Дата документу 13.10.2014
справа № 320/9460/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді
Ковальової Ю.В.,

при секретарі
Бочко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області цивільну справу за
позовом цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що
перебуває у спільній сумісній
власності,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить поділити майно, квартиру
АДРЕСА_1, гараж АДРЕСА_2, що є об'єктами
спільної сумісної власності подружжя,
виділивши їй, ОСОБА_1 та відповідачу
ОСОБА_2 по ? їх частин, визнати за нею
право власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1, а також визнати за нею право
власності на ? частину гаражу АДРЕСА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на її користь судовий
збір в розмірі 850,00грн, вказує, що під
час подружнього життя на спільні кошти
було придбано вищевказане майно.

У зв'язку з тим що поза судовому порядку
розділити з відповідачем нажите майно
неможливо, вимушена звернутися до
суду.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, від неї надійшла заява з
проханням слухати справу у її
відсутність, на позові наполягає,
просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надав заяву з проханням
слухати справу за його відсутності,
позов визнав повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з
урахуванням заяв сторін про слухання
справи за їхньої відсутності,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає повному
задоволенню за наступними підставами.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 61 ЦПК України, обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, тертіх осіб, показань
свідків, письмових доказів, речових
доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Статтями 60, 63, 70 СК України, ст. 372 ЦК
України, встановлено, що майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності і вони
мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження цим
майном. Це майно належить їм незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу). У
разі поділу майна, що є об"єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови № 2
Пленуму Верховного Суду України від 12
червня 2009 року «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб
(не відповідача), суд ухвалює рішення
про задоволення позову, обмежившись
у мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав в
повному обсязі, а згідно ч.1 ст. 61 ЦПК
України обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, суд вважає необхідним
поділити майно, набуте під час шлюбу
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме: гараж АДРЕСА_2
та квартиру АДРЕСА_1, визнавши за ОСОБА_1
право власності на 1/2 частину вказаної
квартири та за ОСОБА_2 право власності
на 1/2 частину вказаної, а також визнавши
за ОСОБА_1 право власності на ? частину
гаражу АДРЕСА_2 та за ОСОБА_2 право
власності на 1/2 частину вказаного
гаражу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що визнання позову
відповідачем не суперечить закону і не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, у зв»язку з чим позов
підлягає задоволенню.

Крім того, оскільки позивач була
змушена звернутись з позовом до суду,
через що нею були понесені судові
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 850,00 грн.

Вказані витрати були належним чином
підтверджені позивачем наданою
квитанцією /а.с.1/, відповідно до ст. 88
ЦПК України, вони підлягають стягненню
з відповідача на користь позивача у
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 61, 88, 174, 197,212-215
ЦПК України, на підставі ст. 60, 63, 70, СК
України, ст. 372 ЦК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,
що перебуває у спільній сумісній
власності - задовольнити повністю.

Поділити майно, набуте під час шлюбу
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме: гараж АДРЕСА_2
та квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право
власності на ? частину гаражу АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право
власності на ? частину гаражу АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 850 /вісімсот п'ятдесят/ гривень
00 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Ю.В.Ковальова