СУД МІСТА КИЄВА
вул. Солом»янська, 2-А
Справа № 22- ц/ 796/3774/2014 р.
Головуючий у 1 інстанції - Чала А.П.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
13.08.2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі :
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів - Андрієнко А.М., Нежури В.А.
При секретарі - Дубик Ю.Г.
Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м.Києві
Цивільну справу за апеляційною
Представника ОСОБА_1
на рішення Святошинського районного
суду м.Києва від 13.01.2014 р.
в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ спільного майна
заслухавши доповідь судді Мараєвої
Н.Є., пояснення осіб, які з"явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
Рішенням Святошинського районного
суду м.Києва від 13.01.2014 р. частково
задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя, а
саме : визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2
право власності по Ѕ ч. квартири
АДРЕСА_1, по Ѕ ч. автомобіля «Опель
Вектра», д.н.з. НОМЕР_1, 2003 р випуску, по
Ѕ ч. автомобіля «ЗАЗ -968», 1993 р. випуску
за кожним; в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі на зазначене
рішення представник позивачки просить
це рішення змінити та визнати за
ОСОБА_1 право власності на земельну
ділянку, пл.0,15 га, що знаходиться по
АДРЕСА_2, а за відповідачем ОСОБА_2
визнати право власності на квартиру
АДРЕСА_1, автомобіль «Опель Вектра»,
д.н.з. НОМЕР_1, 2003 р випуску, автомобіль
«ЗАЗ -968», 1993 р. випуску, корпоративні
права на частку у розмірі 85% статутного
капіталу ТОВ «Підряд-1»; а також
стягнути з відповідача на її користь
грошову компенсацію вартості за її
частку у праві спільної сумісної
власності у вказаному спільному майні.

В апеляційній скарзі представник
позивачки посилався на незаконність
рішення, зокрема, на те, що суд неповно
з"ясував обставини справи, не дав
належної оцінки доказам, порушив норми
матеріального і процесуального
права.

Апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Постановлюючи рішення суд виходив,
зокрема, з того, об»єктами спільної
сумісної власності подружжя є
квартира АДРЕСА_1, вказаною позивачкою
вартістю 2 717620 грн.; автомобіль «Опель
Вектра», д.н.з. НОМЕР_1, 2003 р випуску,
вартістю 87 923 грн.; та автомобіль «ЗАЗ
-968», 1993 р. випуску, вартістю 5 435 грн.
(також вартістю, вказаною позивачкою),
а тому, дійшов висновку щодо їх поділу
між подружжям у рівних частках
кожному, визначивши тільки в
ідеальних долях, без їх реального
поділу, залишивши вказане майно у
спільному користуванні сторін.

Що стосується іншого майна, яке як на
думку позивачки, є об»єктом спільної
сумісної власності подружжя, а саме :
земельної ділянки, пл..0,15 га що
знаходиться по АДРЕСА_2, вартістю 175 500
грн.; автомобіля «ВАЗ-2109», 1992 р. випуску,
вартістю 23 979 грн.; та корпоративні
права на частку у розмірі 85% статутного
капіталу ТОВ «Підряд-1», то суд
відмовив у задоволенні позову в цій
частині, оскільки, обгрунтовано
вважав, вказане майно спільною
сумісною власністю не є.

Так, суд правильно вважав, що земельна
ділянка не може вважатися спільною
власністю, оскільки, була придбана
відповідачем у 2004 році, та відповідно
до ст.ст.81,16 ЗК України, чинного на час
виникнення спірних правовідносин,
земельна ділянка, одержана
громадянином у період шлюбу в
приватну, власність шляхом
приватизації, є його особистою
приватною власністю, а не спільною
сумісною власністю, подружжя,
оскільки, йдеться не про майно, нажите
подружжям у шлюбі, а про одержану
громадянином частку із земельного
фонду.

