,3
кв. м., тамбур, загальною площею 2,3 кв. м.,
сарай, загальною площею 14,7 кв. м.,
вбиральня, загальною площею 1,6 кв. м.,
гараж з оглядовою ямою, загальною
площею 40,4 кв. м. (а. с. 11 - 15).

Гараж з оглядовою ямою по АДРЕСА_1
збудований позивачем в 2003 році, що
підтверджується даними технічного
паспорту на садибний (індивідуальний)
житловий будинок (а. с. 15) та визнається
сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3
ст. 376 ЦК країни). На вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд
може визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно
збудоване на ній, якщо це не порушує
права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

Пунктом 3 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного кодексу
України (про правовий режим
самочинного будівництва)» від 30.03.2012 № 6
постановлено, що право власності у
порядку, передбаченому частиною
третьою статті 376 ЦК, може бути визнано
лише на новозбудоване нерухоме майно
або нерухоме майно, яке створено у
зв'язку зі знесенням попередньої
будівлі та відповідно до будівельних
норм і правил є завершеним
будівництвом.

Пунктом 9 Постанови пленуму від 30.03.2012 №
6 роз'яснено, що за загальним правилом
кожна особа має право на захист свого
цивільного права лише в разі його
порушення, невизнання або оспорювання
(частина перша статті 15 ЦК, частина
перша статті 3 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду
з позовом про визнання права власності
на самочинне будівництво має
здійснюватися за наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право.

Позивач визнав, що питання реєстрації
права власності на гараж не було
предметом розгляду компетентного
державного органу, жодного рішення з
цього приводу не приймалося, що
свідчить про передчасність звернення
до суду, оскільки його права не
порушені.

Позов особи, яка самочинно збудувала
нерухоме майно на земельній ділянці,
власником або користувачем якої є інша
особа, про визнання права власності на
цю нерухомість може бути задоволено
судом на підставі частини третьої
статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що
власник або користувач земельної
ділянки не заперечує проти цього,
будівництво не порушує права інших
осіб і відповідає будівельним,
архітектурним, санітарним, екологічним
та іншим нормам і правилам, державним
стандартам (Пункт 16 Постанови пленуму
від 30.03.2012 № 6).

Судом встановлено, що на час розгляду
справи сторони є співвласниками
земельної ділянки, на якій знаходиться
гараж, і відповідач заперечує проти
визнання права власності на гараж,
внаслідок чого суд не має правових
підстав для визнання права власності
за ч. 3 ст. 376 ЦК України, а гараж підлягає
знесенню в силу ч. 4 ст. 376 ЦК України.

Суду не надано належних доказів того,
що гараж відповідає будівельним,
архітектурним, санітарним, екологічним
та іншим нормам і правилам, державним
стандартам, що також є перешкодою для
визнання права власності.

Як роз'яснено в п. 27 Постанови пленуму
від 30.03.2012 № 6, розташовані на земельній
ділянці поряд із житловим будинком
господарсько-побутові будівлі й
споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо
відповідно до положень статей 186, 381 ЦК є
приналежністю головної речі (будинку).
У зв'язку із цим положення частини
п'ятої статті 376 ЦК не є підставою для
визнання за власником такого житлового
будинку самостійного права власності
на самочинно побудовані
господарсько-побутові будівлі й
споруди, що були зведені після набуття
ним права власності на будинок чи
садибу.

Наведене вище свідчить про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
на підставі положень ст. 376 ЦК України, а
тому суд відмовляє в задоволенні
позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, ст. 376 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги та може бути
оскаржене до апеляційного суду м. Києва
через районний суд, шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21.07.2014
року.

СУДДЯ
Т.О. ЗАЄЦЬ