Справа № 699/157/14-ц
Номер провадження 2/699/87/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2014 року
м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд
Черкаської області в складі

головуючого - судді Савранського О.А.

за участю - секретаря Ященко О.М.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Корсуні -
Шевченківському цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача
Корсунь-Шевченківського районного
сектору Управління Державної
міграційної служби України у
Черкаській області про позбавлення
права користуватися житловим
приміщенням та зняття з реєстрації, суд

встановив:

Позивач ОСОБА_2 пред'явила у суд даний
позов і просить:

1.Визнати відповідачів такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням у будинку по АДРЕСА_1

2.Зобов'язати Корсунь-Шевченківський
районний сектор Управління Державної
міграційної служби України у
Черкаській області зняти відповідачів
з реєстрації у будинку по АДРЕСА_1.

Свій позов позивачка обґрунтовує тим,
що рішенням районного суду від 11
листопада 2013 року за нею в порядку
спадкування за заповітом після смерті
батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 в
м. Корсунь-Шевченківський Черкаська
область визнано право власності на 1/6
частину житлового будинку з надвірними
господарськими будівлями та спорудами,
що розташовані по АДРЕСА_1 та в порядку
спадкування за заповітом після смерті
матері ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_11 в
м. Корсунь-Шевченківський Черкаська
область визнано право власності на 5/6
частин даного житлового будинку з
надвірними господарськими будівлями
та спорудами. Відповідачі більше п'яти
років у даному помешканні не
проживають,про поважні причини своєї
відсутності не повідомляли, а тому
втратили право користування цим
нерухомим майном.

У суді представник позивача ОСОБА_1
вимоги свого довірителя підтримав і
надав суду пояснення аналогічні змісту
заяви.

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4,
повідомлені належним чином про час і
місце судового розгляду у судове
засідання не з'явились. Від них також не
надійшло заяв про розгляд справи за їх
відсутності, а тому суд ухвалив рішення
на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_5, повідомлена
належним чином про час і місце судового
розгляду у судове засідання також не
з'явилася, від отримання судової
повістки відмовилася. Від неї також не
надійшло заяви про розгляд справи за її
відсутності.

Представник третьої особи в суд не
з'явився, надавши письмову заяву про
розгляд справи без їх участі.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та
перевіривши їх доказами, оцінивши
належність,
допустимість,достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, вважає, що позов підлягає
до часткового задоволення.

У суді встановлено, що відповідно до
даних з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності від 23 січня 2014 року
позивач ОСОБА_2 являється власником
житлового будинку з надвірними
господарськими будівлями та спорудами,
що розташовані по АДРЕСА_1. Підставою
для виникнення права власності на
нерухоме майно є рішення
Корсунь-Шевченківського районного
суду Черкаської області від 11
листопада 2013 року, згідно якого суд
визнав за ОСОБА_2 в порядку спадкування
за заповітом після смерті батька
ОСОБА_7 померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 право
власності на 1/6 частину житлового
будинку з надвірними господарськими
будівлями та спорудами, що розташовані
по АДРЕСА_1 та в порядку спадкування за
заповітом після смерті матері ОСОБА_8,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_11 право власності
на 5/6 частин даного нерухомого майна.
Рішення суду вступило в законну силу.

За життя спадкодавців відповідачі були
зареєстровані в їх будинку в 1997,2004 та 2007
роках.

Позивачка в шестимісячний термін з дня
смерті спадкодавців прийняла спадщину
шляхом подачі заяви нотаріусу і
державною нотаріальною конторою були
заведені спадкові справи №246/2010р.,
№415/2012р., тобто вона отримала
правомочності власника користуватися
та володіти спадковим майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідачі, як члени сім'ї колишніх
власників є зареєстрованими у
вищезазначеному будинку, але не
проживають в ньому більше п'яти
років,оскільки мають інше житло, у
будинку відсутні їх речі. Крім того,
відсутні будь-які домовленості з
позивачкою стосовно збереження за ними
права користування житловим
приміщенням.

У постанові Верховного Суду України
від 16 січня 2012 року зазначено, що
вирішення питання про зняття особи з
реєстраційного обліку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
право користування такої особи
житловим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;
стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод,
зокрема, шляхом зняття особи з
реєстрації місця проживання,
пред'явивши водночас одну із таких
вимог:

1) про позбавлення права власності на
житлове приміщення;

2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням;

3) про визнання особи безвісно
відсутньою;

4) про оголошення фізичної особи
померлою.

Закон України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» № 1382-IV є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, пов'язані
зі зняттям з реєстрації місця
проживання, положення статті 7 цього
Закону підлягають застосуванню до всіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення яких пов'язані з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
проживання.

Згідно ст.7 зазначеного Закону зняття
з реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі судового
рішення, яке набрало законної сили про
позбавлення права користування
житловим приміщенням.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню в частині визнання
відповідачів такими, що втратили право
користування вищевказаним будинком.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.58 і ч.2
ст.59 ЦПК України, належними є докази,які
містять інформацію щодо предмета
доказування та обставини справи, які за
законом мають бути підтвердженні
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Згідно ст.64 ЦПК України письмовими
доказами є будь-які документи, акти,
довідки, листування службового або
особистого характеру або витяги з них,
що містять відомості про обставини, які
мають значення для справи.

А тому, суд вважає, що позов підлягає до
часткового задоволення.

До початку розгляду справи по суті
позивач не змінив предмет та підставу
позову, відповідач не пред'явив
зустрічний позов та протягом усього
часу розгляду справи позивач не
збільшив та не зменшив розмір позовних
вимог, а тому суд розглянув цивільну
справу в межах пред'явлених вимог і на
підставі поданих сторонами доказів.

Заходи забезпечення позову судом не
вживалися.

При частковому задоволенні позову суд
стягує солідарно з відповідачів на
користь позивача понесені ним судові
витрати в справі.

Керуючись ст.ст.212,213,214,215 ЦПК України,
ст. 405 ч.2 ЦК України, суд

вирішив :

Задовольнити частково позов.

Визнати

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.
Малий Чернятин Старокостянтинівського
району Хмельницької області,
зареєстрована АДРЕСА_1, проживає
АДРЕСА_2 (інші відомості про особу суду
не відомі);

- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка с.
Малий Чернятин Старокостянтинівського
району Хмельницької області,
зареєстрована АДРЕСА_1, проживає
АДРЕСА_3 (інші відомості про особу суду
не відомі);

- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженка м. Київ
, зареєстрована АДРЕСА_1, проживає
АДРЕСА_4 (інші відомості про особу суду
не відомі)

такими, що втратили право користування
житловим приміщенням у будинку
АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Малий
Чернятин Старокостянтинівського
району Хмельницької області,
зареєстрована АДРЕСА_1, проживає
АДРЕСА_2 (інші відомості про особу суду
не відомі); ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженка с. Малий Чернятин
Старокостянтинівського району
Хмельницької області, зареєстрована
АДРЕСА_1, проживає АДРЕСА_3 (інші
відомості про особу суду не відомі);
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженка м. Київ ,
зареєстрована АДРЕСА_1, проживає
АДРЕСА_4 (інші відомості про особу суду
не відомі) на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженка с. Щепятіно
Брасовського району Брянської області,
зареєстрована і проживає АДРЕСА_5,
паспорт НОМЕР_3 виданий 24 грудня 1996
року Московським РУГУ МВС України в м.
Києві, реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_2
понесені судові витрати по оплаті
судового збору в сумі 243,60 грн..

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги,якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі,але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Савранський О. А.