Справа № 372/1727/14-ц
провадження № 2-723/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 липня 2014 року
Обухівський районний суд Київської
області в складі:

Головуючого судді Мори О.М.,

при секретарі Кузякіній Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Обухові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській
області, Спеціалізованого державного
підприємства «Укрспецюст» Київська
обласна філія, ОСОБА_2 про визнання
недійсним правочину щодо
купівлі-продажу земельної ділянки
оформлений у вигляді протоколу
проведення прилюдних торгів, визнання
недійсним акту про проведення
прилюдних торгів, визнання права на
спадщину, визнання права власності,
вилучення та передачу нерухомого
майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, в якому просив суд визнати
недійсним правочин щодо
купівлі-продажу земельної ділянки 0,12
га з недобудованим будинком та
надвірними спорудами за адресою:
АДРЕСА_1, укладений між спеціалізованим
державним підприємством «Укрспецюст»
Київська обласна філія (продавець) та
громадянкою ОСОБА_2, оформлений у
вигляді протоколу № 5290075-3 проведення
прилюдних торгів по реалізації майна,
яке належить ОСОБА_3 від 14 червня 2005
року; визнати недійсним акт про
проведення прилюдних торгів від 16
червня 2005 року недійсним; визнати за
позивачем право на спадщину у вигляді
вищезазначених земельної ділянки з
будинком та надвірними спорудами та
визнати право власності на зазначене
нерухоме майно за позивачем і вилучити
його у відповідача та передати
позивачу. В обгунтування позовних
вимог позивач зазначив, що 24 січня 2001
року ухвалою Обухівського районного
суду Київської області затверджено
мирову угоду укладену між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, за умовами якої ОСОБА_1
відмовляється від позову про розподіл
сумісного майна подружжя у вигляді
недобудованого садового будинку і
будівель. За ОСОБА_3 залишено право
власності на земельну ділянку АДРЕСА_1
і недобудований садовий будинок і на
будівлі на цій ділянці, ОСОБА_3, який
згідно затвердженої мирової угоди
повинен був сплатити ОСОБА_1 до 01.12.2001
року грошову компенсацію за її долю в
спільному майні подружжя у вигляді
недобудованого садового будинку і
будівель на цій земельній ділянці в
сумі 23220, а в разі несплати вказана
сума підлягала стягненню в примусовому
порядку. Постановою державного
виконавця ДВС Обухівського РУЮ було
відкрито виконавче провадження по
примусовому виконанню рішення
Обухівського районного суду про
стягнення з ОСОБА_3 грошової
компенсації в розмірі 23 220,00 гривень на
користь ОСОБА_1,в межах виконавчого
провадження був складений акт опису й
арешту майна та зроблено експертний
висновок про принкову вартість майна.
В подальшому на підставі акту
приймання-передачі виконавче
провадження було передано до
підрозділу примусовго виконаня рішень
відділу ДВС Київського обласного
управління юстиції, державним
виконавцем якого 04 травня 2005 року було
винесено постанову про прийняття
виконавчого провадження. 06 травня 2005
року ОСОБА_1 подала до ВДВС
Обухівського РУЮ заяву про повернення
виконавчого листа про стягнення з
ОСОБА_3 боргу на її користь без
виконання та закінчення виконавчого
провадження.14 червня 2005 року
Спеціалізованим державним
підприємством Укрспецюст» Київська
обласна філія були проведеі прилюдні
торги по реалізації належного ОСОБА_3
майна, про що був складений протокол,
згідно якого земельна ділянка площею 0,
12 га з недобудованим будинком та
надвірними спорудами, ділянка АДРЕСА_1
було придбане ОСОБА_2 за 125 700,00 гривень.
22 лютого 2010 року постановою головного
державного виконавця ППВР ВДВС ГУЮ
Київської області виконавчий лист про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
коштів в сумі 23 220 повернуто
стягувачеві на підставі п.1 ст. 40 Закону
України «Про виконавче провадження» та
знято арешт майна боржника. 17 жовтня 2009
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був
зареєстрований шлюб, а в ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3 помер. Згідно нотаріально
посвідченого заповіту ОСОБА_3 все своє
майно , де б воно не було і з чого б не
складалося і взагалі все те, що
належатиме йому на момент смерті і на
що він за законом мав би право заповів
своїй дружині ОСОБА_1 З посиланням на
те, що 14 травня 2005 року
Спеціалізованим державним
підприємством «Укрспецюст» Київська
обласна філія без відповідних
повноважень було примусово продане
майно ОСОБА_3, який вже не мав статусу
боржника в виконавчому провадженні,
вважає правочин по примусовому
продажу на підставі ст. 203 та ст. 216 ЦК
України має бути визнаний недійсним та
до нього необхідно застосувати
наслідки визнання недійсним правочину.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив
позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засіданні
не з'явився, надав письмові заперечення
проти позову, в яких проти позов не
визнає, посилаючись на його
безпідставність і необґрунтованість,
просив у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Відповідачі, Відділ державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській
області, Спеціалізоване державне
підприємство «Укрспецюст» Київська
обласна філія. В судове засідання
своїх представників не направили, про
день місце та час розгляду справи
повідомлялись належним чином, з
заявами чи клопотаннями про
відкладення розгляду справи до суду не
звертались, заперечень не подавали.

Зі згоди представника позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст.224
ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши та дослідивши
письмові матеріали справи у їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню у
зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що 24 січня 2001 року
ухвалою Обухівського районного суду
Київської області затверджено мирову
угоду укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, за
умовами якої ОСОБА_1 відмовляється від
позову про розподіл сумісного майна
подружжя у вигляді недобудованого
садового будинку і будівель. За ОСОБА_3
залишено право власності на земельну
ділянку АДРЕСА_1 і недобудований
садовий будинок та на будівлі на цій
ділянці, а ОСОБА_3 згідно
затвердженої мирової угоди повинен був
сплатити ОСОБА_1 до 01.12.2001 року грошову
компенсацію за її долю в спільному
майні подружжя у вигляді
недобудованого садового будинку і
будівель на цій земельній ділянці в
сумі 23220, 00 гривень, а в разі несплати
вказана сума підлягала стягненню в
примусовому порядку.

17 грудня 2001 року Обухівським районним
судом Київської області виданий
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 23 220,00 гривень.

23 травня 2003 року було відкрито
виконавче провадження по примусовому
виконанню рішення Обухівського
районного суду Київської області №
2-102-01 від 24 січня 2001 року про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 23 220,00
гривень.

14 серпня 2003 року в рамках проведення
виконавчих дій державним виконавцем
було описано майно, що належить
боржнику ОСОБА_3, а саме: недобудований
будинок з надвірними спорудами в
АДРЕСА_1

22 квітня 2005 року постановою
постановою начальника підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби
Київського обласного управління
юстиції виконавче провадження № 635
по виконанню виконавчого листа
Обухівського районного суду Київської
області № 2-102-01 від 24 січня 2001 року про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 23
220,00 гривень передане з відділу ДВС
Обухівського РУЮ до підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби
Київського обласного управління
юстиції.

Постановою старшого державного
виконавця ВДВС Обухівського районного
управління юстиції від 04 травня 2005 року
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-102-01 від
24 січня 2001 року про стягнення з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 грошової
компенсації в сумі 23 220,00 гривень
закінчено, оскільки виконавчий
документ на подальше примусове
виконання передано до підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби
Київського обласного управління
юстиції.

04 травня 2005 року постановою державного
виконавця підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Київського
обласного управління юстиції
виконавче провадження № 635 прийнято до
провадження, копію якої направлено
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 05 травня 2005 року за №
813/6.

06 травня 2005 року ОСОБА_1 звернулась до
ВДВС Обухівського районного
управління юстиції з заяво. Про
повернення їй без виконання
виконавчого листа про стягнення з
ОСОБА_3 боргу на її користь. На той час
виконавче провадження у ВДВС
Обухівського РУЮ вже не перебувало на
виконанні, оскільки було передане на
виконання до підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Київського
обласного управління юстиції однак до
цього органу ОСОБА_1 з заявою про
повернення їй виконавчого листа без
виконання не зверталась.

Листом за № 227 від 31 травня 2005 року
ОСОБА_1 було повідомлено Київською
обласною філією спеціалізованого
Державного підприємства «Укрспецюст»
Міністерства юстиції України про
призначення проведення прилюдних
торгів по реалізації арештованого
майна на 14 червня 2005 року о 12 годині за
адресою - м. Обухів, вул. Київська, 5.

14 червня 2005 року спеціалізованим
Державним підприємством «Укрспецюст»
Міністерства юстиції України на
підставі договору від 25 травня 2005 року
№ 5290075 про надання послуг по
організації і проведеню прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна, між спеціалізованим
Державним підприємством «Укрспецюст»
Міністерства юстиції України та
підрозділом примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Київського обласного
управління юстиції було проведено
прилюдні торги з реалізації
арештованого майна, а саме: земельна
ділянка площею 0, 12 га з недобудованим
будинком та надвірними спорудами,
ділянка АДРЕСА_1. Реалізоване майно
придбала ОСОБА_2, а 16 червня 2005 року про
проведені прилюдні торги було складено
акт.

Про хід проведення прилюдних торгів з
реалізації земельної ділянки площею 0,
12 га з недобудованим будинком та
надвірними спорудами, ділянка АДРЕСА_1
було складено протокол № 5290075-3 від 14
червня 2005 року , в якому зазначено, що
переможцем торгів стала ОСОБА_2, яка
запропонувала ціну в розмірі 125700
гривень.

Про проведені прилюдні торги ОСОБА_1
було повідомлено підрозділом
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби
Київського обласного управління
юстиції листом № 1089 від 16 червня 2005
року й направлено копію акту.

Заначені обставини встановлені
рішенням Подільського районного суду
м. Київа по справі № 2-27/09 від 10 липня 2009
року за позовом ОСОБА_3 до Підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби
Київського обласного управління
юстиції Міністерства Юстиції України,
Київської обласної філії
спеціалізованого Державного
підприємства «Укрспецюст»
Міністерства Юстиції України, Відділу
державної виконавчої служби
Обухівського районного управління
юстиції Київської області, ОСОБА_2 про
визнання недійсним протоколу та акту
проведення прилюдних торгів, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було
відмовлено та яке набрало законної
сили.

Зазначеним рішенням Подільського
районного суду м. Київа по справі № 2-27/09
від 10 липня 2009 року також встановлено:
«доводи представника позивача про те,
що проведення виконавчих дій після 12
травня 2005 року, тобто після надходження
до ВДВС Обухівського РУЮ заяви
стягувачки про повернення їй
виконавчого листа без виконання, суд не
може прийняти до уваги, оскільки в цей
час виконавче провадження вже
знаходилось на виконанні у підрозділі
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби
Київського обласного управління
юстиції, а до цього органу стягувачка
ОСОБА_1 з заявою про повернення
виконавчого документа без виконання
не зверталась, хоча їй письмово
повідомлялось про передачу
виконавчого провадження на виконання
до іншого органу».

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області по справі № 2-1645/2005р.
від 24 жовтня 2005 року за позовом ОСОБА_2
до виконкому Козинської селищної ради
Обухівського району про визнання
власником недобудованого нерухомого
майна, яке набрало законної сили,
позовну заяву задоволено та визнано
ОСОБА_2 власником недобудованого
житлового будинку та інших споруд, що
аходяться на земельній ділянці за
адресою: АДРЕСА_1.

17 жовтня 2009 року відділом реєстрації
актів цивільного стану Дарницького
РУЮ у м. Києві був зареєстрований шлюб
між ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

27 лютого 2010 року ОСОБА_3 склав заповіт,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського МНО ОСОБА_4, за яким все своє
майно, де б воно не було і з чого б не
складалося, і взагалі все те, що
належатиме йому на момент смерті і на
що він за законом мав би право, заповів
ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Положеннями ст. 3 ЦПК України
передбачено, що кожна особа має право
в порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК
України одним із способів захисту
порушеного права є визнання недійсним
правочину, укладеного з недодержанням
вимог, установлених ч. ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203
цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з
невідповідністю змісту правочину ЦК
України та іншим актам цивільного
законодавства.

Щодо порушень порядку проведення
прилюдних торгів, то слід зазначити, що
правовідносини по реалізації
арештованого майна регулюються
Законом України «Про виконавче
провадження», Інструкцією про порядок
проведення виконавчих дій та
Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції від 27.10.1999 року №
68/5.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про
виконавче провадження» реалізація
арештованого майна здійснюється
шляхом його продажу на прилюдних
торгах, аукціонах або на комісійних
умовах.

Стаття 650 ЦК України передбачає, що
особливості укладення договорів
купівлі-продажу на біржах, аукціонах,
конкурсах тощо, встановлюються
відповідними актами цивільного
законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України, до
договору купівлі-продажу на біржах,
конкурсах, аукціонах (публічних торгах)
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено законом про ці види
договорів купівлі-продажу або не
випливає з їхньої суті.

Отже, правова природа процедури
реалізації майна на прилюдних торгах
полягає у забезпеченні переходу права
власності (продаж) на майно боржника до
покупця-учасника прилюдних торгів.
Враховуючи особливості, передбачені
законодавством щодо проведення
прилюдних торгів, складання за
результатами їх проведення акта про
проведені прилюдні торги є оформленням
договірних відносин купівлі-продажу
майна на публічних торгах.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203
ЦК України правочин купівлі
-продажу, який укладено за
результатами прилюдних торгів,
може бути визнано недійсним

за позовом заінтересованої особи у
разі порушення правил їх проведення.

Відповідно до положень Закону України
«Про виконавче провадження» № 606-ХІV
від 21 квітня 1999 року та Інструкції
про проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом
Міністерства юстиції України
від 15 грудня 1999 року №
74/5 та зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 15
грудня 1999 року за № 865/4158, державний
виконавець здійснює лише підготовчі
дії з метою проведення прилюдних
торгів, а самі прилюдні торги з
реалізації нерухомого майна
організовують і проводять
спеціалізовані організації, з якими
державною виконавчою службою
укладається відповідний договір (п. 5.11
Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Правила ж проведення прилюдних торгів
визначені Тимчасовим положенням про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України № 68/2 від
27.10.1999 року.

Цим Тимчасовим положенням визначено,
що прилюдні торги є спеціальною
процедурою продажу майна, за
результатами якої власником майна стає
покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну (п.
2.2 Тимчасового положення), та
передбачені певні правила проведення
цих торгів, а саме: по-перше, правила,
які визначають процедуру підготовки,
проведення торгів (опублікування
інформаційного повідомлення певного
змісту про реалізацію нерухомого
майна; направлення письмового
повідомлення державному виконавцю,
стягувачу та боржнику про дату, час,
місце проведення прилюдних торгів, а
також стартову ціну реалізації майна)
(розд. 3); по-друге, правила, які
регулюють сам порядок проведення
торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила,
які стосуються оформлення кінцевих
результатів торгів (розд. 6).

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України
підставами недійсності укладеного за
результатами прилюдних торгів
правочину є недодержання вимог закону
в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, то підставами для
визнання прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
саме Тимчасовим положенням.

Отже, з врахуванням встановлених
обставин справи, проаналізувавши
вищезазначені правові норми та
оцінивши зібрані по справі докази, суд
вважає, що позов в частині визнання
недійсним правочину щодо
купівлі-продажу земельної ділянки 0,12
га з недобудованим будинком та
надвірними спорудами за адресою:
АДРЕСА_1, укладеного між
спеціалізованим державним
підприємством «Укрспецюст» Київська
обласна філія (продавець) та
громадянкою ОСОБА_2, оформлений у
вигляді протоколу № 5290075-3 проведення
прилюдних торгів по реалізації майна,
яке належить ОСОБА_3 від 14 червня 2005
року та визнання недійсним акту про
проведення прилюдних торгів від 16
червня 2005 року є необґрунтований, в
ньому не викладені обставини, які б
вказували на порушення встановлених
законодавством правил проведення
прилюдних торгів.

Посилання представником позивача на
те, що рішення Господарського суду м.
Києва від 24 листопада 2011року, яким
визнано недійсним експертний
висновок та звіт про незалежну оцінку
нерухомого майна: земельної ділянки 0,12
га з недобудованим будинком та
надвірними спорудами за адресою:
АДРЕСА_1 суттєво вплинуло на результати
торгів, суд не приймає до уваги,
оскільки всупереч вимог ст. ст. 59,60 ЦПК
України не є доведеними.

Згідно зі ст. 1223 Цивільного кодексу
України (надалі - ЦК України) право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Оскільки відповідно до ст. 1218 ЦК
України до складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті, право на витребування
майна від добросовісного набувача,
передбаченест. 388 ЦК України,
переходить до спадкоємців власника.

Як встановлено судом, на момент смерті
спадкодавця ОСОБА_3 нерухоме майно, а
саме: земельна ділянка 0,12 га з
недобудованим будинком та надвірними
спорудами за адресою: АДРЕСА_1 вже
належало на праві приватної власності
ОСОБА_2, а отже воно не входило до
складу спадкової маси, а тому позовні
вимоги про визнання за позивачем
права на спадщину у вигляді
вищезазначених земельної ділянки з
будинком та надвірними спорудами та
про визнання права власності на
зазначене нерухоме майно за позивачем
є необґрунтованими та безпідставними
і задоволенню не підлягають.

Крім того, частина друга статті 388 ЦК
України гарантує особам, які купили
майно у порядку, встановленому для
виконання судових рішень, захист їхніх
прав від можливої віндикації.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Отже, у задоволенні позовних вимог
щодо вилучення спірного майна, що було
реалізоване з прилюдних торгів, у
відповідача ОСОБА_2 та передачу його
позивачу слід відмовити, оскільки вони
є похідними від інших вищезазначених
позовних вимог підстав для
задоволення яких судом не встановлено
та такі вимоги є необгунотованими і не
доведеними.

Статтею 1 Першого протоколу до
Європейської Конвенції з прав людини
та основоположних свобод передбачено,
що „Кожна фізична або юридична особа
має право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений своєї
власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права».

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу , в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України, які
роз'яснювались судом сторонам та
відповідають положенням ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

В силу ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог, дослідивши
всебічно, повно, безпосередньо та
об'єктивно наявні у справі докази, суд
оцінив їх належність, допустимість,
достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі
обставини справи, з урахуванням того,
що відповідно до ст.1 ЦПК України
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених або оспорюваних прав, свобод
чи інтересів фізичної особи, суд дійшов
висновку про необхідність відмови у
позовних вимогах в повному обсязі.
Вимоги позивача щодо стягнення
судових витрат також не підлягають
задоволенню відповідно до положень ст.
88 ЦПК України.

Керуючись ст. 41 Конституції України,
Законом України «Про виконавче
провадження», ст. ст. 203, 215, 387, 388, 650, 656,
1218, 1223 ЦК України, ст.ст. 10, 59, 60, 212, 213, 215,
224 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській
області, Спеціалізованого державного
підприємства «Укрспецюст» Київська
обласна філія, ОСОБА_2 про визнання
недійсним правочину щодо
купівлі-продажу земельної ділянки
оформлений у вигляді протоколу
проведення прилюдних торгів, визнання
недійсним акту про проведення
прилюдних торгів, визнання права на
спадщину, визнання права власності,
вилучення та передачу нерухомого майна
відмовити.

Заочне рішення суду може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження,
дане рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.
Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду Київської області
через Обухівський районний суд
Київської області.

Заочне рішення суду набирає законної
сили відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України, згідно
якого рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СуддяМора О. М.