Справа № 401/3494/14-ц ; 2/401/1324/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2014 року Світловодський
міськрайонний суд Кіровоградської
області в складі: головуючого - судді
Гармаш Т.І., при секретарі - Липко О.А,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Світловодську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Обласного комунального виробничого
підприємства «Дніпро-Кіровоград» про
визнання незаконним наказу про
припинення трудового договору,
визнання недійсним запису у трудовій
книжці про звільнення, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до
Обласного комунального виробничого
підприємства «Дніпро-Кіровоград» та з
урахуванням уточнень позовних вимог
просить суд визнати незаконним наказ №
77-кс від 24.06.2014 року про
припинення трудового договору, визнати
недійсним запис № 36 від 01.07.2014 року у
трудовій книжці про звільнення за п.1
ст. 40 КЗпП України у зв'язку із
скороченням штату працівників,
поновити її на роботі, зробивши
відповідний запис у трудовій книжці та
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 01.07.2014 року по день
поновлення на роботі та стягнути з
відповідача моральну шкоду у розмірі
5000 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
вона працювала охоронником відділу
безпеки та охорони СВКГ ОКВГ «Дніпро-
Кіровоград». Наказом від 24.06.2014 року
була звільнена з роботи у зв'язку із
скороченням штату.

Вважає своє звільнення незаконним з
тих підстав, що її не було попереджено
про наступне вивільнення та не
ознайомлено із наказом про звільнення
з посади. Про те що відбувається
звільнення вона дізналась від
співробітників у приватних розмовах.

Вважає, що запис причини формулювання у
її трудовій книжці відрізняється від
запису в наказі про звільнення, що, на
думку позивача, є порушенням
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників.

Також у позивачки виникає сумнів у
легітимності наказів від 22.04.2014 року №
229 та № 77-кс-, із-за
невідповідності підпису генерального
директора Р. Ілик на вказаному наказі.

У судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали
у повному обсязі просили їх
задовольнити, посилаючись на обставини
та на докази, що їх стверджують.

Представник відповідача позов не
визнав у повному обсязі та у своїх
запереченнях пояснив, що звільнення
позивачки відбулось у точній
відповідності із чинним
законодавством. Пояснив, що у зв'язку із
виконанням завдань щодо часткової
мобілізації підприємство було
зобов'язане вжити заходи спрямовані на
посилення охорони об'єктів
підприємства та укласти договір
охорони з підрозділами УМВС, у зв'язку
із чим відбулися зміни в організації
виробництва та праці, та скорочення
штату працівників. Загалом по
підприємству було скорочено 32 штатні
одиниці охоронників служби охорони у
тому числі була скорочена посада, яку
займала позивач. Позивач була
повідомлена про майбутнє звільнення,
проте відмовилась від підпису про
ознайомлення, про що складено акт. З
наказом про звільнення позивача
ознайомлено. У зв'язку із відмовою
позивача від підпису в ознайомленні з
наказом був складений відповідний акт.

Заслухавши доводи сторін, з'ясувавши
обставини справи, перевіривши докази,
суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була
прийнята в службу охорони охоронником
09.09.2011 року згідно наказу № 10 від 09.09.2011
року (а.с.9).

Відповідно до наказу № 77-кс від
24.06.2014 року ОСОБА_1 була звільнена з
посади охоронника відділу безпеки та
охорони Світловодського ВКГ
відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП у зв'язку із
скороченням штату працівників (а.с.81).

Скорочення штату працівників
відбулось на підставі наказу № 229 від 22
квітня 2014 року у зв'язку з необхідністю
внесення істотних змін в організацію
виробництва та праці (а.с.83). Зазначеним
наказом про наступне вивільнення були
попереджені охоронники служби охорони
відділу безпеки та охорони
Світловодського ВКГ у тому числі і
позивач ОСОБА_1

Встановлено, що внесення змін в
організацію виробництва та праці було
зумовлено посиленням охорони в умовах
надзвичайного та особливого періоду,
що підтверджується листом
департаменту житлово-комунального
господарства Кіровоградської ОДА
(а.с.89), службовою запискою начальника
відділу з безпеки та охорони (а.с.95)
договором на здійснення
внутрішньо-об'єктного режиму (а.с.90-92),
договором охорони (а.с.125), витягом із
штатного розкладу (а.с.50,51) .

Актом, затвердженим директором СВКГ
ОКВП 30.04.2014 року, складеним начальником
служби охорони ОСОБА_2, інженером СКЗ
ОСОБА_3, пров. інженером-технологом ДВС
ОСОБА_4 підтверджується, що ОСОБА_1
відмовилась ознайомитись під
особистий підпис з наказом № 229 від
22.04.2014 року «Про скорочення штату
працівників» та попередження про
звільнення (а.с.86).

Актом від 02.07. 2014 року, складеним
начальником служби охорони ОСОБА_2,
інженером СКЗ ОСОБА_3 та медичною
сестрою ОСОБА_5 підтверджується, що
02.07.2014 року ОСОБА_1 відмовилась
ознайомитись з наказом про звільнення
№ 77-кс від 24.06.2014 року під особистий
підпис, а також в журналі обліку
трудових книжок.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що 30.04.2014
року працівників служби охорони
запросили до актової зали, де вони були
ознайомлені з наказом про скорочення
штату та попереджені про майбутнє
звільнення. Повідомлена була також і
позивач ним особисто по телефону.
Оскільки, ОСОБА_1 30.04.2014 року була
працювала, то він дозволив їй залишити
пост на дві години та приїхати на збори.
Проте, позивач не побажала бути
присутньою на зборах. У зв'язку з цим
він разом з ОСОБА_3 та представником
профспілки виїхали на пост, де
працювала позивач, та ознайомили її з
наказом про скорочення штату, але від
підпису ОСОБА_1 відмовилась, про що був
складений акт. Пояснив також, що у своїй
пояснювальній записці на ім'я
генерального директора він помилково
вказав місце розташування посту, де
працювала ОСОБА_1 30.04.2014 року, а саме вул.
Паркова, 2 замість Обсерваторна.

