Справа № 290/800/14-ц
РОМАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року
смт. Романів

Романівський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді
Кравчук В.П.

при секретарі
Марцінкевич Є.С.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Романові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, -

в с т
а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
посилаючись на те, що 12 лютого 2014 року о
18 год. 20 хвл. в смт. Романів по вул.
Фрунзе, Житомирської області
відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем
Wolksvagen Passat, державний номерний знак б/н,
порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, а
саме: не вибрав безпечної швидкості
руху, не врахував дорожню обстановку і
здійснив наїзд на задню частину
вантажного автомобіля ГАЗ-33021,
державний номерний знак НОМЕР_1, який
знаходився в попутному напрямку
спереду в русі, внаслідок чого
автомобілі отримали механічні
пошкодження. Вантажний автомобіль
ГАЗ-33021 належить на праві власності
позивачу ОСОБА_1

Відповідно до постанови Романівського
районного суду Житомирської області
від 27.03.2014 року ОСОБА_3 визнаний винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП, та притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП, де накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу у розмірі 340 грн.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди 12.02.2014 року автомобіль марки
"ГАЗ-33021", державний номерний знак
НОМЕР_1, який належить позивачу на праві
приватної власності, під керуванням
ОСОБА_4 отримав механічні пошкодження.

Відповідно до висновку експертного
автотоварознавчого дослідження № 302
від 30.04.2014 року автомобіля "ГАЗ-33021",
державний номерний знак НОМЕР_1,
матеріальний збиток внаслідок ДТП
заподіяний позивачу, як власнику
автомобіля, становить 17 141 -37 грн.

Згідно вимог позовної заяви позивач
просив стягнути із ОСОБА_3 на його
користь заподіяну матеріальну шкоду
майну в сумі 17141-37 грн. та 750 грн. за
проведення експертного
автотоварознавчого дослідження, а
всього матеріальні витрати в сумі 17891-37
грн.; заподіяну моральну шкоду в сумі 5000
грн., а також понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
представник позивача ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримали повністю, надали
пояснення, викладені в позовній заяві,
де просили винести рішення про
стягнення із відповідача на користь
позивача заподіяну матеріальну шкоду в
розмірі 17141-37грн., моральну шкоду -
5000грн, витрати за проведення
експертного автотоварознавчого
дослідження - 750грн., понесені судові
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 487-20грн. та витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача в судове засідання
в розмірі 240грн.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
27.08.2014 року о 10-00год. не з'явився, хоч
належним чином був повідомлений про
розгляд справи, про що свідчить
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення (а.с.32), заяви про розгляд
справи у його відсутності до суду не
надійшло.

Також згідно оголошень в пресі
опублікованих в газетах «Урядовий
кур'єр» № 207(5336) від 07.11.2014 року та газеті
«Житомирщина» № 119(20346) від 07.11.2014 року
про виклик відповідача ОСОБА_3 в судове
засідання на 10 листопада 2014 року о 9-00
год., він вважається належним чином
повідомленим про місце та час розгляду
справи, а тому відповідно до положень
ст. 169 ч.4 ЦПК України в разі повторної
неявки в судове засідання відповідача,
повідомленого належним чином, суд
вирішує справу на підставі наявних у
справі даних чи доказів (постановляє
заочне рішення).

Згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України,
враховуючи, що відповідач ОСОБА_3
повторно в судове засідання не
з"явився, хоч належним чином
повідомлений про розгляд справи і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності, позивач не
заперечує проти заочного розгляду
справи, а тому суд ухвалив про заочний
розгляд справи, на підставі наявних у
справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача
ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
дослідивши письмові докази по справі
та висновок експертного
автотоварознавчого дослідження від
30.04.2014 року, приходить до висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню,
з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Згідно ч.ч.3, 4 ст. 61 ЦПК України -
Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 12 лютого 2014 року о
18 год. 20 хвл. в смт. Романів по вул.
Фрунзе, Житомирської області ОСОБА_3,
керуючи автомобілем Wolksvagen Passat,
державний номерний знак б/н, порушив п.
12.1 Правил дорожнього руху, а саме: не
вибрав безпечної швидкості руху, не
врахував дорожню обстановку і здійснив
наїзд на задню частину вантажного
автомобіля ГАЗ-33021, державний номерний
знак НОМЕР_1, який знаходився в
попутному напрямку спереду в русі,
внаслідок чого автомобілі отримали
механічні пошкодження.

Згідно постанови Романівського
районного суду Житомирської області
від 27.03.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП, та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП, за що на нього накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу у розмірі 340 грн.

Вантажний автомобіль ГАЗ-33021, 1998 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, належить на праві власності
позивачу ОСОБА_1, що стверджується
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу(а.с.21).

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди 12.02.2014 року автомобіль марки
"ГАЗ-33021", державний номерний знак
НОМЕР_1, який належить позивачу на праві
приватної власності, отримав механічні
пошкодження.

Згідно висновку експертного
автотоварознавчого дослідження №302
від 30.04.2014 року, вартість матеріального
збитку, заподіяного власнику
автомобіля ГАЗ-33021, реєстраційний номер
НОМЕР_1, складає 17141-37грн. (а.с.7-20).

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60,
61 ЦПК України, суд, розглядаючи справу в
межах заявлених вимог і на підставі
доказів, наданих позивачем по справі,
приходить до висновку, що заявлений
позов про відшкодування матеріальної
шкоди підлягає повному задоволенню, а
позовні вимоги про відшкодування
моральної шкоди підлягають частковому
задоволенню.

Згідно ст. 22 ЦК України - Особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Згідно статті 23 ЦК України - Особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Моральна шкода
відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

Статтею 1166 ЦК України визначені
загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду. Майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Стаття 1167 ЦК України визначає підстави
відповідальності за завдану моральну
шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній
або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України - Шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини
іншої особи, відшкодовується винною
особою;

2) за наявності вини лише особи, якій
завдано шкоди, вона їй не
відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб,
діяльністю яких було завдано шкоди,
розмір відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

З врахуванням наданих та досліджених в
судовому засіданні доказів, суд
приходить до висновку, що в судовому
засіданні знайшло своє підтвердження,
що з вини відповідача ОСОБА_3 сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої майну позивача ОСОБА_1
була заподіяна шкода його майну на суму
17141-37 грн., яка відповідачем повинна
бути відшкодована в повному обсязі.

Крім матеріальної шкоди
неправомірними діями відповідача
позивачеві спричинено і моральну
шкоду, яка виразилася в тому, що він
тривалий не міг використовувати свій
транспортний засіб, який був
обладнаний для збору молочної
продукції. Позивач був змушений
наймати інший транспортний засіб, який
би зміг забезпечити безперебійний збір
та транспортування молочної продукції,
що призводило до надмірного та
додаткового витрачання коштів,
хвилювання та часу для ремонту
автомобіля. Спричинену йому моральну
шкоду позивач оцінює в 5000 грн.

Суд приймає таке обґрунтування
моральної шкоди, разом з тим, суд
вважає, що позовні вимоги в частині
відшкодування моральної шкоди
підлягають частковому задоволенню з
урахуванням ступеню моральних
страждань та спричиненої матеріальної
шкоди. Суд вважає обґрунтованим розмір
моральної шкоди в 1000 грн.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України - стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом справи, належать витрати,
пов'язані з проведенням судових
експертиз, витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача.

Таким чином, із відповідача на користь
позивача також підлягають стягненню
понесені позивачем і документально
підтверджені судові витрати по сплаті
судового збору в розмірі 487-20грн.;
витрати, пов"язані з проведенням
експертизи - 750-00грн. та публікація в
пресі - 240-00грн., тобто витрати, пов'язані
з розглядом судової справи - 990-00грн., а
всього 1477-20грн.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1188
Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11,
15, 60, 61, 79, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 222 , 223, 224, 225,
226, 227 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого в АДРЕСА_1,
ідентифікаійний номер НОМЕР_2, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
проживаючого в АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3,

17 141-37грн. (Сімнадцять тисяч сто сорок
одна гривня 37 копійок) майнової шкоди
та 1000-00грн. (Одну тисячу гривень)
моральної шкоди, а всього 18 141-37грн.
(Вісімнадцять тисяч сто сорок одну
гривню 37 копійок).

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
понесені ним та документально
підтверджені судові витрати по сплаті
судового збору в розмірі 487-20грн. та
витрати, пов"язані з розглядом справи в
розмірі 990-00грн., а всього 1477-20грн. (Одну
тисячу чотириста сімдесят сім гривень
20 копійок).

Заочне рішення може бути
переглянуто Романівським районним
судом, за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене в загальному порядку. У цьому
разі строк на апеляційне оскарження
рішення починає відраховуватися з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий суддя
В.П.Кравчук