У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.

Карпенко С.О.,
Савченко В.О.

розглянувши у судовому засіданні
справу за скаргою ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_4, заінтересована
особа, - публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк», на дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Новосанжарського районного управління
юстиції Полтавської області, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк», поданою його
представником Жуковою Валентиною
Петрівною, на ухвалу Новосанжарського
районного суду Полтавської області від
28 травня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 9 липня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеної скаргою, мотивуючи
свої вимоги тим, що рішенням
Новосанжарського районного суду
Полтавської області від 3 березня 2010
року стягнуто з ОСОБА_4 як поручителя на
користь закритого акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк», правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк»,
заборгованість за кредитним договором
від 17 березня 2004 року, укладеним між
закритим акціонерним товариства
комерційний банк «ПриватБанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк», та приватною
агрофірмою «Великосолонцівська» у
сумі 224 558,36 грн. На виконання
зазначеного рішення суду
Новосанжарським районним судом
Полтавської області видано виконавчий
лист № 2-08/2010 від 6 грудня 2010 року.
Заявник вважає, що зазначений
виконавчий лист не підлягає виконанню,
оскільки відповідно до витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців 21
лютого 2012 року проведено державну
реєстрацію припинення юридичної особи
приватної агрофірми
«Великосолонцівська».

Посилаючись на те, що забезпечені
порукою його зобов'язання як
поручителя за зобов'язаннями приватної
агрофірми «Великосолонцівська» з
підстав, передбачених ст. 559 ЦК України,
припинені, просив зобов'язати відділ
державної виконавчої служби
Новосанжарського районного управління
юстиції Полтавської області винести
постанову про закінчення виконавчого
провадження № 36678094 за виконавчим
листом № 2-08/2010, виданим 6
грудня 2010 року Новосанжарським
районним судом Полтавської області,
про стягнення з ОСОБА_4 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованості за кредитним договором
у сумі 226 011,86 грн.

Ухвалою Новосанжарського районного
суду Полтавської області від 28 травня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 9 липня 2013 року, скаргу задоволено.

Зобов'язано відділ державної
виконавчої служби Новосанжарського
районного управління юстиції
Полтавської області винести постанову
про закінчення виконавчого
провадження № 36678094 за виконавчим
листом № 2-08/2010, виданим 6 грудня 2010 року
Новосанжарським районним судом
Полтавської області про стягнення з
ОСОБА_4 на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» заборгованості за
кредитним договором у сумі 226 011,86 грн.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати ухвалу Новосанжарського
районного суду Полтавської області від
28 травня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 9 липня 2013 року і постановити нову
про відмову у задоволенні скарги,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Задовольняючи скаргу, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що порука припинилась у
зв'язку з припинення забезпеченого нею
зобов'язання внаслідок ліквідації
приватної агрофірми
«Великосолонцівська» та виключенням
її 21 лютого 2012 року з Єдиного
державного реєстру на підставі
судового рішення від 26 січня 2012 року.

Проте з таким висновком погодитись не
можна.

За положеннями ст. ст. 559, 609 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. Зобов'язання
припиняється ліквідацією юридичної
особи (боржника або кредитора), крім
випадків, коли законом або іншими
нормативно-правовими актами виконання
зобов'язання ліквідованої юридичної
особи покладається на іншу юридичну
особу, зокрема за зобов'язаннями про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом. Іншими ушкодженням здоров'я
або смертю.

Відповідно до ст. 111 ЦК України юридична
особа є ліквідованою з дня внесення до
єдиного державного реєстру запису про
її припинення.

Судами встановлено, що рішенням
Новосанжарського районного суду
Полтавської області від 3 березня 2010
року стягнуто з ОСОБА_4 як поручителя на
користь закритого акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк», правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк»,
заборгованість за кредитним договором
від 17 березня 2004 року укладеним між
закритим акціонерним товариства
комерційний банк «ПриватБанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк», та приватною
агрофірмою «Великосолонцівська» у
сумі 224 558,36 грн.

Судове рішення набрало законної сили.

На виконання рішення Новосанжарського
районного суду Полтавської області від
3 березня 2010 року, судом першої
інстанції видано виконавчий лист №
2-08/2010 від 6 грудня 2010 року.

Постановою державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Новосанжарського районного управління
юстиції Полтавської області Пеляк В.В.
відкрито виконавче провадження ВП №
36678094 з виконання виконавчого листа №
2-08/2010, виданого Новосанжарським
районним судом Полтавської області 6
грудня 2010 року, про стягнення з ОСОБА_4
на користь закритого акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк», правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк»,
заборгованості за кредитним договором
у сумі 224 558,36 грн.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців 21 лютого 2012
року проведено державну реєстрацію
припинення юридичної особи приватної
агрофірми «Велмкосолонцівська».

У п. 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про незалежність судової
влади» від 13 червня 2007 року № 8
роз'яснено, що за змістом ч. 5 ст. 124
Конституції України судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України і тому вважаються
законними, доки вони не скасовані в
апеляційному чи касаційному порядку
або не переглянуті компетентним судом
в іншому порядку, визначеному
процесуальним законом, в межах
провадження справи, в якій вони
ухвалені. Виключне право перевірки
законності та обґрунтованості судових
рішень має відповідний суд згідно з
процесуальним законодавством.

Приписами ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» встановлено, що суди
застосовують при розгляді справи
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Так, рішеннями Європейського суду з
прав людини у справах: Sovtransavto Holding v.
Ukraine, no. 48553/99,§ 77, від 25 липня 2002 року,
Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22
листопада 2007 року одним з основних
елементів верховенства права визнано
принцип правової певності, який серед
іншого передбачає, що рішення суду з
будь-якої справи, яке набрало законної
сили, не може бути постановлено під
сумнів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами. Невиконання судового
рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

У апеляційній скарзі заявник зазначав
про неврахування судом першої
інстанції тієї обставини, що ОСОБА_4 у
встановленому законом порядку
банкрутом не визнано, тому і підстави
для повернення виконавчого документа
стягувачу та закінчення виконавчого
провадження відсутні.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, на вказані
положення закону уваги не звернув, не
встановивши правовідносини, які
виникли між сторонами із кредитного
договору, не надавши належної правової
оцінки наявності на момент ліквідації
боржника судового рішення про
стягнення заборгованості за кредитним
договором з ОСОБА_4 як поручителя, яке
набрало законної сили та підлягає
обов'язковому виконанню, не визначився
з характером спірних правовідносин і
правовою нормою, яка підлягає
застосуванню та залишив без уваги, що
визнання боржника банкрутом не
впливає на виконання рішення про
виконання зобов'язання поручителем. У
порушення ст. ст. 303, 304, 315 ЦПК України,
належним чином доводів апеляційної
скарги не перевірив та не зазначив
конкретні обставини і факти, що
спростовують такі доводи, не
встановивши правових підстав, з якими
Закон України «Про виконавче
провадження» пов'язує повернення
виконавчого документа стягувачу та
закінчення виконавчого провадження,
дійшов передчасного висновку про
залишення ухвали суду першої інстанції
без змін, що призвело до таких порушень
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Оскільки допущені судом апеляційної
інстанції порушення норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин
справи, що мають значення для
правильного її вирішення, ухвала суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції
з підстав, передбачених
ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 338, 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк», подану його
представником Жуковою Валентиною
Петрівною, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від 9 липня
2013 року скасувати, справу передати
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С. Олійник

Судді:
В.І.Амелін

Т.П.Дербенцева

С.О.Карпенко

В.О.Савченко