Справа №487/5555/13-ц 06.11.2014 06.11.2014 06.11.2014
Провадження №22-ц/784/2979/14
Провадження № 22-ц/784/2979/2014
Провадження № 22-ц/784/3016/2014
Головуючий у першій інстанції: Щербина
Доповідач в апеляційній інстанції:
У Х В А Л А

іменем України

06 листопада 2014 року м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В.,
Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання
Яценко Л.В.,

за участі: державного виконавця
Сазонова Д.К.,

представника боржників ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами

представника боржників - ОСОБА_3

на ухвали Заводського районного суду м.
Миколаєва від 18 квітня 2014 року,
постановлені

за поданням

старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Миколаївській області (далі - відділ
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Миколаївській
області) про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі
України,

та поданням

старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Миколаївській області (далі - відділ
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Миколаївській
області) про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі
України,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року старший державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ у
Миколаївській області звернувся із
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України боржника
ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Заявник вказує, що на виконанні у
відділі примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Миколаївській
області знаходяться виконавчі
провадження №№ 41019519, 41021435 з
примусового виконання виконавчого
листа №2/487/2261/13, виданого 8 листопада 2013
року Заводським районним судом м.
Миколаєва про стягнення з ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» заборгованості за кредитними
договорами в розмірі 1390274 грн. 11 коп. і
3683473 грн.80 коп. та судових витрат по 1720
грн.50 коп. з кожного.

Боржниками судове рішення в
добровільному порядку не виконано.
Перевіркою майнового стану боржників
встановлено, що у них відсутні відкриті
розрахункові рахунки у банківських
установах України, відсутнє нерухоме
майно, а також за боржниками не
зареєстровані автотранспортні засоби
та земельні ділянки. Крім того,
боржники документовані паспортами
громадянина України для виїзду за
кордон та в теперішній час перебувають
за кордоном.

Посилаючись на те, що боржники
ухиляються від виконання судового
рішення, державний виконавець просив
суд тимчасово обмежити ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України
до повного виконання ними судового
рішення без вилучення паспорта
громадянина України.

Ухвалами Заводського районного суду м.
Миколаєва від 18 квітня 2014 року подання
старшого державного виконавця
задоволені, тимчасово обмежено ОСОБА_4
та ОСОБА_5 у праві виїзду за межі
України до виконання зобов'язань
покладених на них судовим рішенням.

В апеляційній скарзі представник
боржників - ОСОБА_3 посилаючись на
незаконність ухвал суду, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просив їх
скасувати та постановити нові, якими
відмовити в задоволенні подання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційних скарг, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи подання старшого
державного виконавця та обмежуючи
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у праві виїзду за межі
України, суд першої інстанції виходив
із того, що боржники ухиляються від
виконання рішення суду.

Проте повністю погодитись із таким
висновком суду не можна.

Згідно п. 2 ст. 6 Закону України від 21
січня 1994 року № 3857-XII «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» підставою для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон, є наявність невиконаних
зобов'язань, але лише до моменту
виконання зобов'язань, або розв'язання
спору за погодженням сторін у
передбачених законом випадках, або
забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Судом першої інстанції встановлено, що
в провадженні відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ у
Миколаївській області знаходиться
виконавчий лист, виданий 8 листопада 2013
року Заводським районним судом м.
Миколаєва про стягнення з ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» заборгованості за кредитними
договорами в розмірі 1390274 грн. 11 коп. і
3683473 грн. 80 коп. та судових витрат по 1720
грн.50 коп. з кожного.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
№ 606-XIV від 21 квітня 1999 року «Про
виконавче провадження» (далі - Закон №
606-XIV) державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови "доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання".

Як вбачається із судової практики, про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні
може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12
Закону № 606-XIV, зокрема, утримання від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення; надання
у строк, встановлений державним
виконавцем, достовірних відомостей про
свої доходи та майно, у тому числі про
майно, яким він володіє спільно з
іншими особами, про рахунки у банках чи
інших фінансових установах; своєчасна
явка за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб (Узагальнення судової
практики Верховного Суду України
«Судова практика щодо вирішення
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України»).

Разом з тим, в судовому засіданні
апеляційного суду представник
боржників пояснив, що про відкриття
виконавчого провадження 3 грудня 2013
року, боржники не були повідомлені
державним виконавцем належним чином.

Як вбачається з матеріалів виконавчого
провадження, дослідженого апеляційним
судом, постанову про відкриття
виконавчого провадження державний
виконавець направив боржникам за
адресою: АДРЕСА_1. Як видно із
зворотного повідомлення, цей лист
отримав «Прокопенко».

Між тим, відповідно до відомостей
адресно-довідкового бюро, які надійшли
до державного виконавця 24 грудня 2013
року, з березня 2013 року боржники
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2

Однак, в суді апеляційної інстанції
державний виконавець пояснив, що за
новою адресою боржників постанова про
відкриття виконавчого провадження не
направлялась.

Крім того, державним виконавцем не
надано суду доказів того, що боржники
відмовляються виконувати
розпорядження державного виконавця,
щодо проведення виконавчих дій, або у
інший спосіб ухиляються від виконання
покладених на них рішенням обов'язків у
виконавчому провадженні.

Відсутність боржників за місцем
реєстрації під час складання державним
виконавцем акту від 11 лютого 2014 року, не
може вважатись ухиленням в розумінні п.
18 ч. 3 ст. 11 Закону України № 606-XI,
оскільки про вчинення такої виконавчої
дії боржники повідомлені не були.

Таким чином, державним виконавцем не
доведено ухилення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від
виконання судового рішення, а тому
колегія суддів вважає недоцільним
застосування тимчасового обмеження
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у праві виїзду за межі
України.

Враховуючи викладене, подання
державного виконавця про тимчасове
обмеження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у праві
виїзду за межі України, задоволенню не
підлягають.

Разом з тим, суд першої інстанції
помилково задовольнив вказані подання,
не звернувши належної уваги на ст. 33
Конституції України відповідно до
якої, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

В зв'язку з чим, оскаржувані ухвали
підлягають скасуванню на підставі п. 2
ст. 312 ЦПК України, з постановленням
нової ухвали про відмову в задоволенні
подання державного виконавця.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги представника
боржника - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвали Заводського районного суду м.
Миколаєва від 18 квітня 2014 року
скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Миколаївській області про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_4 у праві
виїзду за межі України відмовити.

В задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Миколаївській області про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_5 у праві
виїзду за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але з цього дня протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: