Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів
: Буцяка З.І., Хилевича С.В.,

секретар судового
засідання - Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 18 липня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3 про
стягнення коштів за попереднім
договором.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, що з'явились у судове засідання,
дослідивши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н
о в и л а :

Рішенням Рівненського міського
суду від 18 липня 2013 року позов
задоволено частково: стягнуто із
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20 тис. доларів
США, у тому числі: 5 тис. доларів США -
сума передоплати за попереднім
договором; 5 тис. доларів США - сума
штрафу; 10 тис. доларів США - сума повного
розрахунку за придбання земельної
ділянки. У решті в позові відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі ОСОБА_1 вважає , що судом неповно
з'ясовано обставини справи та висновки
суду їм не відповідають.

Вказує, що судом не враховано той факт,
що 18 травня 2006 року між ним та ОСОБА_3
було укладено попередній договір
купівлі-продажу земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
(паю). Однак, чинним законодавством не
допускається купівля-продаж або іншим
способом відчуження земельних ділянок
і зміна цільового призначення
(використання) земельних ділянок.

Також зазначає, що судом не прийнято до
уваги того, що відповідно до ч.2 ст. 635 ЦК
України лише сторона яка
необґрунтовано ухиляється від
укладення договору, передбаченого
попереднім договором, повинна
відшкодувати другій стороні збитки,
завдані простроченням, однак він не
ухилявся від укладення вказаного
договору і такий договір не могло бути
укладено, оскільки набрав чинності ЗУ
„Про внесення змін до Земельного
кодексу України", який продовжує
мораторій на купівлю-продаж земель
сільськогосподарського призначення до
1 січня 2016 року. Таким чином, договір
купівлі-продажу не міг бути укладений,
а відповідно до ч. 3 ст. 635 ЦК України,
зобов'язання встановлене попереднім
договором припиняється, якщо основний
договір не укладений протягом строку і
спір не переданий на розгляд судом. До 07
серпня 2011 року позивач не звертався до
нього з пропозиціями укладення
договору купівлі-продажу та не
звертався до суду про спонукання
укладення вказаного договору. Просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким у задоволенні позову відмовити
повністю.

________________________________________________________________________
______________________________________

Справа № 569/6965/13-ц

Головуючий суддя 1 інстанції: Рогозін
С.В.

Провадження № 22-ц787/1446/2014

Суддя-доповідач : Оніпко О.В.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду 1-ї
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про її часткове задоволення,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 18
травня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
було укладено нотаріально посвідчений
попередній договір купівлі-продажу
земельної ділянки, відповідно до якого
вони зобов'язувалися в строк до 01
травня 2008 року укласти договір
купівлі-продажу земельної ділянки.

Пунктом 2.3 попереднього договору
передбачено ціну договору (вартість
земельної ділянки) - 75 900 грн., що на день
укладення цього договору становить
еквівалент 15 тис. доларів США.

За вказану земельну ділянку ОСОБА_3
передав ОСОБА_1 25 300 грн., що на день
укладення цього договору становили
еквівалент 5 000 доларів США, як
передоплату, а 07 серпня 2006 року сплатив
йому 50 600 грн., що на день укладення
становили еквівалент 10 000 доларів США,
що підтверджується заявою ОСОБА_1 від 07
серпня 2006 року про проведення з ним
повного розрахунку (а.с. 5).

26 червня 2007 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 укладено тристоронню додаткову
угоду до попереднього договору,
посвідчену приватним нотаріусом,
відповідно до якої ОСОБА_1 погодився на
заміну ОСОБА_3, як сторони покупця в
попередньому договорі від 18 травня 2006
року на ОСОБА_2, як нового покупця за
умовами такого договору ( а.с. 6).

При цьому відповідно до п. 2 додаткової
угоди, ОСОБА_3 передав ОСОБА_2, всі свої
права та обов'язки за попереднім
договором від 18 травня 2006 року, а ОСОБА_2
відповідно їх прийняла. Також згідно з
п. 3 додаткової угоди ОСОБА_2 сплатила
ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 75 900 грн., що,
як зазначено у додатковій угоді ,
становить еквівалент 15 тис. доларів
США.

Згідно з п. 5 додаткової угоди п. 1
попереднього договору було викладено в
новій редакції та обумовлено укладання
договору купівлі-продажу земельної
ділянки в строк не пізніше 07 серпня 2011
року.

Факт отримання вказаних сум ствердив
ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Стаття 635 ЦК України передбачає, що
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється
від укладення договору, передбаченого
попереднім договором, повинна
відшкодувати другій стороні збитки,
завдані простроченням, якщо інше не
встановлено попереднім договором або
актами цивільного законодавства.

Зобов'язання, встановлене попереднім
договором, припиняється, якщо основний
договір не укладений протягом строку (у
термін), встановленого попереднім
договором, або якщо жодна із сторін не
направить другій стороні пропозицію
про його укладення.

Виходячи з обставин справи та вимог
закону, колегією сукддів встановлено,
що жодна із сторін не ухилялася від
укладення договору купівлі-продажу
земельної ділянки і такий договір не
міг бути укладений з причин, незалежних
від їхньої волі.

У зв»язку з наведеним, вимоги позивачки
в частині стягнення з ОСОБА_1 сплачених
нею коштів, що складають ціну договору,
який не був укладений, є
обґрунтованими.

Разом з тим, при ухваленні рішення, суд
1-ї інстанції не звернув увагу на
вимоги закону, зокрема на ст.ст. 192, 524, 533
ЦК України та стягнув з відповідача на
користь позивачки кошти у доларах США,
а не у гривнях, із визначенням
грошового еквіваленту у доларах США
на день ухвалення рішення.

Так, ст. 192 ЦК України передбачено, що
законним платіжним засобом,
обов'язковим до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України, є грошова одиниця України -
гривня.

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання
має бути виражене у грошовій одиниці
України - гривні. Сторони можуть
визначити грошовий еквівалент
зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо
у зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Також не можна погодитись із висновком
місцевого суду про стягнення з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 штрафу у розмірі 5 000
доларів США відповідно до п. 4.3.
попереднього договору.

Так, відповідно до п. 4.3 попереднього
договору від 18.05.2006 року, якщо у термін
до 01 травня 2008 року Сторона-1
відмовиться від укладання договору
купівлі-продажу земельної ділянки, то у
такому випадку Сторона-1 зобов'язана
негайно, без зволікань, до десятої
години ранку 02 травня 2008 року, сплатити
штраф у розмірі 100 % від суми
передоплати, а у разі прострочення -
також сплатити неустойку в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за весь
час прострочення.

Однак в подальшому, додатковою угодою
до попереднього договору сторонами
було внесено зміни лише до п. 1 та п.2.1 та
встановлено строк укладення договору -
до 07 травня 2011 року. Крім того, як
зазначено вище, порушення зобов»язання
мало місце з причин, незалежних від
сторін.

За таких обставин посилання позивачки
на положення п. 4.3 щодо стягнення з
відповідача штрафу за неукладення
договору до 08.05.2008 р., є безпідставними .

Виходячи з наведеного, рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню в
частині стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 20000 доларів США із ухваленням в
цій частині нового рішення у справі про
часткове задоволення позову ОСОБА_2 та
про стягнення на її користь з ОСОБА_1
сплачених нею коштів на виконання
попереднього договору від 18.05.2006 року -
у сумі 196 375 грн. 29 коп., , що за офіційним
курсом НБУ на день ухвалення рішення у
грошовому еквіваленті відповідає 15000
доларам США (100 доларів США= 1309, 1686 грн.).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, ст.ст. 192,524,533 ЦК України,
колегія суддів, -

в и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 18 липня 2013
року в частині задоволення позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів
за попереднім договором та стягнення з
із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20 тис.
доларів США, в тому числі: 5 тис. доларів
США - сума передоплати за попереднім
договором; 5 тис. доларів США - сума
штрафу; 10 тис. доларів США - сума повного
розрахунку за придбання земельної
ділянки - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
коштів за попереднім договором
задовольнити частково: стягнути з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачені нею
на виконання попереднього договору від
18.05.2006 року кошти у сумі 196 375 грн. 29 коп.
( сто дев"яносто шість тисяч триста
сімдесят п"ять грн. 29 коп. ) , що за
офіційним курсом НБУ на день ухвалення
рішення у грошовому еквіваленті
відповідає 15 000 доларам США. В решті в
позові в цій частині відмовити. В решті
рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий
Судді :