АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2604/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 23 Токова С.Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
Скіць М. І. УХВАЛА
03 листопада 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
головуючогоСкіця М. І.суддівОхріменко
Н. І. , Захарової А. Ф. при
секретаріЯремич В.І. з участю адвоката
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_7 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 26 серпня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_8 до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 про
стягнення боргу та за зустрічним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання
недійсним договору, -
в с т а н о в и л а :
У жовтні 2013 року ОСОБА_9 звернувся до
суду з позовом до ФОП ОСОБА_7 про
В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що між ним та відповідачем 15 квітня 2013
року був укладений договір оренди
нежитлового приміщення, згідно з
умовами якого, орендодавець
зобов'язується передати, а орендар
прийняти у строкове платне
користування (оренду) об'єкт нерухомого
майна- частину нежитлового приміщення
Торгівельного центру «Хрещатик», що
знаходиться на 1-ому поверсі за адресою:
АДРЕСА_1 для використання під
комерційну діяльність, площею 17,9 кв.м.,
строком на 24 місяці.
На виконання вказаного договору, того ж
числа сторони підписали акт
прийому-передачі нежитлового
приміщення, відповідно до якого стан
об'єкту оренди знаходився у стані
придатному для експлуатації,
відповідав санітарним, протипожежним
та іншим вимогам діючого
Сторони погодили між собою про те, що
орендна плата сплачується не пізніше 03
числа наступного місяця та становить 3
500,00 грн., в т.ч. комунальні платежі.
Відповідачем був внесений авансовий
платіж в розмірі 1 887,50 грн., після чого
договір набув чинності.
ФОП ОСОБА_7 неналежним чином виконував
свої обов'язки, чим порушив умови
договору від 15 квітня 2013 року та з
червня 2013 року припинив сплачувати
орендну плату, залишив орендоване
приміщення та не повернув об'єкт оренди
в порядку передбаченому договором.
З метою врегулювання ситуації, що
склалася 20 серпня 2013 року ОСОБА_9
надіслав на адресу відповідача
лист-претензію про повернення
орендованого приміщення та сплати
заборгованості по орендним платежам,
який лишився проігнорованим.
Посилаючись на самовільне залишення
ФОП ОСОБА_7 орендованого приміщення без
письмового попередження та на не
сплату орендних, комунальних та
експлуатаційних платежів, просив
стягнути на його користь
заборгованість за період з червня по
листопад 2013 року, яка виникла через
несплату орендних платежів в розмірі 17
500 грн., також за прострочення сплати
орендної плати пені в розмірі 327,74 грн.
та 3% річних від простроченої суми
заборгованості в розмірі 71,63 грн., а
всього заборгованість складає 17 899,37
грн. та судові витрати в сумі 229,40 грн.
У лютому 2014 року ФОП ОСОБА_7 звернувся
до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_8
про визнання недійсним договору оренди
та стягнення коштів.
В обґрунтування свого позову зазначав,
що між сторонам дійсно було укладено
договір оренди нежитлового приміщення
від 15 квітня 2013 року. Дане приміщення
планувалось використовувати під
комерційну діяльність, а саме
роздрібну торгівлю. В процесі
використання зазначеного приміщення
ОСОБА_7 виявив, що воно не відповідає
нормам та умовам, заявленим в договорі
оренди нежитлового приміщення та акті
прийому-передачі даного приміщення.
Виявивши відхилення у температурному
режимі та освітленні, які роблять не
придатним розміщення торгівельного
залу та перебування працівників у
ньому, позивач за зустрічним позовом
звернувся до компетентних органів з
метою перевірки стану приміщення. В
результаті цього було складено Акт
санітарно-епідеміологічного
обстеження об'єкта від 31 липня 2013 року
та отримано довідку ПАТ
«Черкасицивільпромпроект» від 06
грудня 2013 року за № 01/540 про цільове
призначення приміщення. Згідно
вищевказаних документів приміщення не
відповідає цільовому призначенню,
санітарним нормам та належному
мікроклімату для тривалого
перебування в ньому працівників та
Мирним шляхом врегулювання спору не
виявилось можливим, тому, посилаючись
на вищезазначене, ОСОБА_7 просив суд
визнати договір оренди нежитлового
приміщення від 15 квітня 2013 року
укладений між сторонами недійсним,
стягнути з ОСОБА_9 на його користь
сплачені в рахунок орендної плати
грошові кошти у розмірі 5 662,50 грн. та
судові витрати.
Ухвалою Соснівського районного суду м.
Черкаси від 19 лютого 2014 року прийнято
до спільного розгляду зустрічну
позовну заяву ФОП ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про
визнання недійсним договору з
первісним позовом ОСОБА_8 до ФОП ОСОБА_7
про стягнення боргу.
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 26 серпня 2014 року
превісний позов задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8
заборгованість за договором оренди
нежитлового приміщення від 15 квітня 2013
року по оплаті орендних платежів в
розмірі 17 500,00 грн., пеню за прострочення
сплати орендної плати - 327,72 грн., 3%
річних від простроченої суми
заборгованості в розмірі 71,63 грн., а
всього 17899,37 грн. та 229,40 грн. сплаченого
судового збору.

У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ФОП ОСОБА_7 подав апеляційну
скаргу, в якій посилався на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 26 серпня
2014 року та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні первісних
позовних вимог в повному обсязі, а
зустрічні позовні вимоги задовольнити.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог
заявлених в суді першої інстанції
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає що суд ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом першої інстанції встановлено, що
15.04.2013 року між ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_7
було укладено договір оренди
нежитлового приміщення., яке належить
ОСОБА_9 на праві власності на підставі
свідоцтва про право власності виданого
департаментом економіки та розвитку
Черкаської міської ради.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що
орендодавець зобов'язується передати,
а орендар прийняти у строкове платне
користування (оренду) об'єкт нерухомого
майна - частину нежитлового приміщення
ТЦ «Хрещатик», що знаходиться на 1
поверсі по АДРЕСА_1 для використання
під комерційну діяльність. Площа
орендованого приміщення становить 17.9
кв.м.

Згідно п. 2.1 договору, об'єкт оренди
передається орендодавцем та
приймається орендарем протягом 3
(трьох) робочих днів з моменту
підписання сторонами Акту
прийому-передачі, який є невід'ємною
частиною договору і підписання якого
свідчить про фактичну передачу об'єкта
оренди орендареві в користування на
умовах, викладених в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

На виконання п. 2.1 договору між
сторонами було підписано акт
прийому-передачі нежитлового
приміщення.

Відповідно п.п. 2, 3 акту
прийому-передачі, підписаного
сторонами, стан об'єкту оренди
знаходився у стані придатному для
експлуатації, відповідав санітарним,
протипожежним та іншим вимогам діючого
законодавства та у орендаря не було
претензій відносно якості об'єкту
оренди та його призначення.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено в ході розгляду справи
в апеляційній інстанції і
підтверджується матеріалами справи, що
після підписання договору оренди
нежитлового приміщення та акту
прийому-передачі об'єкту оренди, в
якому відповідач зазначив, що
претензій по якості переданого
приміщення відповідно до його
цільового призначення немає.

Відповідно до п.3.3 договору оренди,
укладеного між сторонами, встановлено
розмір орендної плати в сумі 3 500 грн. , в
тому числі комунальні платежі,
щомісячно та здійснюється орендодавцю
готівкою не пізніше третього числа
наступного місяця.

Днем внесення орендної плати за
користування об'єктом оренди
вважається день зарахування авансової
суми орендної плати.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач обов'язок по сплаті
орендної плати виконував неналежним
чином, внаслідок чого за договором
утворилася заборгованість в розмірі 17
500 грн., що підтверджується наявними в
справі письмовими доказами та не було
спростовано відповідачем.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Враховуючи обставини справи,
зважаючи на доведеність факту
наявності заборгованості за договором
оренди, яка утворилася внаслідок
неналежного виконання відповідачем
своїх обов'язків, законним та
обґрунтованим є висновок суду першої
інстанції про задоволення позову про
стягнення заборгованості за договором
оренди та пені за прострочення сплати
орендної плати.

Посилання апелянта в апеляційній
скарзі на те, що орендоване приміщення
не придатне для його підприємницької
діяльності, оскільки дане приміщення
являється складом, не відповідає
дійсності, так як відповідно до
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 06.12.2012 року видане
департаментом економіки та розвитку
Черкаської міської ради, приміщення,
які були передані в оренду, являються
приміщеннями торгових секцій першого
підземного поверху № 74, 75 площею 17.9
кв.м.

Також судом першої інстанції
вірно відмовлено в задоволенні
зустрічного позову, оскільки після
укладення договору оренди ФОП ОСОБА_7
користувався орендованим приміщенням
та сплачував орендні платежі, а тому
посилання на те, що він уклав договір
оренди під впливом помилки не
відповідає дійсності.

Таким чином, на думку колегії суддів,
при винесенні рішення, суд вірно
врахував всі обставини справи,
встановив відповідні правовідносини,
дослідив докази, що маються у справі як
в підтвердження позову так і в його
заперечення та виніс правильне по суті
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Порушень норм матеріального права, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи не
встановлено.

Доводи апеляційної скарги були
предметом розгляду в суді першої
інстанції і висновків суду не
спростовують і на їх правильність не
впливають.

Оскільки постановлене рішення суду є
законним та обгрунтованим, підстав для
його скасування за наведеними в
апеляційній скарзі доводами колегія
суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 307, 308, 314, 315, 218 ЦПК України,
колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 26 серпня 2014 року по даній
справі - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :