Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Мартинюка В.І.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О.,
Наумчука М.І.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом комунального
підприємства «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 17 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 19
листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року комунальне
підприємство «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації (далі - КП
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду»)
звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги, мотивуючи
вимоги тим, що відповідач є споживачем
житлово-комунальних послуг, які
надаються до АДРЕСА_1,
балансоутримувачем якого є комунальне
підприємство. Внаслідок неналежного
виконання відповідачем обов'язку щодо
оплати наданих послуг, за період із 1
лютого 2011 року по 1
березня 2013 року утворилася
заборгованість у розмірі 6 884, 74 грн, яку
позивач просив стягнути із боржника.
Крім того, просив застосувати наслідки
прострочення виконання грошового
зобов'язання, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК
України, та стягнути із ОСОБА_3
інфляційні втрати у розмірі 92, 92 грн та
3 % річних у розмірі 199, 83 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 17 червня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
19 листопада 2013 року, позов
задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3 на
користь КП «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду» 7 177, 49
грн у рахунок погашення заборгованості
за житлово-комунальні послуги.
Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_3 є власником
квартири АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 26
листопада 2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
балансоутримувач будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд (далі -
балансоутримувач) - власник або
юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом.

Рішенням Солом'янської районної у
місті Києві ради № 218 від 19 грудня 2007
«Про утворення комунальних
підприємств» створено КП «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Солом'янської
районної у м. Києві ради,
відповідно до п. 2 якого одночасно було
створено комунальне підприємство
сфери технічного обслуговування та
ремонту житлового фонду, а саме
комунальне підприємство «Батиївське»
(а.с.83).

Розпорядженням Солом'янської районної
у місті Києві державної адміністрації
№141 від 1 лютого 2008 року «Про
затвердження статуту Комунального
підприємства «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної у місті Києві
ради», було затверджено статут
КП «Дирекція» (а. с. 84).

Відповідно до рішення Київської
міської ради № 291/5678 від 23 червня 2011
року «Про деякі питання діяльності
комунальних підприємств та установ, що
належать до комунальної власності
територіальної громади м. Києва та
передаються до сфери управління
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації», КП «Дирекція
з управління житлового фонду» було
передано до сфери управління
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації (а. с.
85).

Рішенням Київської міської ради № 607/6843
від 10 листопада 2011 року «Про внесення
змін до рішення Київради від 23 червня
2011 року № 291/5678 «Про деякі питання
діяльності комунальних підприємств та
установ, що належать до комунальної
власності територіальної громади м.
Києва та передаються до сфери
управління Солом'янської районної в
місті Києві державної адміністрації»
було змінено найменування КП «Дирекція
з управління та обслуговування
житлового фонду» Солом'янської
районної у місті Києві ради на КП
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації з функціями
замовника житлово-комунальних послуг
(а.с.86-87).

Згідно статуту КП «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації (п. 3.1), КП «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» є самостійним
суб'єктом господарювання та
балансоутримувачем майна, яке передано
у його господарське відання (а.с.90).

Пунктом 3.3.14 статуту передбачено, що КП
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації має право
укладати угоди по утриманню будинків
та прибудинкових територій з
визначеними на конкурсних засадах
виконавцями послуг.

31 березня 2008 року між КП «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації та КП «Батиївське» було
укладено договір на утримання будинків
і прибудинкових територій (а.с.142-145).
Додатковою угодою від 20 липня 2009 до
договору на утримання житлових
будинків і прибудинкових територій від
31 березня 2008 року між вищезазначеними
сторонами термін дії договору
продовжено до 30 березня 2013 року. Інші
пункти залишаються у редакції договору
на утримання житлових будинків і
прибудинкових територій від 31 березня
2008 року без змін (а. с. 146).

1 квітня 2008 року директором КП
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації було
затверджено Положення про
відокремлений структурний підрозділ
«Батиївський» (а. с. 97-101), а також між КП
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації та КП
«Батиївське» було укладено договір про
сумісну діяльність (а. с.150-152).

Відповідно до п. 3.1 розділу 3 Положення
про ВСП «Батиївський», ВСП
проводить нарахування за квартирну
плату (плату за утримання будинків).
Зазначенні нарахування здійснюються
на підставі тарифів, затверджених
розпорядженням Виконавчого органу
Київської міської ради (а. с. 102-141).

Враховуючи викладене, доводи щодо
неналежності особи позивача та
повноважень КП «Батиївське» щодо
нарахування квартирної плати є
необґрунтованими.

