ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2014 року

м.
Фастів

Фастівський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді –Зуй Т.С.,

при секретарі – Антощенко Г.М.,

за участю:          представника ДВС
– ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Фастів Київської області
скаргу ОСОБА_2 про скасування постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження державного виконавця
Попіки А.С. та зобов’язати начальника
відділу державної виконавчої служби
Фастівського МРУЮ винести постанову
про відкриття виконавчого провадження,
-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з скаргою на
дії відділу державної виконавчої
служби Фастівського міськрайонного
управління юстиції посилаючись на те,
що 08.04.2013 року отримав постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження, яка була оскаржена до
начальника ВДВС Фастівського МРУЮ.
25.07.2014 за результатами розгляду скарги,
начальник надав письмову відповідь, в
якій повідомив, що державна виконавча
служба не визнає недостовірною
інформацію, зазначену в позовній заяві
від 20.07.2010 року, яка міститься у
цивільній справі №2-1806/2010. З даною
постановою та відповіддю начальника
ДВС скаржник не погоджується, вважає їх
незаконними та такими, що підлягають
скасуванню.

В попередніх судових засіданнях
скаржник вимоги скарги підтримав і
пояснив, що постанова про відмову у
відкритті виконавчого провадження
винесена з порушенням закону, а саме:

Державний виконавець Попіка А.С. в
постанові від 05.03.2013р. не зазначила
інші, передбачені законом обставини, що
виключають здійснення виконавчого
провадження не вказала закон, яким
передбачено підстави відмови в її
редакції, послалась на інші, не
передбачені ЗУ Про виконавче
провадження підстави - « відсутність
заходів примусового виконання
рішення».

В своїй письмовій відповіді від 25.07.2014,
начальник ВДВС Фастівською МРУЮ ОСОБА_3
з посиланням на п.6 ст.17 Закону, як на
підставу у відмові в задоволенні
скарги, зазначив, що державна виконавча
служба не визнає недостовірною
інформацію,зазначену в позовній заяві
від 20.07.2010 яка міститься у цивільній
справі № 2-1806/2010».

Представник відділу державної служби
проти вимог скарги заперечувала і
пояснила, що постанова про відмову у
відкритті виконавчого провадження
винесена у відповідності до норм ЗУ
“Про виконавче провадження”. Просить
скаргу залишити без задоволення.

Зацікавлена особа ОСОБА_4 в
судове засідання не з’явилась,
повідомлена вчасно та належним чином,
про причину неявки не повідомила.

Заслухавши учасників судового процесу,
дослідивши докази по справі суд, вважає
скарга підлягає задоволенню.

Так, матеріалами справи встановлено, що
відповідно до виконавчого листа
№2/1027/172/2012.від 07.02.2013 року виданого
Фастівським міськрайонним судом за
заявою ОСОБА_2 про спростування
недостовірної інформації, державним
виконавцем 05.03.2013 року, винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження у зв»язку з
відсутністю заходів примусового
виконання рішення, відповідно до п.8 ст.
26 ЗУ «Про виконавче провадження».

08.04.2013 року ОСОБА_2 отримав
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження.

20.04.2013 року постанова про відмову у
відкритті виконавчого провадження
була оскаржена до начальника ВДВС
Фастівського МРУЮ.

25.07.2014 року начальником відділу
державної виконавчої служби
Фастівського МРУЮ, надіслано листа з
посиланням на ст. 17 ЗУ «Про виконавче
провадження», в якому зокрема
зазначено, що державна виконавча
служба не визнає недостовірною
інформацію,зазначену в позовній заяві
від 20.07.2010 яка міститься у цивільній
справі № 2-1806/2010.

Відповідно до ст. 1, 7 Закону
України «Про державну виконавчу
службу», завданням державної
виконавчої служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом.
Працівник органу державної виконавчої
служби зобов'язаний сумлінно
виконувати службові обов'язки, не
допускати в своїй діяльності порушення
прав громадян та юридичних осіб,
гарантованих Конституцією України та
законами України.

З положень ст. 6 Закону України "Про
виконавче провадження" вбачається, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до положень ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження",
якою визначено обов'язки державного
виконавця, державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Доводи представника ДВС про
те, що вказаний виконавчий лист не
підлягає виконанню у примусовому
порядку, суд вважає неправомірним.

Так, умови і порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначаються Законом України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до положень ст. 17 ЗУ «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень державною виконавчою
службою здійснюється на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

Згідно п. 1 ч. 2 цієї ж статті ЗУ «Про
виконавче провадження» відповідно до
цього Закону державною виконавчою
службою підлягають виконанню такі
виконавчі документи виконавчі листи,
що видаються судами.

Відповідно до вимог ст. 14 ЦПК України
судові рішення (рішення суду та ухвали),
що набрали законної сили, обов'язкові
для всіх органів державної влади і
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій,
посадових чи службових осіб та
громадян і підлягають виконанню на
всій території України, а у випадках,
встановлених міжнародними договорами,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, - і за її
межами. Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 208 ЦПК України судові
рішення викладаються у таких формах: 1)
ухвали; 2) рішення; 3) постанови.

Таким чином за умов, що наданий ОСОБА_2
виконавчий документ відповідає
вимогам ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження», він підлягає
примусовому виконанню в порядку
встановленому ЗУ «Про виконавче
провадження».

З доводами представника ДВС про те, що
державний виконавець дотримався вимог
п. 8 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження»
при прийнятті постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження,
посилаючись на відсутність у
виконавчому листі відомостей щодо
примусового порядку його виконання, не
можна погодитись з таких підстав.

Частиною 1 статті ст. 26 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачені підстави для відмови у
відкритті виконавчого провадження.

З постанови державного виконавця від
05.03.2013 р. про відмову у відкритті
виконавчого провадження вбачається, що
підставою для відмови у відкритті
провадження є п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про
виконавче провадження».

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче
провадження» державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі наявності інших
передбачених законом обставин, що
виключають здійснення виконавчого
провадження.

Так, державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі пропуску встановленого строку для
пред'явлення виконавчих документів до
виконання; неподання виконавчого
документа, зазначеного у статті 17
Закону про виконавче провадження;
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом; наявності
інших, передбачених законодавством,
обставин, які виключають можливість
здійснення виконавчого провадження
тощо (стаття 26 Закону про виконавче
провадження). До інших обставин, що
можуть бути підставою для відмови у
відкритті виконавчого провадження,
можна віднести, наприклад, звернення за
виконанням рішення Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України з
порушенням вимог статей 35, 36 Закону
України від 24 лютого 1994 року № 4002-ХІІ
«Про міжнародний комерційний
арбітраж» щодо попереднього звернення
стягувача до компетентного суду з
клопотанням про визнання й виконання
рішення зазначеного третейського суду.

Наведені обставини містяться в п. 21
постанови № 6 від 07 лютого 2014 року
Пленуму Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах», проте
постанова державного виконавця їм не
відповідає.

Крім того, рішення суду від 24.09.2012 року
та виконавчий лист виданий як на
підставу примусового виконання
вказаного рішення містить
зобов.язання ОСОБА_4 в межах місячного
строку з дати вступу рішення по
цивільній справі №2/1027/172/2012 за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про спростування
недостовірної інформації в законну
силу скласти, власноручно підписати та
подати до Фастівського міськрайонного
суду Київської області для приєднання
до матеріалів цивільної справи
№2-1806/2010, а нотаріально завірену копію
своєї заяви в цивільну справу
№2/1027/172/2012, що спростовує посилання
представника ДВС на те, що виконавчий
документ не містить відомості щодо
зобов'язання боржника здійснити певні
дії або утриматися від їх здійснення.

Разом з тим посилання начальника ДВС в
його листі від 25.07.2014 року про те, що
державна виконавча служба не визнає
недостовірною інформацію,зазначену в
позовній заяві від 20.07.2010 яка міститься
у цивільній справі № 2-1806/2010 не можуть
бути прийняті судом, як підстава для
відмови у відкритті виконавчого
провадження, оскільки в рішенні суду та
у виконавчому документі крім визнання
неправомірною інформацію зобов’язано
гр.. ОСОБА_4 спростувати недостовірну
інформацію і вказано яким чином
вчинити вказану дію.

За такими обставинами суд дійшов
висновку про те, що державним
виконавцем неправильно розтлумачено п.
8 ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження» про те, що відсутність у
виконавчому листі відомостей про
примусовий порядок її виконання є
правовою підставою для винесення
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведене, суд вбачає
порушення чинного законодавства в діях
Державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Фастівського міськрайонного
управління юстиції при винесенні
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження та у листі
начальника ВДВС від 25.07.2014р.

Керуючись ст.ст.383-387 ЦПК України, на
підставі ст.ст.1,2,8,11,12,47-51 ЗУ „Про
виконавче провадження”,суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними постанову
державного виконавця ВДВС
Фастівського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_5 щодо відмови
у відкритті виконавчого провадження
від 05.03.2013 року.

Скасувати постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
від 05.03.2013 року.

Визнати неправомірним лист
від 25.07.2014 року та дії начальника ВДВС
Фастівського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_3. щодо
відмови у задоволенні скарги на
постанову державного виконавця про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 05.03.2013 року.

Зобов»язати начальника ВДВС
Фастівського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_3. винести
постанову про відкриття виконавчого
провадження на виконання виконавчого
листа Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 24 вересня
2012р., справа № 2/1027/172/12, виданого 07
лютого 2013р. та повідомити у місячний
строк з дня відкриття заявника та суд
про виконання ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Фастівський міськрайонний суд шляхом
подачі в 5-денний строк з дня
проголошення ухвали апеляційної
скарги.

СУДДЯ

Т.С.Зуй