Справа № 520/7648/14-ц
Провадження № 2/520/5022/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді Луняченко В.О.

при секретарі - Лазнікові І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності на 1/3 частку
квартири в порядку спадкування за
законом,

ВСТАНОВИВ:

25.06.14 року позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
права власності на 1/3 частку квартири
в порядку спадкування за законом, в
якому просить визначити розмір часток
у квартирі АДРЕСА_1, загальною площею
62,4 кв.м жилою 37,0 кв.м. яка належить на
праві приватної спільної сумісної
власності на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 25.09.1996
року ОСОБА_1 та членам його сім'ї
ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_2, по 1/3 частині за кожним та
визнати за ОСОБА_1 право власності у
порядку спадкування на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4.

Свій позов ОСОБА_1 мотивував тим, що на
підставі розпорядження органу
приватизації за № 85147 від 25 вересня 1996
року ОСОБА_1, було видане Свідоцтво про
право власності на житло 25 вересня 1996
року, а саме: на квартиру АДРЕСА_1.
Вищезазначена квартира належить на
праві спільної сумісної власності:
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2. 26 листопада 2008
року помер син позивача ОСОБА_4. Після
його смерті відкрилась спадщина у
вигляді 1/3 частини вищезазначеної
квартири, спадкоємцями першої черги
після смерті ОСОБА_4 є позивач та
відповідачі по справі. Вступити у права
спадкування позивач не в змозі
оскільки не встановлені частки у
квартирі, що стало причиною для
звернення до суду, про що свідчить лист
державного нотаріусу Третьої Одеської
державної нотаріальної контори А.О.
Ставнійчук від 08.11.13 року.

Позивач ОСОБА_1 до суду надав заяву, в
якій позов підтримує та просить його
задовольнити та слухати справу за його
відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
надали до судового засідання заяви
щодо визнання позову в повному обсязі
та не проти його задоволення, а також
просять справу розглядати за їх
відсутністю.

Оскільки у справі достатньо доказів
про взаємовідносини сторін, то суд
вважає за можливе розглянути справу у
відсутності сторін на підставі наявних
у справі доказів.

Суд, ознайомившись та дослідивши
матеріали справи, надані докази, вважає
позов підлягаючим задоволенню, з
наступних встановлених фактичних
обставин по справі.

Правовідносини між сторонами по справі
є цивільно-правовими та урегульовані
положеннями ЦК України.

На підставі розпорядження органу
приватизації за № 85147 від 25 вересня 1996
року ОСОБА_1, було видане Свідоцтво про
право власності на житло 25 вересня 1996
року, а саме: на квартиру АДРЕСА_1.
Вищезазначена квартира належить на
праві спільної сумісної власності:
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2. Зазначене право
власності зареєстровано в КП «ОМЮТІ та
РОН» 24.02.1997 року за №217 пр стр166 реєстр73.
У зв'язку зі смертю сина ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач звернувся
до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, однак не зміг
оформити спадкові права оскільки у
квартирі не визначені долі.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у
разі виділу частки з майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду .

У зв`язку з тим, що при приватизації
квартири між сторонами була відсутня
домовленість про визначення часток в
праві спільної сумісної власності
вважається, що їх частки є рівними,
тобто по 1/3 у кожного.

З обліком викладеного суд визнає
документально підтвердженим факт про
те, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 належить спірне
приміщення в рівних частках, по 1/3
частині квартири кожному.

Згідно до положень ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 355 ч.2 ЦК України, майно
може належати особам на праві
спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності.

Згідно з вимогами ст. 356 ЦК України,
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Положення ст. 357 ч.1 ЦК України наголошує
на те, що частки у праві спільної
часткової власності вважаються
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю співвласників або
законом.

З положень ст. 370 ЦК України у разі
виділу частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду

На підставі ст. 364 ч.1 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України У першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народженні після його смерті, той з
подружжя,який його пережив та батьки.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або законом.

Положенням ст. 1218 ЦК України
передбачено, що до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися в
наслідок його смерті.

Згідно з ст. 328 ЦК України право
власності набувається в порядку,
визначеному законом, та на підставах не
заборонених законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Суд, виконавши всі вимоги
цивільно-процесуального законодавства
і всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Суд, розглянувши справу повно,
всебічно, об'єктивно та неупереджено,
дійшов до висновку, що позовні вимоги
позивача заявлені правомірно,
відповідно до діючого законодавства
України та без його порушень.

На підставі викладеного і керуючись ст.
ст. 15, 16, 355,356,357, 364,368, 370,1218,1220,1222,1223,1226 ЦК
України, ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 130, 209, 212, 213, 214,
215, 223, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
права власності на 1/3 частку квартири
в порядку спадкування за законом -
задовольнити.

Визначити розмір часток у квартирі
АДРЕСА_1, загальною площею 62,4 кв.м, жилою
площею 37,0 кв.м., яка належить на праві
приватної спільної сумісної власності
на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 25.09.1996 року
ОСОБА_1 та членам його сім'ї ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1, по 1/3
частині за кожним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 62,4 кв.м, жилою площею 37,0 кв.м в
порядку спадкування за законом після
смерті сина ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Київський
районний суд м. Одеси шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Суддя
Луняченко В. О.