У х в а л а

27 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Карпенко С.О.,
Касьяна О.П.,

Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:
Садівниче товариство «Радуга»,
Кременчуцька районна державна
адміністрація, про визнання права
власності на Ѕ частину майна подружжя,
визнання недійсним державного акта на
право власності на землю, визнання
недійсним розпорядження про
приватизацію землі та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання
права власності та поділ майна
подружжя,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що за час
перебування у шлюбі з ОСОБА_4 вони
збудували садовий будинок у СТ
«Радуга». Після розірвання шлюбу їй
стало відомо про те, що без її згоди
ОСОБА_4 вийшов із членів садівничого
товариства, натомість його дочка
ОСОБА_5 прийнята у члени садівничого
товариства та приватизувала земельну
ділянку, на якій розташований садовий
будинок. З огляду на зазначене, просила
визнати право власності на Ѕ частину
майна подружжя, визнати недійсним
державний акта на право власності на
землю та недійсним розпорядження про
приватизацію землі.

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зустрічним позовом, в якому
просив визнати за ним право власності
на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1,
оскільки придбане за час перебування у
шлюбі з ОСОБА_3

Рішенням Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 26 липня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 30 вересня 2013 року, ОСОБА_3 у
задоволенні позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
грошову компенсацію вартості Ѕ частини
домоволодіння по АДРЕСА_1 в сумі 8 241,50
грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 Ѕ
частину вартості будівельних
матеріалів, з яких побудовано садовий
будинок з господарськими будівлями
АДРЕСА_2, в сумі 14 602,20 грн.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 грудня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено,
рішення Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 26 липня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 30 вересня 2013
року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 грудня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме ст. 57, 60 СК України.
Одночасно просить поновити строк
подання заяви про перегляд судового
рішення, посилаючись на поважність
причин його пропущення.

Клопотання підлягає задоволенню,
оскільки наведені заявником обставини
свідчать про пропущення строку подання
заяви з поважних причини.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу Верховного Суду України від 15
жовтня 2008 року, постановлену за
результатами розгляду касаційної
скарги на рішення апеляційного суду
Харківської області від 14 лютого 2008
року у справі про визнання права
власності на Ѕ частину квартири, поділ
спільного майна подружжя.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування ст. ст.
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.

Зміст заяви та додане до неї судове
рішення Верховного Суду України від 15
жовтня 2008 року, на яке заявник
посилається як на приклад неоднакового
застосування ст. ст. 57, 60 СК України,
містять різні встановлені судом
фактичні обставини у порівнянні з
судовим рішенням, про перегляд якого
просить заявник.

За таких обставин колегія судів дійшла
висновку, що заявник не надав різних за
змістом судових рішень, ухвалених
судами касаційної інстанції, за
тотожних предмета спору, підстав
позову, аналогічних обставин і
однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами п. 1
ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення
строку для подання заяви про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 грудня 2013 року
задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк для подання
заяви про перегляд зазначеного
судового рішення.

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору: Садівниче товариство
«Радуга», Кременчуцька районна
державна адміністрація, про визнання
права власності на Ѕ частину майна
подружжя, визнання недійсним
державного акта на право власності на
землю, визнання недійсним
розпорядження про приватизацію землі
та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про визнання права власності та
поділ майна подружжя до провадження
Верховного Суду України за заявою
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 грудня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М.СитнікСудді:
С.О.Карпенко О.П.Касьян А.В.Маляренко
В.А.Нагорняк