АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц-791/3166/2014р.
Головуючий в І інстанції
Доповідач - Радченко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року листопада місяця 12 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Капітан І.А., Колісниченка А.Г.

при секретарі: Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє
в інтересах ОСОБА_2, на ухвалу
Комсомольського районного суду
м.Херсона від 30 вересня 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_2 до ПП «Єврофасад» про
встановлення сервітуту,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулась з
позовом зазначаючи, що їй на праві
власності належить нерухоме майно, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у т.ч.
складські приміщення 4 та 5 поверхів.
Власником нежитлових приміщень
першого поверху зазначеної будівлі є
ПП «Єврофасад». Належне позивачу майно
використовується як складське
приміщення та здається в оренду.
Посилаючись на те, що ПП «Єврофасад»
чинить перешкоди щодо користування
ОСОБА_2 вантажним ліфтом, який
обслуговує вказану будівлю, шляхом
перекриття доступу до ліфту та
ліфтового холу, що негативно впливає на
діяльність орендарів, і на її
пропозицію укласти договір сервітуту
ПП «Єврофасад» їй було відмовлено,
просила встановити постійний,
безоплатний сервітут щодо
користування нежитловим приміщенням,
що забезпечує доступ до вантажного
ліфтового холу.

Ухвалою Комсомольського районного
суду м.Херсона від 30 вересня 2014 року
задоволено клопотання представника
відповідача та закрито провадження у
справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції ОСОБА_1, яка діє в інтересах
ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права, просила
ухвалу суду скасувати та направити
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Письмових заперечень на апеляційну
скаргу до апеляційного суду не
надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши
відповідність оскаржуваної ухвали
вимогам цивільно-процесуального
закону, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що дана справа не підлягає розгляду
в порядку цивільного судочинства і
підвідомча господарського суду.

Проте, з таким висновком суду
погодитись неможна, оскільки до нього
суд дійшов в порушення норм
процесуального права.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства (ст. 15 ЦПК
України).

Статтею 1 ГПК України встановлено, що
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Господарським судам підвідомчі
зокрема справи у спорах, що виникають
при укладанні, зміні, розірванні і
виконанні господарських договорів, у
тому числі щодо приватизації майна, та
з інших підстав (п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК
України).

Сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу (ст. 21
ГПК України).

З вищенаведеного випливає, що суди
мають виходити з того, що критеріями
відмежування справ цивільної
юрисдикції від господарських є,
по-перше, наявність у них спору про
право цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб'єктний склад
такого спору (однією зі сторін у спорі
є, як правило, фізична особа).

Із змісту позовної заяви вбачається, що
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про
встановлення сервітуту, посилаючись на
те, що їй чинять перешкоди у
користуванні належною їй на праві
власності нежитловою будівлею,
розташованою у АДРЕСА_1.

Як вбачається з нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
від 29.11.2007 року та витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, позивачка як фізична особа є
власником вказаної нежитлової будівлі.

Враховуючи той факт, що нерухоме майно
належить не суб'єкту господарювання, а
фізичній особі, і може
використовуватись позивачкою не лише
для здійснення господарської
діяльності, а й для задоволення власних
потреб та укладення цивільно-правових
договорів, колегія суддів приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2
ґрунтуються на порушенні її права як
фізичної особи, а тому висновок суду
першої інстанції про підвідомчість
справи господарському суду є
помилковим.

За таких обставин, постановлена ухвала
підлягає скасуванню із направленням
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції, відповідно до п.4
ч.1 ст.311 ЦПК України.

Керуючись ст.307, 311, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2, задовольнити.

Ухвалу Комсомольського районного суду
м.Херсона від 30 вересня 2014 року
скасувати, справу направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: