Ухвала іменем україни 29 жовтня 2014
року м. КиївСуддя
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Умнова О.В., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 5 грудня 2013 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_2, третя особа: комунальне
підприємство «Маріупольське бюро
технічної інвентаризації»

в с т а н о в и в :

У вересні 2006 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3
про визнання недійсним укладеного 25
грудня 2003 року ОСОБА_5 від імені ОСОБА_4
і ОСОБА_3 договору дарування квартири
АДРЕСА_1.

Позов мотивовано тим, що вказана
угода була посвідчена приватним
нотаріусом ОСОБА_7 на прохання
позивачів для переоформлення на ОСОБА_3
права власності на квартиру з метою
приховати дане майно від намагання
злочинців ним заволодіти. Позивачі
посилалися на фіктивність даної угоди,
оскільки вона була укладена без наміру
утворення юридичних наслідків.

У жовтні 2007 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, в якому просила визнати
за нею право власності на квартиру
АДРЕСА_1 з тих підстав, що вказану
квартиру їй подарував ОСОБА_5 25 грудня
2003 року, вона виконала у даній квартирі
капітальний ремонт, після чого ОСОБА_4
та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом
про визнання договору дарування
фіктивним. У жовтні 2007 року ОСОБА_4
зареєструвала в Маріупольському бюро
технічної інвентаризації за собою
право власності на спірну квартиру на
підставі рішення третейського суду і
таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не
визнають за нею права власності на дану
квартиру.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 18
грудня 2007року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5
залишено без розгляду з підстав,
передбачених п. 5 ч. 1 ст. 207
ЦПК України. Зустрічний позов ОСОБА_3
відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК
України виділено у самостійне
провадження.

У грудні 2008 року ОСОБА_4 подала
зустрічний позов, вимоги якого
уточнила в ході розгляду справи та
просила визнати недійсними
довіреність від 24 квітня 2003 року,
посвідчену від її імені нотаріусом
Другої Маріупольської державної
нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_5, та
договір дарування квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, що діяв
від імені ОСОБА_4; усунути
перешкоди в користуванні та
розпорядженні спірною квартирою,
зобов'язавши комунальне підприємство
«Маріупольське бюро технічної
інвентаризації» поновити в реєстрі
прав власності на нерухоме майно
реєстрацію спірної квартири на її ім'я
і видати правовстановлюючі документи
на квартиру.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 30
грудня 2010 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 26 травня 2011 року, позов
ОСОБА_3 задоволено. Визнано за нею право
власності на спірну квартиру.
Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено
частково. Визнано недійсною
довіреність від імені ОСОБА_4,
посвідчену 24 квітня 2003 року нотаріусом
Другої Маріупольської державної
нотаріальної контори. У задоволенні
іншої частини вимог зустрічного позову
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 травня 2012 року
рішення судів попередніх інстанцій
скасовано з передачею справи до
місцевого суду на новий розгляд.

У серпні 2012 року ОСОБА_4 подала до суду
уточнену позовну заяву, в якій,
посилаючись на те, що не оформляла та не
підписувала довіреність від 24 квітня
2003 року на ім`я ОСОБА_5 і не
уповноважувала його розпоряджатися
спірною квартирою, що договір
дарування був укладений без її відома і
внаслідок зговору ОСОБА_3 і ОСОБА_5,
просила визнати недійсними зазначені
довіреність і договір дарування,
визнати за нею право власності на
квартиру, усунути перешкоди у
користуванні та розпорядженні нею,
зобов'язати КП «МБТІ» поновити в
реєстрі прав власності на нерухоме
майно реєстрацію спірної квартири на
її ім`я та видати правовстановлюючі
документи.

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернулася з
додатковим позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 і ОСОБА_2, який
мотивувала тим, що під час розгляду
даної справи спірна квартира, на
підставі ухвали Жовтневого районного
суду м. Маріуполя
Донецької області від 6 квітня 2009 року
про визнання мирової угоди між ОСОБА_3
та ОСОБА_6, була переоформлена на батька
ОСОБА_3 - ОСОБА_6, який за фіктивним
договором купівлі-продажу від 6 грудня
2011 року продав квартиру ОСОБА_2
Зазначила, що незаконними діями
відповідачів їй завдано матеріальні
збитки, оскільки 22 грудня 2003 року вона
уклала договір оренди спірної квартири
з ТОВ «Азов Бюро Груп» з щомісячною
орендною платою в сумі, еквівалентній
1000 доларів США. Просила, крім заявлених
позовних вимог, також витребувати із
чужого незаконного володіння
ОСОБА_2 зазначену квартиру; стягнути на
її користь в рахунок відшкодування
упущеної вигоди з ОСОБА_3 - 482 241,67 грн,
ОСОБА_6 - 247 783 грн і ОСОБА_2 - 149 205,33 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 30
вересня 2013 року у задоволенні
первісного позову відмовлено.
Зустрічний позов задоволено частково.
Визнано недійсною довіреність, видану
від імені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_5,
посвідчену 24 квітня 2003 року нотаріусом
Другої державної Маріупольської
нотаріальної контори. У задоволенні
іншої частини зустрічного позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 5 грудня 2013 року рішення
місцевого суду в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_4 скасовано
з ухваленням в цій частині нового
рішення про часткове задоволення
зустрічного позову. Визнано недійсним
договір дарування квартир АДРЕСА_1,
укладений 25 грудня 2003 року між
ОСОБА_5, який діяв за нотаріально
посвідченою 24 квітня 2004 року
довіреністю від імені ОСОБА_4, та ОСОБА_3
Витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
квартиру АДРЕСА_1. У задоволенні іншої
частини зустрічних позовних вимог
відмовлено. В іншій частині рішення
суду першої інстанції залишено без
змін. Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_2, не погоджуючись з даним
рішенням суду апеляційної інстанції
подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального права
просить його скасувати із залишенням в
силі рішення місцевого суду. При цьому,
у касаційній скарзі ставить питання
про поновлення строку на касаційне
оскарження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 325 ЦПК України
касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили рішенням (ухвалою)
апеляційного суду. У разі пропущення
зазначеного строку з причин, визнаних
поважними, суддя касаційної інстанції
за заявою особи, яка подала скаргу, може
поновити цей строк.

Оскільки зі змісту касаційної скарги
та матеріалів, доданих до неї
вбачається, що строк на касаційне
оскарження пропущено з поважних
причин, то він підлягає поновленню.

Разом з тим, дослідивши подані
заявником матеріали вважаю, що у
відкритті касаційного провадження
слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

З матеріалів касаційної скарги та
змісту оскаржуваного рішення суду
апеляційної інстанції вбачається, що
скарга є необґрунтованою, оскільки
викладені в ній доводи не дають підстав
для висновків щодо його незаконності
та неправильності. Обставини, на які
посилається заявник не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку
законності та обґрунтованості рішення
місцевого суду. Належним чином
перевірив встановлені судом фактичні
обставини справи з урахуванням
зібраних доказів та дійшов правильного
висновку про наявність правових
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_4 про визнання недійсним договору
дарування квартири та її витребування
з чужого незаконного володіння, у
зв'язку із чим обґрунтовано рішення
місцевого суду в частині відмови у
задоволенні даних вимог та вирішив їх
по суті.

Спірна квартира вибула з власності
ОСОБА_4 не з її волі і таку угоду,
зокрема договір-купівлі продажу від 6
грудня 2011 року, вона не схвалювала, що є
підставою для витребування майна з
чужого незаконного володіння.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при вирішенні
даної справи судом апеляційної
інстанції не вбачається.

Крім того, рішення апеляційного суду
Донецької області від 5 грудня 2013 року
вже було предметом касаційного
розгляду за касаційною скаргою ОСОБА_3,
яка оскаржувала дане рішення саме в
частині задоволення вимог ОСОБА_4 про
визнання договору дарування квартири
недійсним та витребування спірного
майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 червня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено.
Рішення апеляційного суду Донецької
області від 5 грудня 2013 року залишено
без змін.

В ході касаційного розгляду справи
суд дійшов висновку про правильність
висновків апеляційного суду щодо
задоволення вимог ОСОБА_4 в частині
визнання договору дарування квартири
недійсним та витребування спірного
майна з чужого незаконного володіння, у
зв'язку із чим, залишив ухвалене ним
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 325, 328 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне
оскарження рішення апеляційного суду
Донецької області від 5 грудня 2013 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою на рішення апеляційного суду
Донецької області від 5 грудня 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права
власності на квартиру, за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_2, третя особа: комунальне
підприємство «Маріупольське бюро
технічної інвентаризації» про
визнання недійсними довіреності та
договору дарування, визнання права
власності на квартиру, повернення
квартири, усунення перешкод у
користуванні квартирою, витребування
майна з чужого незаконного володіння,
зобов'язання поновити в реєстрі прав
власників нерухомого майна реєстрацію
квартири та видати правовстановлюючі
документи, відшкодування упущеної
вигоди.

Додані до касаційної скарги
матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В. Умнова