Суд правильно вважав, що посилання в
цьому випадку на норми ст.61 СК України
не можуть бути взяті до уваги,
оскільки, зміни та доповнення у цю
статтю стосовно визнання об»єктом
права спільної сумісної власності
майна, набутого одним з подружжя в
наслідок безоплатної передачі одному
з них із земель державної або
комунальної власності, в т.ч. і
приватизації, було внесено законом
України від 11.01.2011р., і відповідно до ч.1
ст.58 Конституції України зворотної
сили не мають. Тому, ці норми не можуть
бути застосовані до спірних
правовідносин. Тобто, суд першої
інстанції правильно вважав, що вказана
земельна ділянка, пл.0,15 га по АДРЕСА_2
не є об»єктом спільної сумісної
власності подружжя та не підлягає
поділу, тому, вимоги в цій частині не
можуть бути задоволені.

Щодо автомобіля автомобіль «ВАЗ-2109»,
1992 р. випуску, то суд правильно вважав,
що він не підлягає поділу між
подружжям, оскільки, його було вкрадено
і це підтверджується довідкою
Солом»янського РУ ГУ МВС України від
11.03.2013 р. (а.с.202), про те що з приводу
вказаного автомобіля 10.11.1994 р. була
порушена кримінальна справа за
ознаками злочину, передбаченого ч.2
ст.185 КК України, та із змісту якої
слідує, що вказаний автомобіль не
знайдено.

Тому, суд правильно вважав, що
оскільки, в справі відсутні докази
про наявність цього автомобіля на час
припинення ведення сторонами
спільного господарства (лютий 2011 р.) і
на час розгляду справи в суді, то це
майно підлягає виключенню із спільного
майна подружжя і в позові в цій
частині належить відмовити.

Щодо поділу корпоративних прав, то
суд також правильно дійшов висновку
про те, що корпоративні права не
можуть бути предметом поділу, оскільки,
відповідач є засновником, (учасником)
юридичної особи - ТОВ «Підряд-1», що
підтверджується витягом з ЄДР
юридичних та фізичних осіб-підприємців
станом на 13.07.2012 р., і що розмір його
внеску до статутного фонду становить 17
425 грн. (а.с.115).

Згідно ч.1 ст. 115 ЦК України, майном
господарського товариства є майно,
передане йому часниками товариства у
власність як вклад до статутного
(складеного) капіталу.

З огляду на вимоги чинного
законодавства суд правильно дійшов
висновку про те, що частка
відповідача у статутному капіталі ТОВ
не підлягає поділу, оскільки, це не
передбачено законом.

До того ж суд правильно вважав, що
формулювання позовної вимоги як поділ
корпоративних прав не є належним
способом захисту цивільних прав та
інтересів судом, що корпоративні права
не можуть бути об»єктом права спільної
сумісної власності подружжя, а тому,
не можуть бути предметом поділу, і не
є майном у сенсі ст.190 ЦК України. Тому,
суд відмовив у задоволенні цих
позовних вимог.

Такі висновки суду щодо відмови у
задоволенні позову в частині поділу
земельної ділянки, автомобіля
«ВАЗ-2109» та корпоративних прав
відповідають вимогам закону,
підтверджуються матеріалами справи.
Судом в цій частині повно з»ясовано
обставини справи, дана належна оцінка
доказам, доводи апеляційної скарги
висновків суду в цій частині не
спростовують. Тому, підстав для
скасування рішення суду в цій частині
не вбачається.

Що ж стосується поділу квартири
АДРЕСА_1, автомобіля «Опель-Вектра» та
автомобіля «ЗАЗ-968», то з висновками
суду в цій частині повністю
погодитися не можна з огляду на
наступне.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу
майна, що є об»єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини і чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Згідно ст.71 СК України майно, що є
об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя ділиться між ними в
натурі. Неподільні речі присуджуються
одному з подружжя, якщо інше не
визначено домовленістю між ними.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема, на жилий будинок,
квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених ЦК України, та
за умови попереднього внесення другим
із подружжя відповідної грошової суми
на депозитний рахунок суду.

Згідно висновку експертизи від 9.12.2013
р., яка була проведена на час розгляду
справи судом першої інстанції,
вартість квартири АДРЕСА_1 становить
1755 429 грн.

У суду немає підстав не довіряти даному
експертному висновку, який проведено
ескпертом у галузі дослідження
об»єктів нерухомості, визначення
оціночної вартості будівельних
об»єктів та споруд, який також
попереджений про кримінальну
відповідальність за надання завідомо
неправдивого висновку за ст.384 КК
України. І тому саме цей висновок суд
вважає належним для визначення
вартості спірної квартири. Підстав
брати до уваги висновок наданий до
суду апеляційної інстанції колегія
не вбачає, оскільки, він був зроблений
після постановлення рішення судом
першої інстанції.

Тому, виходячи із принципу рівності
часток кожного ж подружжя у
спільному майні, кожному з подружжя
належить виділити по Ѕ ч. спірної
квартири, вартістю 877 714,50 грн.

Доводи позивачки та її представника
щодо залишення спірної квартири у
власності відповідача та стягнення на
користь позивачки з відповідача
грошової компенсації вартості
належної їй Ѕ частки квартири, не
можуть бути взяті до уваги, оскільки,
як вбачається з матеріалів справи,
відповідач своєї згоди на це не давав
і відповідної суми на депозит суду не
вносив.

Що стосується поділу автомобілів
«Опель-Вектра» та «ЗАЗ-968», то вони
також підлягають поділу між сторонами
в рівних частках.

Оскільки, експертна оцінка вартості
вказаних автомобілів не проводилася
і сторони не виявили бажання щодо
проведення таких експертиз, то
визначаючи вартість вказаних
автомобілів судова колегія бере до
уваги суми, які були визначені
сторонами, та виходить з того, що
вартість автомобіля «Опель-Вектра», 2003
р. випуску слід визначити в сумі - 50
тис.грн., яка була запропонована
відповідачем, а вартість автомобіля
«ЗАЗ- 968», 1993 р. випуску - в сумі 5 435
грн., яка була визначена позивачкою,
оскільки, ці суми є найбільш
відповідними до ринкової вартості
вказаних автомобілів.

Як пояснив у судовому засіданні
представник позивачки, обидва
автомобілі знаходяться у користуванні
відповідача, що позивачка не є водієм і
не просить про виділення цих
автомобілів їй. Тому, судова колегія
вважає, що вказані автомобілі належить
поділити між подружжям, виділивши
автомобілі «Опель-Вектра» та «ЗАЗ-968»
у власність відповідача, а позивачці
стягнути грошову компенсацію по Ѕ
частині їх вартості, а саме : 25 тис.грн.
за автомобіль «Опель -Вектра» та 2 717,50
грн. за автомобіль -«ЗАЗ -968».

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що рішення суду першої
інстанції в цій частині не можна
визнати законним і обгрунтованим,
тому, воно підлягає скасуванню з
постановленням в цій частині нового
рішення

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 312-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
м.Києва від 13.01.2014 р. - в частині поділу
квартири АДРЕСА_1, автомобіля
«Опель-Вектра», д.н.з. НОМЕР_1, 2003 р
випуску та автомобіля «ЗАЗ-968» 1993 р.
випуску - скасувати і в цій частині
постановити нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Поділити спільне майно подружжя
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, виділивши у
власність ОСОБА_1 Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1, вартістю 877 714,50 грн.; стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію
вартості Ѕ частини автомобіля
«Опель-Вектра», д.н.з.НОМЕР_1, 2003 р
випуску в сумі 25 тис грн. та
компенсацію вартості Ѕ частини
автомобіля «ЗАЗ-968» 1993 р. випуску в
сумі 2 717, 50 грн.

Виділити у власність ОСОБА_2 Ѕ частину
квартири АДРЕСА_1, вартістю 877 714,50 грн.;
автомобіль «Опель-Вектра», д.н.з.
НОМЕР_1, 2003 р випуску та автомобіль
«ЗАЗ-968» 1993 р. випуску.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді :