АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-2317/2007
Номер провадження 22-ц/786/3243/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко
Доповідач Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Одринської Т.В.,
Гальонкіна С.А.

при секретарі Верещаці М.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
представника за довіреністю ОСОБА_2,

на ухвалу Октябрського районного
суду м. Полтави від 25 вересня 2014 року
про виправлення описок у рішенні того ж
суду від 18.06.2007 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
? частину квартири.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Октябрського районного
суду м. Полтави від 18 червня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Полтавської області
від 22 жовтня 2007 року, задоволений позов
ОСОБА_4 - за ним визнано право спільної
часткової власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Октябрського районного
суду м.Полтави від 25 вересня 2014 року
задоволена заява ОСОБА_4 про
виправлення описки: виправлено описку,
допущену у резолютивній частині
вказаного суду від 18 червня 2007 по
справі № 2-2317/2007 року а, саме абзац
другий резолютивної частини
викладено у такій редакції: " Визнати за
ОСОБА_4 право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_2."; друге речення
третього абзацу описової частини
рішення викладене у такій редакції: "
Прохав визнати за ним право власності
на ? частину квартири АДРЕСА_3."

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
представник ОСОБА_2, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить ухвалу
суду першої інстанції скасувати,
постановити нову, якою відмовити в
задоволенні заяви у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на те, що суд першої
інстанції спочатку виніс
необґрунтоване рішення суду, а зараз
безпідставну ухвалу, оскільки
позивачем не заявлялась вимога про
визнання за ним права власності на ?
частину спірної квартири.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та заяви, заявленої
в суді першої інстанції, заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь в
справі, дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити з наступних
підстав:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.307,п.1 ч.1
ст.312ЦПК України апеляційний суд за
результатами розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
вправі відхилити апеляційну скаргу та
залишити ухвалу без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції постановив з
додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається,
що під час розгляду справи судом першої
інстанції, позивач ОСОБА_4 змінив
заявлені позовні вимоги (а.с.54-55) і
остаточно просив ухвалити рішення ,
яким визнати за ним право власності на ?
частину спірної квартири.

Ухвалюючи рішення по суті спору,
суд першої інстанції у описовій
частині рішення помилково послався на
первісні позовні вимоги та у
резолютивній частині рішення зазначив
про визнання за позивачем права
спільної часткової власності на ?
частину спірної квартири.

Суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив надані сторонами
докази, належно їх оцінив і дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення заяви про виправлення
описки.

При цьому суд першої інстанції
виходив з того, що за змістом позовних
вимог ОСОБА_4, встановлених фактичних
обставин та вимог закону, яким
врегульовані спірніправовідносини,
позивач має право на отримання у
власність ? частини спірної квартири. З
часу ухвалення рішень судів
правовідносини між сторонами не
змінилися.

Перевіряючи доводи апеляційної
скарги, колегія суддів виходить з
приписів ст. 219 ЦПК України, згідно яких
суд може виправити допущені у судовому
рішенні описки, при цьому суд не
вправі таким чином змінювати суть
ухваленого рішення.

Аналізуючи зміст апеляційної
скарги, колегія суддів робить висновок,
що її доводи фактично зводяться до
заперечення правильності самого
рішення суду. Так ОСОБА_5 стверджує що
"Спільна часткова власність на ?
частину" - це мається на увазі, що
ОСОБА_4 належить ? частина, тобто в
розумінні представника ОСОБА_2
спільна часткова власність це "спільна
і часткова власність" а тому позивачу
належить ? частина спірної квартири.

Власне розуміння ОСОБА_5
словосполучення "спільна часткова
власність" ґрунтується на невірному
трактуванні норми Цивільного Кодексу
України в редакції 1963 року діючого на
час винесення рішення, а саме: ст.112 ЦК
України(1963 року), де поняття спільної
власності розрізняється як спільна
власність з визначенням часток
(часткова власність) або без визначення
часток (сумісна власність), а також ст.22
КпШС України ( 1969 року) де спільна
сумісна власність подружжя - це майно,
нажите подружжям за час шлюбу і кожен
з подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном.

Обгрунтовані заперечення
правомірності виправлення описки у
рішенні суду в апеляційній скарзі
відсутні

Керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, ст,312,
ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,
представника за довіреністю ОСОБА_2,
відхилити.

Ухвалу Октябрського районного суду
м.Полтави від 25 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
О.А. Лобов

Судді:
Т.В.Одринська

С.А.Гальонкін

З оригіналом згідно

Суддя
О.А.Лобов