Дата документу 07.10.2014
Справа № 334/1801/14-ц
Провадження № 2/334/1232/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Колесник С.Г.,

при секретарі Манюхіні О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна», треті особи: Відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області, приватний
нотаріус Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_2 про
визнання виконавчого напису нотаріуса
таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до
ТОВ «ОТП Факторинг» про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню, вказавши в
позовній заяві, що 12.12.2008 р. між ЗАТ «ОТП
Банк» та ним був укладений кредитний
договір №ML201/364/2007, згідно з умовами
якого він отримав кредитні ресурси в
сумі 81 000 доларів США, строком до 12.12.2034
р. В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
Банком та ОСОБА_1 було укладено
іпотечний договір №PLM-201/364/2007 та в
подальшому укладено додатковий
договір №1 до договору іпотеки, за яким
предметом договору є нежиле
приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 52,8
кв.м.

26.06.2009 р. приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_2 було вчинено виконавчий
напис, зареєстровано в реєстрі за №3929,
яким запропоновано звернути стягнення
на нежиле приміщення АДРЕСА_1 загальною
площею 52,8 кв.м, яке належить на праві
власності ОСОБА_1

Згідно виконавчого напису було
запропоновано звернути стягнення на
предмет іпотеки за невиконання
зобов'язань перед ЗАТ «ОТП Банк» за
кредитним договором від 12.12.2008 р. Також
було запропоновано за рахунок
заставленого майна задовольнити
вимоги ЗАТ «ОТП Банк» у розмірі
заборгованості, з яких сума
заборгованості по кредиту - 77981,00,74
доларів США; сума
простроченої/нарахованої
заборгованості по процентам - 5932,76
доларів США; пеня - 40709,80 грн., а також
стягнути витрати по вчиненню
виконавчого напису у сумі 1 700 грн.

Позивач вважає, що відсутні докази, які
підтверджують безспірність
заборгованості за кредитним договором
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання, бо сума
заборгованості за кредитним договором
не відповідає тим сумам, які вказані в
досудовій вимозі, отриманою боржником.
Тому просить визнати виконавчий напис
№3929 від 26.06.2009 р., вчинений приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_2 про
звернення стягнення на нежиле
приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 52,8
кв.м, яке належить на праві власності
ОСОБА_1, таким що не підлягає виконанню.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому
засіданні підтримав доводи вказані в
позові, наполягав на їх задоволені в
повному обсязі

Представник відповідача ТОВ «ОТП
Факторинг» заперечувала проти позову,
просила в його задоволенні відмовити
через пропуск позивачем строку
звернення до суду у відповідності до
ст..267 ЦК України, про що надала письмові
заперечення.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
розглянувши матеріали справи, оцінивши
та дослідивши у сукупності докази у
справі, приходить до висновку, що в
задоволенні позову необхідно
відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 12.12.2008 р. між ЗАТ
«ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір №ML201/364/2007, згідно з
умовами якого останній отримав
кредитні ресурси в сумі 81 000 доларів
США, строком до 12.12.2034 р. В забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між Банком та ОСОБА_1 було
укладено іпотечний договір №PLM-201/364/2007
та в подальшому укладено додатковий
договір №1 до договору іпотеки, за яким
предметом договору є нежиле
приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 52,8
кв.м.

Відповідно ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі
невиконання зобов'язання
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Згідно ст. 12 Закону України «Про
іпотеку» у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, Іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання,
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду,: виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Підстави та порядок вчинення
нотаріусом виконавчого напису
регулюється ст. ст. 87-89 Закону України
«Про нотаріат», ст. 35-37 Закону України
«Про іпотеку» та ст. ст. 282-287 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом МЮ від 03.03.2004 року №20/5.

Згідно до Постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження переліку
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів» від
29.06.1999 р., для одержання виконавчого
напису подаються: оригінал нотаріально
посвідченої угоди, що передбачає право
звернення стягнення на заставлене
майно; документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

26.06.2009 р. приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_2 було вчинено виконавчий
напис, зареєстрований в реєстрі за №3929,
яким запропоновано звернути стягнення
на нежиле приміщення АДРЕСА_1 загальною
площею 52,8 кв.м., яке належить на праві
власності ОСОБА_1

Зазначене нежитлове приміщення на
підставі договору іпотеки №PLM-201/364/2007,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_4 за р.№3907 від 12.12.2007 року,
передане в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк».

За рахунок заставленого майна, було
запропоновано задовольнити вимоги ЗАТ
«ОТП Банк» у розмірі заборгованості, з
яких сума заборгованості по кредиту -
77981,00,74 доларів США; сума
простроченої/нарахованої
заборгованості по процентам - 5932,76
доларів США; пеня - 40709,80 грн., а також
стягнути витрати по вчиненню
виконавчого напису у сумі 1 700 грн.

Виконавче провадження № 13836728 з
примусового виконання виконавчого
напису №3929 від 26.06.2009 року перебуває на
виконанні у державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області.

Ухвалою Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 04.05.2012
року замінено стягувача ПАТ «ОТП
Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у
виконавчому провадженні.

Ст. 257 ЦК України передбачає, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до наданих відповідачем на
обґрунтування своїх заперечень
письмових доказів, вбачається, що 21.07.2009
року по виконавчому провадженню №
13836728 винесено постанову про відкриття
провадження з примусового виконання
виконавчого напису №3929 від 26.06.2009 року
та 31.07.2009 року державним виконавцем
складено акт опису та арешту
заставного майна, про що було
повідомлено ОСОБА_1, і вже 28.12.2009 року
державним виконавцем винесено
постанову про зупинення виконавчого
провадження на підставі п.7 ст.34 Закону
України « Про виконавче провадження», в
зв'язку з оскарженням боржником акту
опису та арешту в судовому порядку.

Отже позивач вже наприкінці 2009 року
був обізнаний про наявність
виконавчого напису приватного
нотаріуса ОСОБА_2

Крім того, в матеріалах наявна заява
представника позивача ОСОБА_1 за
договором про надання правових послуг
адвоката ОСОБА_5, за якою останній
ознайомився з виконавчим провадженням
з примусового виконання виконавчого
напису нотаріуса ОСОБА_2 від 30.09.2010 року.

Разом з тим, позовна заява про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким,
що не підлягає задоволенню подана до
Ленінського районного суду м.Запоріжжя
26.02.2014 року, тобто із спливом 3-річного
строку звернення до суду.

Таким чином, у зв'язку із спливом
позовної давності, у задоволенні
позову необхідно відмовити.

Посилання представника позивача про
те, що до вказаних правовідносин не
може бути застосований загальний
строк позовної давності у 3 роки, бо до
теперішнього часу дії з виконавчого
провадження тривають, судом не
приймаються, бо предметом позову є саме
виконавчий напис нотаріуса, який мав
місце 26.06.2009 року, а не дії, пов'язані з
виконавчим провадженням.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 212- 215, 218,
224 ЦПК України, ст.ст.261,267 ЦК України,
ст.ст. 87, 88, 89 Закону України «Про
нотаріат», ст. ст.12, 33, 35-37 Закону України
«Про іпотеку», Інструкція «Про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України», суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна», треті особи: Відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області, приватний
нотаріус Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_2 про
визнання виконавчого напису нотаріуса
таким, що не підлягає виконанню
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особа, без участі якої було
постановлено рішення, має право подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя:
Колесник С. Г.