Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №288/423/14-ц
Головуючий у 1-й інст. Зленко
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого
Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І.,
Матюшенка І.В.

при секретарі Трохимчук
Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Попільнянського районного
суду Житомирської області від 28 травня
2014 року ,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду із зазначеним
позовом. Свої вимоги обґрунтовувала
тим, що під час шлюбу з відповідачем
ОСОБА_2 ними за спільні кошти було
придбано майно, в тому числі автомобіль
ВАЗ-21073. 07.11.2013 року шлюб було розірвано.
Після розірвання шлюбу відповідач
ОСОБА_2 продав автомобіль, однак своєї
згоди на його відчуження вона не
давала. А тому просила визнати
недійсним договір купівлі-продажу
автомобіля ВАЗ-21073, 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішенням Попільнянського
районного суду Житомирської області
від 28 травня 2014 року позов задоволено.
Визнано недійсним усний договір
купівлі-продажу автомобіля марки
ВАЗ-21073, державний номерний знак НОМЕР_1,
2008 року випуску, кузов № НОМЕР_2 від
26.11.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 243 грн.60 коп. судового
збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_1 Вважає, що судом не було
повно досліджено обставини справи та
не встановлено правовідносини, які
виникли між сторонами, внаслідок чого
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.
Посилається на те, що на час продажу
автомобіля шлюб між ним та позивачкою
був розірваний, вона дала свою усну
згоду на продаж автомобіля. Письмової
згоди на продаж автомобіля у ОСОБА_1 він
не брав, так як законодавством не
передбачено нотаріальне посвідчення
договору купівлі-продажу автомобіля,
такий договір не підлягає державній
реєстрації, а тому вважає
безпідставними посилання ОСОБА_1 щодо
письмової форми вчинення правочину.

Розглянувши справу в межах доводів,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважних
причин самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя. Згідно зі
ст. ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі з
28.12.1996 року по 11.11.2013 року /а.с.8-9/.

Автомобіль ВАЗ-21073, державний номерний
знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, кузов
НОМЕР_3 вперше поставлено на облік у
Державтоінспекції 16 травня 2008 року на
ім"я ОСОБА_2 /а.с.12/. Спірний автомобіль
придбано сторонами під час шлюбу і ця
обставина відповідачем не
заперечується /а.с.56/.

Рішенням Попільнянського районного
суду Житомирської області від 11
листопада 2013 року шлюб між сторонами
розірвано /а.с.8-9/. Майно, набуте
сторонами у шлюбі, у судовому порядку
не розподілялось.

Матеріалами справи також
підтверджується, що 26 листопада 2013 року
ОСОБА_2 зняв з обліку автомобіль
ВАЗ-21073, д.н. НОМЕР_1 для реалізації і
цього ж дня зазначений автомобіль, як
за власником, був зареєстрований за
ОСОБА_3./а.с.12/.

В Україні існує спеціальний порядок
купівлі-продажу транспортних засобів,
що регламентується Законом України
„Про дорожній рух " та постановою
Кабінету Міністрів України від 7
вересня 1998 року №1388 „Про затвердження
Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів".

Відповідно до п.8 Порядку
документами, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів, їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери, є
засвідчена підписом відповідної
посадової особи, що скріплений
печаткою, зокрема, довідка-рахунок,
видана суб'єктом господарювання,
діяльність якого пов'язана з
реалізацією транспортних засобів та
їх складових частин, що мають
ідентифікаційні номери.

Довідкою - рахунком серії ВІА №027257 від
26.11.2013 року підтверджується, що спірний
автомобіль купив ОСОБА_3 за ціною 48
339грн./а.с.13/.

Відтак, автомобіль ВАЗ-21073, д.н. НОМЕР_1,
що є спільною сумісною власністю
сторін, позаяк придбаний ними в період
шлюбу, що не заперечується ніким,
відчужений відповідачем самостійно ,
без згоди позивачки.

Відповідно до ст.68 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно ,
набуте за час шлюбу /ч.1/.

Розпорядження майном, що є об"єктом
права спільної сумісної власності,
після розірвання шлюбу здійснюється
співвласниками виключно за взаємною
згодою, відповідно до Цивільного
кодексу України /ч.2 ст.68 СК України/.

Названі положення Сімейного кодексу
України кореспондуються з ч. 2 ст. 369 ЦК
України.

Для укладення одним із подружжя
договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого із подружжя має бути
подана письмово (ч. 3 ст. 65 СК України).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
дав належну оцінку обставинам справи
про те, що спірний автомобіль є
спільною сумісною власністю сторін та
врахував, що згідно з вимогами закону
вчинені одним із подружжя договори, які
потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, а також
договори стосовно цінного майна, мають
бути укладені за згодою другого із
подружжя, чого дотримано не було.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи , дав їм
належну правову оцінку та на підставі
ст.ст. 203,215 ЦК України дійшов
обгрунтованого висновку про
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують
і не тягнуть його скасування.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК
України усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

У даному випадку було укладено
письмовий договір купівлі-продажу
автомобіля у формі довідки-рахунку, а
тому з мотивувальної та резолютивної
частини рішення необхідно виключити
слово „усний" перед словосполученням
„договір купівлі-продажу автомобіля",
змінивши рішення суду в цій частині.

Суд першої інстанції припустився також
помилки, стягнувши судові витрати із
відповідачів у солідарному порядку, а
тому рішення суду і в цій частині
підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Попільнянського районного
суду Житомирської області від 28 травня
2014 року змінити.

Виключити у мотивувальній та
резолютивній частинах рішення зі
словосполучення „усний договір
купівлі-продажу автомобіля марки
ВАЗ-21073" слово „усний".

Абзац 3-й резолютивної частини рішення
викласти в такій редакції: стягнути з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по
121грн.80коп. судового збору з кожного.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Судді