Також колегія суддів погоджується із
висновками судів про те, що відсутність
договору про надання
житлово-комунальних послуг сама по
собі не може бути підставою для
звільнення споживача від оплати послуг
у повному обсязі, оскільки за п. 5 ч. 3 ст.
20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги",
підпунктом 1 пункту 30 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року
№ 630, споживачі зобов'язані оплатити
житлово-комунальні послуги, якщо вони
фактично користувалися ними, оскільки
такі висновки узгоджуються із вимогами
закону та практикою Верховного Суду
України (постанови від 10 жовтня 2012 року
№ 6-110цс12 та від 30 жовтня 2013
року № 6-59цс13).

Крім того, як вбачається із довідки про
нарахування та оплату по особовому
рахунку відповідача (а. с. 147), ОСОБА_3
частково здійснював платежі за надані
позивачем послуги.

Враховуючи те, що правовідносини, які
передбачають обов'язок споживача
оплатити фактично надані
житлово-комунальні послуги та право
замовника послуг вимагати відповідної
оплати, є за своєю правовою природою
грошовим зобов'язанням, тому за
прострочення його виконання
підлягають застосуванню наслідки,
передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо
стягнення інфляційних нарахувань та
трьох відсотків річних від
простроченої суми (висновки Верховного
Суду України, викладені у постанові №
6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року).

Норми матеріального права судами
застосовано правильно, тому з цих
підстав оскаржувані судові рішення
скасуванню не підлягають.

Разом з тим, перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд допустив
порушення вимог ст. ст. 60, 212,
213, 214, 303, 315 ЦПК України щодо
повного та всебічного з'ясування
обставин справи.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" залежно
від функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на: 1) комунальні
послуги (централізоване постачання
холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); 3) послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); 4)
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд (заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

Залежно від порядку затвердження
цін/тарифів на житлово-комунальні
послуги вони поділяються на три групи:
1) перша група - житлово-комунальні
послуги, ціни/тарифи на які
затверджують спеціально
уповноважені центральні органи
виконавчої влади; 2) друга група -
житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які затверджують
органи місцевого самоврядування для
надання на відповідній території; 3)
третя група - житлово-комунальні
послуги, ціни/тарифи на які
визначаються виключно за договором
(домовленістю сторін). Ціни/тарифи на
комунальні послуги та послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій формуються
і затверджуються органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування відповідно до їхніх
повноважень, визначених законом (ст. 14
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги").

Надані позивачем розрахунок
заборгованості (а. с. 5) та довідка про
нарахування та оплату по особовому
рахунку (а. с. 147) не відображають
переліку наданих відповідачу
житлово-комунальних послуг та
застосовані при нарахуванні плати
тарифи.

Крім того, ухвала апеляційного суду не
містять висновків щодо перевірки
відповідності даних, які наведені у
рахунках про оплату
житлово-комунальних послуг (а. с. 60-82),
положенням розпоряджень Київської
міської державної адміністрації: № 1221
від 29 грудня 2010 року «Про встановлення
тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій та їх структури»; № 1222 від 29
грудня 2010 року «Про встановлення
тарифів на комунальні послуги з
централізованого опалення і
постачання гарячої води виконавцям цих
послуг усіх форм власності для
здійснення розрахунків із населенням,
згідно з тарифами на теплову енергію,
затвердженими НКРЕЕ України»; № 101 від
27 січня 2011 року «Про встановлення
тарифів на комунальні послуги з
централізованого постачання холодної
води і водовідведення холодної та
гарячої води для населення та тарифів
на послуги із централізованого
водопостачання та водовідведення, що
надаються Київським
квартирно-експлуатаційним управлінням
Міністерства оборони України»; № 857 від
31 травня 2011 року «Про встановлення
тарифів на теплову енергію та
встановлення тарифів на комунальні
послуги з централізованого опалення і
постачання гарячої води виконавцям цих
послуг усіх форм власності для
здійснення розрахунків із населенням».

Указані розпорядження наведеними у
касаційній скарзі щодо встановлення
тарифів судовими рішеннями не
скасовувалися, тому доводи заявника у
цій частині є безпідставними.

Враховуючи викладене, постановлена
апеляційним судом із порушенням норм
процесуального права ухвала підлягає
скасуванню з підстав, передбачених ст.
338 ЦПК України, із передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від
19 листопада 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Мартинюк

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

М.І. Наумчук