У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2014 року
м. Ужгород

Судова колегія судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого
- Власова С.0.,

суддів-
Дроботі В.В., Бисаги Т.Ю.,

при
секретарі -Чучка Н.В.,

з участю:
представника відповідача - Корпош О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Рахівського районного суду від 01
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Рахівського дочірнього
підприємства туристично-оздоровчий
комплекс «Тиса» про визнання
звільнення таким, що проведено з
порушенням встановленого порядку,
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі на займану посаду
та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О
В И Л А :

В лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом, в якому зазначала, що
відповідно до наказу відповідача №1
від 13.01.2014 року «Про звільнення
працівників», її-чергового
адміністратора було звільнено з
займаної посади по п.1 ст.40 КЗпП
України, у зв»язку із змінами в
організації виробництва та
скороченням чисельності працівників
ДП Рахівського ТОК «Тиса». При цьому
інша посада позивачу не була
запропонована, у зв»язку із чим
відповідачем грубо порушено трудове
законодавство, вважає, що враховуючи її
безперервний 27 річний стаж роботи, при
скороченні чисельності працівників
установи вона має привілейоване право
залишитися на роботі перед іншими
особами. Крім того, вважає, що діями
відповідача в частині незаконного
звільнення її з роботи, було спричинено
моральну шкоду, яка полягає у душевних
стражданнях у зв»язку із незаконним
звільненням, невизначеності на даний
час в частині її працевлаштування. В
ході розгляду справи позивачка
неодноразово змінювала позовні вимоги,
остаточно просила суд: визнати її
звільнення з посади чергового
адміністратора Рахівського ДП ТОК
«Тиса» таким, що проведено з порушенням
встановленого порядку; поновити її на
роботі по трудового договору на
посаді прибиральниці з посадовим
окладом з повної ставки 1280 грн. та
надбавкою 25% від посадового окладу в
сумі 320 грн. у відповідності до
Постанови КМ України від 11.08.1995 року №648
«Про умови оплати праці осіб, які
працюють у гірських районах»; стягнути
з відповідача на її користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 1804,92 грн. та 10000 грн. моральної
шкоди, 500 грн.- оплати за послуги
адвоката ( а.с.47-50).

Рішення Рахівського районного суду
від 01.04.2014 року у задоволенні зменшених
позовних вимог ОСОБА_3 до Рахівського
дочірнього підприємства
туричтично-оздоровчий комплекс «Тиса»
про визнання звільнення таким, що
проведено з порушенням встановленого
порядку, скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі на
займану посаду та стягнення моральної
шкоди-відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу,
згідно якої вважає його
необґрунтованим та таким, що винесене з
порушенням норм матеріального і
процесуального права. При цьому
посилається на аналогічні обставини,
що викладені в позові. Просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
змінені позовні вимоги задовольнити
повністю.

У судове засідання позивачка
ОСОБА_3, її представник ОСОБА_4 (а.с. 25),
який в порядку ч.3 ст. 191 ЦПК України
повідомлений про час та місце розгляду
справи (а.с. 92), не з»явилася. Їх неявку
колегія визнає неповажною та вважає за
можливе на підставі ч.2 ст.305 ЦПК
України розглянути справу в їх
відсутності.

Представник відповідача у судовому
засіданні доводи апеляції не визнав,
просив суд відмовити в задоволенні
апеляційної скарги, посилаючись на
обґрунтованість і законність рішення.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді - доповідача,
пояснення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне її
відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_3 працювала на
посаді чергового адміністратора в
Рахівському дочірньому підприємстві
ТОК «Тиса».

Відповідно до наказу Рахівського
дочірнього підприємства ТОК «Тиса» №71
від 12.11.2013 року, ОСОБА_3 та інших
працівників попереджено про
заплановано вивільнення з займаної
посади з 12.01.2014 року, у зв»язку із
змінами в організації виробництва та
скороченням чисельності в ДП
Рахівському ТОК «Тиса».

Наказом в.о. директора Рахівського
дочірнього підприємства ТОК «Тиса» від
13.01.2014 року позивача разом з усіма
іншими працівниками звільнено з
роботи, згідно з п.1 ст.40 КЗпП України, у
зв»язку з скороченням чисельності
працівників.

Стаття 40 ч.1 КЗпП України визначає
випадки, коли, трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом, зокрема,
пункт 1: змін в організації виробництва
праці, в тому числі ліквідації,
реорганізації, банкрутства або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

При цьому частиною 2 цієї ж статті
передбачено, що звільнення з вказаної
підстави, допускається, якщо неможливо
перевести працівника, за його згодою,
на іншу роботу.

Відповідно до штатного розпису ДП
ТОК «Тиса, затвердженого наказом №77
від 31.12.2013 року, передбачено тільки дві
постійні посади: директора та
головного бухгалтера. Всі інші посади
передбачено тільки сезонно, а саме: на
період проведення оздоровлення дітей в
ТОК «Тиса».

Дана обставина стверджується
штатним розписом ДП ТОК «ТИСА», який
вводиться з 14 січня 2014 року (а.с.31).

Крім того, звільнення позивачки,
за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, проведено за
попередньою згодою профспілкової
організації, про що свідчить Протокол
№5 засідання профкому ДП Рахівського
ТОК «Тиса».

Також, колегія суддів звертає
увагу на той факт, що відповідно до
довідки №1084/03-11 від 20.03.2014 року УПФ
України в Рахівському районі, ОСОБА_3
перебуває на обліку в управлінні та
отримує пенсію.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції вірно констатовано, що на
підприємстві відповідача дійсно мали
місце зміни в організації праці та
скорочення чисельності штату
працівників, власник не мав можливості
перевести позивачку на іншу роботу на
цьому ж підприємстві, оскільки окрім
директора, в штатному розписі
залишилася тільки одна посада
головного бухгалтера, яку обіймала М.М.
Тушер, для зайняття якої у позивачки не
має необхідної освіти та стажу роботи.

Що стосується вимог зміненого
позову про поновлення позивачки на
посаді прибиральниці, то така не може
бути задоволена, оскільки позивачка
на посаду прибиральниці не
призначалась і не звільнялась. Крім
того, в штатному розписі відповідача
передбачена посада прибиральниці, як
сезонного працівника на період
проведення оздоровлення дітей (а.с. 31).

Згідно вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304, п.1 ч.1 ст.307, 308,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова
колегія судової палати ,-

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Рахівського районного
суду від 01 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :