________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/877/14-ц
Провадження № 2/520/3035/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
боргу,

ВСТАНОВИВ:

28.01.2014 року позивач звернулася до суду
з позовом та просила ухвалити рішення,
яким стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 суму боргу за договором
позики у розмірі еквівалентному 15000
доларів США.

Свої вимоги мотивувала тим, що 09 жовтня
2013 року між нею та ОСОБА_2, ОСОБА_3 був
укладений договір позики, відповідно
до якого позивач передав у борг
відповідачу грошові кошти у розмірі 15
000 доларів США, які відповідач
зобов'язалася повернути 08 листопада 2013
року.

Позивач стверджує, що в порушення умов
договору позики, відповідач суму
позики, грошові кошти у розмірі 15 000 дол.
США у встановлений строк не повернула,
у зв'язку з чим позивач звернулась до
суду з даним позовом.

Обгрунтовуючи вимоги до відповідача
ОСОБА_3, позивач вказувала, що зазначене
боргове зобов`язання ОСОБА_2 було
забезпечено заставою житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового розгляду
сповіщені належним чином у порядку
ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Представник позивача в судове
засідання з`явився, позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, просив
позов задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не
з`явились, про час та місце його
проведення сповіщені належним чином,
причини неявки суду не повідомили.

Розглянувши поданий позов, заслухавши
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, суд доходить до
висновку про можливість часткового
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Правовідносини по справі є
цивільно-правовими та врегульовані
Цивільним Кодексом України.

Як встановлено у судовому засіданні, 09
жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було укладено договір позики, згідно п.
1 якого Позикодавець надає
Позичальникові безпроцентну грошову
позику у сумі 15 000 доларів США строком
до 08 листопада 2013 року.

На підтвердження укладення даного
договору, відповідачем 09 жовтня 2010 року
була написана розписка.

Як пояснила представник позивача в
судовому засіданні, строк дії
зазначеного договору позики вже
закінчився, ОСОБА_2 до теперішнього
часу грошові кошти не повернула,
посилаючись на особисті майнові
труднощі.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
на підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, якій посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей. На
підтвердження зобов'язань відповідача
позивачем була надана боргова
розписка.

Згідно пояснень представника
позивача, свої зобов'язання за
договором вона виконала у повному
обсязі, а саме передала відповідачу
гроші у розмірі 15 000 дол. США, а
відповідач зобов'язалась повернути
гроші після закінчення дії договорів,
однак свої зобов`язання не виконала,
гроші не повернула.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (сплатити
гроші), а кредитор має право вимагати
від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов`язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Як вбачається зі ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Факт неповернення боргу
підтверджується тим, що боргові
документи (розписка) перебувають у
позивача, так як, відповідно до ч.3 ст. 545
ЦК України, тільки наявність боргового
документу у боржника підтверджує
виконання їм свого обов'язку.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

У зв`язку з тим, що оригінал боргової
розписки перебуває до теперішнього
часу у позивача, суд прийшов до
висновку про необхідність задоволення
позову в частині стягнення з ОСОБА_2
грошової суми у розмірі 15 000 доларів
США, що на момент винесення рішення за
курсом НБУ (100 доларів США=1 218, 3059грн.)
складає 182 745,89грн.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що
грошове зобов`язання має бути виконано
у гривнях. Якщо у зобов`язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
стягненню у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок не
встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 192
ЦК законним платіжним засобом,
обов'язковим до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України, є грошова одиниця України
-гривня.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судове
рішення у цивільній справі» від 18.12.2009
року, у зв'язку з цим при задоволенні
позову про стягнення грошових сум
суди повинні зазначати в
резолютивній частині рішення розмір
суми, що підлягає стягненню, цифрами
і словами у грошовій одиниці України
- гривні. Також у разі пред'явлення
позову про стягнення грошової суми в
іноземній валюті суду слід у
мотивувальній частині рішення навести
розрахунки з переведенням іноземної
валюти в українську за курсом,
встановленим Національним банком
України на день ухвалення рішення..

Крім того, згідно умов п. 3 договору
позики від 09 жовтня 2013 року сторони
дійшли згоди про те, що ОСОБА_3 надає
предмет застави - нерухоме майно -
житловий будинок, який розташований за
адресою АДРЕСА_1, який належить їй на
праві приватної власності, на що ОСОБА_3
дала свою згоду, підписавшись під даною
розпискою.

Посилаючись на викладене, представник
позивача просив стягнути суму боргу
також і з відповідача ОСОБА_3

Однак, суд не погоджується з таким
твердженням, виходячи з наступного.

По-перше, з наданої розписки
вбачається, що грошові кошти у розмірі
15 000 доларів США отримала саме ОСОБА_2, а
відповідач ОСОБА_3 коштів від позивача
не отримувала, так як доказів цьому у
судовому засіданні надано не було.

Більш того, в матеріалах справи
відсутній договір поруки, згідно якого
ОСОБА_3 поручилась за виконання ОСОБА_2
боргових зобов`язань перед позивачем.

Згідно вимог ч.1 ст. 577 ЦК України якщо
предметом застави є нерухоме майно,
договір застави підлягає
нотаріальному посвідченню. Відповідно
до ч.2 вказаної статті, застава
нерухомого майна підлягає державній
реєстрації у випадках та в порядку,
встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
договір застави нерухомого майна -
житлового будинку, розташованого за
адресою АДРЕСА_1, який належить на праві
приватної власності ОСОБА_3,
передбачений статтею 584 ЦК України,
сторонами не укладався та в
нотаріальному порядку не
посвідчувався.

Наведене, на думку суду, унеможливлює
задоволення позову до ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

З урахуванням вищевикладеного та
керуючисьст.ст. 7, 8, 10, 11, 15, 130, 209, 212-215, 223,
ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 533, 536, 577, 584,
611, 625, 1046, 1049 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення боргу - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1 суму боргу за договором
позики у розмірі 15000 доларів, що на день
ухвалення рішення за курсом НБУ (100
доларів США=1 218, 3059грн.) складає 182
745,89грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачений при поданні позову судовий
збір у розмірі 1357,8 гривень.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3
- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Київський районний
суд м.Одеси.

Суддя
Куриленко О. М.