У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі :

Головуючого Василевича В.С.

суддів : Бондаренко
Н.В.,Шимківа С.С.

при секретарі Демчук Ю.Ю.

з участю позивачки
ОСОБА_1,відповідачки

ОСОБА_2 та її
представника адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рівненського міського суду від
24 липня 2014 року в цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
встановлення факту проживання однією
сім"єю та зміну черговості одержання
права на спадкування,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського
суду від 24 липня 2014 року позов у
задоволенні даного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
доводить про незаконність та
необгрунтованість рішення через
неправильне застосування норм
матеріального права та неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Вказує, що суд прийшов до
помилкового висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог, оскільки факт її проживання із
померлим ОСОБА_5 в судовому засіданні
підтвердили свідки як позивача, так і
відповідача, однак їх покази залишені
судом поза увагою.

Зазначає, що суд не взяв до уваги
ряд доказів, що підтверджують факт
тяжкої хвороби спадкодавця, а саме:
довідку про до акту огляду МСЕК про
третю групу його інвалідності, ряду
епікризів Рівненської обласної
клінічної лікарні та Рівненської
центральної міської лікарні, протоколу
обстеження Рівненського обласного
клінічного лікувально-діагностичного
центру та ін. Крім того, спадкодавець з
2009 року не працював, не мав доходів,
саме ОСОБА_1 піклувалася про нього,
сплачуючи за лікування, задля чого й
оформила кредит у ПАТ КБ «Приватбанк».
Крім того, саме нею сплачувались
комунальні послуги.

Вважає, що суд при ухваленні
оскаржуваного рішення не врахував
роз»ясень, що містяться в п. 6 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30 травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування».

__________________________________________________________________

Провадження № 22-ц /787/19762014
Головуючий суддя 1 інстанції:
Кухарець В.М.

Суддя-доповідач :
Василевич В.С.

Вказує, що в сукупності всі
зазначені обставини дають їй право, як
дружині, на спадкування разом із
спадкоємцем першої черги - дочкою
спадкодавця.

По наведених підставах просить
рішення скасувати, та ухвалити нове про
задоволення позову.

В судовому засіданні

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення осіб, що з"явились у судове
засідання, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.11).
Заповіту ним складено не було.

Після його смерті відкрилась
спадщина - двокімнатна квартира
АДРЕСА_1, що належала йому на праві
приватної власності.

Після смерті ОСОБА_5 його дочка
ОСОБА_4, як спадкоємець першої черги
звернулась до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини.

З такою ж заявою до нотаріуса
звернулась й позивачка.

Як на підставу позовних вимог,
позивач покликається на проживання із
спадкоємцем з 2004 року, здійснення нею
догляду за останнім в з в»язку із його
захворюваннями, та матеріальним
утриманням ОСОБА_5

Згідно з ч. 2 ст. 1259 ЦК України,
фізична особа, яка є спадкоємцем за
законом наступних черг, може за
рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями
тієї черги, яка має право на
спадкування, за умови, що вона протягом
тривалого часу опікувалась,
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
правильно виходив з того, що правові
підстави для застосування до спірних
правовідносин положення ч.2 ст.1259 ЦК
України відсутні, а надані позивачкою
в ході судового розгляду докази
підверджують лише факт її проживання
із спадкодавцем та наявність у нього
захворювань під час їх спільного
проживання, однак не дають підстав
вважати, що спадкодавець протягом
тривалого часу перебував у
безпорадному стані.

Роз»яснення щодо безпорадного стану
надане в абзаці третьому п.6 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року№7 «Про судову практику
у справах про спадкування».
Безпорадним слід розуміти стан особи,
зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування.

Спадкодавець був інвалідом 3 групи
з 29 грудня 2012 року, помер - ІНФОРМАЦІЯ_1
року. Згідно висновку МСЕК про умови та
характер праці йому протипоказана
робота водія з нервовим та фізичним
напруженням (а.с.-94).

Але це не виключає можливості
керування транспортними засобами
взагалі і не є доказом безпорадності
стану спадкодавця протягом тривалого
періоду, за наявності якого у позивачки
могло б виникнути право на зміну
черговості одержання права на
спадкування в порядку ст.1259 ЦК України.

Отже, оцінивши за правилами ст.212
ЦПК України докази у справі, суд дійшов
правильного висновку про
недоведеність позову.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, а тому
підстав для скасування рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись п.2 ч.1.ст. 307, ст.ст.
313-315, ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Рівненського міського
суду від 24 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :
Василевич В.С.

Судді :
Бондаренко Н.В.

Шимків С.С.