Вказані обставини підтвердила також
свідок ОСОБА_3 та крім цього суду
пояснила, що всі працівники були
ознайомлені з наказом про звільнення у
день їх звільнення, тобто 1 липня 2014
року та отримали трудові книжки ОСОБА_1
з'явилась лише 2 липня 2014 року. У цей
день їй була надана копія наказу 77-кс
від 24.06.2014 року про звільнення у вигляді
витягу з електронної бази, з яким вона
відмовилась знайомитись під особистий
підпис, про що був складений акт.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що з 30
квітня на 1 травня 2014 року ОСОБА_1
працювала на об'єкті № 7, що знаходиться
на вулиці Обсерваторна. Пояснила також,
що начальник служби охорони 30.04.2014 року
запрошував усіх працівників для
ознайомлення з наказом.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що вони
працювали у колективі разом із ОСОБА_1 30
квітня 2014 року їх повідомили, що у
зв'язку із недостатністю фінансування
їх служба буде скорочена та їм
запропонували перейти у фірму
«Бомонд». Він особисто підписав
документ про ознайомлення. ОСОБА_1 на
зборах не була присутня, оскільки
працювала, а саме на посту № 2, що біля
шлюзу.

Згідно до п.19 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 року
№ 9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів» (із змінами),
розглядаючи трудові спори, пов'язані із
звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України,
суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у
відповідача мали місце зміни в
організації виробництва і праці,
зокрема ліквідація, реорганізація або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників, чи
додержано власником або уповноваженим
ним органом норм законодавства, що
регулюють вивільнення працівника, які
є докази щодо змін в організації
виробництва і праці, про те, що
працівник відмовився від переведення
на іншу роботу, або що власник або
уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника з його
згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи був він
попереджений за 2 місяці про наступне
вивільнення.

Беручи до уваги докази у їх сукупності
суд, вважає, що дійсно мало місце
скорочення штату працівників по
Світловодському ВКГ ОКВП
«Дніпро-Кіровоград».

Статтею 42 КЗпП України передбачено, що
при скороченні чисельності чи штату
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.
При рівних умовах продуктивності праці
і кваліфікації перевага в залишенні на
роботі надається, особам, перелік яких
визначений пунктами 1-9 частини другої
зазначеної статті.

Перевіряючи вказану обставину суд
встановив, що позивач ОСОБА_1 не
зазначає доказів, які б свідчили про її
переважне право на залишення на роботі.

Частиною 1 статті 43 КЗпП України,
передбачено, що розірвання трудового
договору з підстав, передбачених
пунктами 1 (крім випадку ліквідації
підприємства, установи, організації), 2 -
5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього
Кодексу, може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Довідкою первинної профспілкової
організації ОКВП «Дніпро-Кіровоград»
(а.с.124) стверджується, що при розгляді
подання адміністрації підприємства
про надання згоди на звільнення
працівників у зв'язку із скороченням
посад охоронників служби охорони
відділу безпеки та охорони
Світловодського ВКГ, правомірність
звільнення ОСОБА_1 не розглядалась, у
зв'язку із тим, що вона не була членом
профспілкової організації.

З довідки (а.с.123) вбачається, що по
Світловодському ВКГ ОКВП
«Дніпро-Кіровоград» станом на 01.07.2014
року була вакантною посада слюсаря
аварійно-відновлювальних робіт 4
розряду, для якої потрібний стаж роботи
слюсарем не менше одного року, та
відповідні навики.

Розрахунковим листком за
червень-липень 2014 року (а.с.98)
підтверджується факт проведення
розрахунку з позивачем ОСОБА_1

В обгрунтування позовних вимог позивач
ОСОБА_1 зазначає, що при її звільненні
відповідач не дотримався вимог закону
щодо попередження її за два місяці про
наступне вивільнення, та не ознайомив
її з наказом про звільнення.

Даючи оцінку доказам, суд вважає, що
доводи позивача у цій частині повністю
спростовуються наданими відповідачем
актами, які свідчать про небажання
позивача ОСОБА_1 знайомитись з
наказами, а також поясненнями свідків
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які повністю
підтверджують факти відмови позивача
від ознайомлення з наказами про
скорочення штату працівників та про
звільнення.

Крім цього позивач ОСОБА_1 піддає
сумніву вказані накази стосовно їх
легітимності із-за невідповідності на
них підпису керівника.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для справи і щодо яких у
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч вимогам зазначеної статті
позивач не надала доказів, які б
підтверджували зазначені нею
обставини.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, оцінивши
докази в їх сукупності, суд вважає що
позов не підлягає задоволенню у зв'язку
із недоведеністю порушень трудового
законодавства відповідачем під час
звільнення з роботи позивача ОСОБА_1

На підставі ст. 88 ЦПК України, у зв'язку
із відмовою у задоволенні позову
позивача, який звільнений від сплати
судового збору, судові витрати
компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного та ст.ст. 40, 42, 43
КЗпП України, керуючись ст.ст.
10,11,209,212,214-215,217,218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до Обласного
комунального виробничого підприємства
«Дніпро-Кіровоград» про визнання
незаконним наказу про припинення
трудового договору, визнання недійсним
запису у трудовій книжці про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди - відмовити у повному
обсязі.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Світловодський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів після його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду :

Т.І.Гармаш