Справа № 174/710/13-ц
п/с № 2/174/27/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м
У к р а ї н и

27 жовтня 2014 року
м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Борцової А.А.,

при секретарі- Килинчук
Л.Л.,

з участю представника
позивача- ОСОБА_3

відповідача- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Вільногірську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні, володінні та
розпорядженні власністю і виселення,-

В С Т А Н О В
И В :

23 липня 2013 року ОСОБА_1, в інтересах якої
за дорученням діє представник
позивача ОСОБА_3, звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні, володінні та
розпорядженні власністю і виселення з
гаражу, вказуючи, що на підставі рішень
виконавчого комітету Вільногірської
міської ради Дніпропетровської
області № 560 від 27.11.2002 року «Про
узаконення самовільно побудованого
гаражу в гаражному кооперативі
«Степовий» за ОСОБА_1, рішенням колегії
судової палати по цивільним справам
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 24.02.2011 року, а також
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯМ № 362985 від
05.09.2012 року, їй на праві приватної
власності належить гараж АДРЕСА_3.
Право власності на вказане приміщення
зареєстровано реєстраційною службою
Вільногірського МУЮ в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
19.07.2013 року. Однак, з серпня 2002 року та до
цього часу гаражем користується
відповідач - ОСОБА_2, а на її
неодноразові пропозиції звільнити
гараж зі всім належним йому майном та
передати гараж в її користування,
категорично відмовляється, чим
порушується її право як власника
гаража на володіння, користування та
розпорядження належній їй власністю.
Просить зобов'язати відповідача
звільнити належний їй гараж та
виселити його з цього гаражу з
належним йому майном.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1
підтримала в повному обсязі,
посилаючись на вищевказані обставини.
Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав і пояснив, що
спірним гаражем він користується з 2002
р. В серпні 2013 р. дізнався про те, що
державний реєстратор реєстраційної
служби Вільногірського міського
управління юстиції Волкова Г.Ю., не
маючи на те правових підстав,
зареєструвала за ОСОБА_1 право
власності на цей гараж, хоча рішення
виконавчого комітету Вільногірської
міської ради Дніпропетровської
області № 560 від 27.11.2002 року не є
правовстановлюючим документом, а
рішенням колегії судової палати по
цивільним справам Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24.02.2011
року, право власності за позивачкою на
вказаний гараж не визнавалося. Він
придбав цей гараж і користується ним
на законних підставах, на даний час
зберігає там автомобіль, велосипед та
інше майно і наміру звільняти гараж не
має. Просить у позові відмовити.

Вислухавши сторони, дослідивши
письмові докази по справі, суд прийшов
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню по наступним
підставам.

Так, згідно рішення виконкому
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області від 27.11.2002
року за № 560 (а.с.7), самовільно
збудований гараж АДРЕСА_3 узаконено за
ОСОБА_1

Згідно рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24.02.2011
року (а.с.8-10), рішення Вільногірського
міського суду Дніпропетровської
області від 10.12.2010 року скасовано в
частині відмови в задоволенні позову
про визнання незаконним рішення
виконавчого комітету Вільногірської
міської ради Дніпропетровської
області № 486 від 03.09.2003 року. Визнано
незаконним рішення виконкому № 486 від
03.09.2003 року про скасування рішення того
ж виконкому № 560 від 27.11.2002 року «Про
узаконення самовільно збудованого
гаража АДРЕСА_3 ОСОБА_1»

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯМ
№ 362985 від 05.09.2012 року (а.с.11) слідує, що
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки
площею 0,0028 га, розташованої в АДРЕСА_3,
для будівництва індивідуального
гаражу.

Відповідно витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності серії
022195 від 19.07.2013 року (а.с. 12),
зареєстровано право приватної
власності ОСОБА_1 на гараж АДРЕСА_3.

Згідно з постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 02.10.2013 р., у
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Державного реєстратора реєстраційної
служби Вільногірського МУЮ Волкової
Г.Ю., третя особа- ОСОБА_1, про визнання
недійним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії, згідно
яким позивач просив визнати недійним
та скасувати рішення Державного
реєстратора реєстраційної служби
Вільногірського МУЮ Волкової Г.Ю. про
державну реєстрацію права власності
ОСОБА_1 на гараж АДРЕСА_3, відмовлено.
(а.с.71-74).

Відповідно до ухвали
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 18.09.2014 року,
постанова Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
02.10.2013 року залишена без змін, а
апеляційна скарга ОСОБА_2 на вказану
постанову, без задоволення. При цьому
суд зазначив, що оскільки
правовстановлюючим документом для
проведення державної реєстрації
слугувало рішення виконавчого
комітету Вільногірської міської ради
№ 560 від 27.11.2002 року, яким узаконено
гараж АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 та отриманий на
його виконання технічний паспорт
новозбудованої споруди - гаражу
АДРЕСА_3, то визнання державою факту
виникнення права власності на вказаний
гараж шляхом внесення відомостей до
держаного реєстру не потребує
додаткового встановлення або
погодження судовими органами під час
вирішення спору з цього приводу .

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

Згідно з п. 7 ст. 92 Конституції України,
правовий режим власності визначається
виключно законами України.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном. Усунення перешкод власник може
вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди
не пов'язані з позбавленням його
володінням майном.

Таким чином, судом встановлено, що
ОСОБА_1 є власником гаражу АДРЕСА_3, яке
набула у встановленому законом
порядку, однак дане приміщення без
дозволу власника займає та
використовує відповідач ОСОБА_2, чим
протиправно позбавляє позивачку права
вільно володіти, користуватися та
розпоряджатися належним їй майном, що
порушує її права та законні інтереси,
як власника вказаного приміщення, тому
перешкоди у здійсненні позивачкою
права власності на вказане приміщення
слід усунути, зобов'язавши відповідача
звільнити приміщення гаражу АДРЕСА_3,
від належного йому майна, яке
перебуває та зберігається у вказаному
приміщенні, що буде достатнім способом
захисту та відновлення порушеного
права позивачки, задовольнивши позов в
цій частині.

Разом з тим, вимоги позивачки про
виселення відповідача з вказаного
гаражу, є надмірними, оскільки
виселення, як таке, передбачено нормами
житлового законодавства України і
можливо лише з житлового приміщення,
яким спірний гараж не являється, тому в
цій частині вимоги позивачки
задоволенню не підлягають.

Понесені позивачкою та документально
підтверджені судові витрати у вигляді
сплаченого судового збору у розмірі 114
грн. 70 коп. підлягають стягненню з
відповідача на корить позивачки.

На підставі ст.ст. 41, 92 Конституції
України, ст.ст. 319, 321, 391 Цивільного
Кодексу України, ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні, володінні та
розпорядженні власністю і виселення -
задовольнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1
права володіння, користування та
розпорядження належним їй на праві
приватної власності майном,
зобов'язавши ОСОБА_2 звільнити
приміщення гаражу АДРЕСА_3, від
належного йому майна, яке перебуває та
зберігається у вказаному приміщенні.

В решті вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с.Іванівка Новоушицького
району Хмельницької області, мешкає
АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки
с.Мало-Олександрівка Криничанського
району Дніпропетровської області,
мешкає АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) - 114 грн. 70
коп. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Вільногірський міський суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
А.А.Борцова