Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/5897/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю ОСОБА_2, її представника
ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,
представника Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
- Кравчук Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Сихівського
районного суду м.Львова від 8 липня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, третя особа - Сихівська районна
адміністрація Львівської міської ради,
про припинення права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2012 року ОСОБА_4
звернувся з позовом до ОСОБА_2, третя
особа - Сихівська районна
адміністрація, про припинення права
власності. Позивач зазначав, що
відповідно до договору купівлі-продажу
кватири від 19 квітня 2012 року, він
придбав квартиру АДРЕСА_1, та
відповідно до рішення апеляційного
суду від 23 липня 2012 року йому належить
24/25 ідеальних частин вказаної кватири,
а відповідачці - 1/25 частина. Посилався
на те, що у вказаній квартирі
зареєстровані він, його колишня
дружина - відповідачка по справі, та їх
дочка. Стверджував, що відповідачка
постійно чинить йому перешкоди у
користуванні і володінні квартирою.
Просив припинити право власності
відповідачки на 1/25 частку у квартирі
АДРЕСА_1, виселити відповідачку з
вказаної квартири та зняти її з
реєстрації.

Оскаржуваним рішенням суду позов
задоволено частково. Припинено право
власності ОСОБА_2 на одну двадцять
п»яту ідеальну частку у спільному
майні - кватирі АДРЕСА_1. Стягнуто з
ОСОБА_4 грошову компенсацію в розмірі 27
540 грн. 76 коп. в користь ОСОБА_2, що
внесені ним 20.11.2012 року та 02.06.2014 року на
рахунок №0789 ТУ ДСА у Львівській
області. В задоволенні позову в частині
усунення перешкод в користуванні та
розпорядженні майном шляхом зняття з
реєстрації ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1
відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь
ОСОБА_4 275 грн. 47 коп. судових витрат.

Рішення суду оскаржила
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 В
апеляційній скарзі стверджує про
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що припинення права
власності відповідачки на частку в
квартирі завдасть істотної шкоди
інтересам співвласника. Посилається на
те, що в спірній квартирі відповідачка
проживає разом з малолітньою донькою.
Акцентує увагу на тому, що сума
грошової компенсації є недостатньою
для того, щоб відповідачка придбала
інше житло. Зазначає, що в спірній
квартирі після її купівлі ні позивач,
ні відповідач не проживали у зву»язку з
тим, що перебували на заробітках в
Італії, а в квартирі здійснювався
ремонт, в 2009 року сторони разом
заселилися у спірну квартиру, де і
постійно проживали. Посилається на те,
що через сварки відповідачка з донькою
іноді проживала в квартирі своєї
матері. Зазначає, що відповідачка з
листопада 2013 року через дії позивача та
заочне рішення від 5.08.2013 року про
зняття її з реєстрації місця
проживання, була позбавлена можливості
проживати в спірній квартирі не з
власної волі. На думку апелянта, судом
не врахована позиція органу опіки та
піклування. Вважає, що при ухваленні
рішення знехтувано інтереси
малолітньої дитини, чим порушено ст.3
Конвенції про права дитини. А тому,
оскільки спірна квартира є для
відповідачки та її малолітньої дитини
єдиним житлом, грошової компенсації
вартості частки у квартирі недостатньо
для придбання остатньою нового житла,
просить рішення суду в цій частині
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_2, її представника
ОСОБА_3, представника Сихівської
районної адміністрації Львівської
міської ради - Кравчук Л.І. на
підтримання апеляційної скарги, які
аналогічні її доводам, пояснення
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про
заперечення доводів скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід задовольнити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Матеріалами справи встановлені
наступні обставини.

Рішенням Сихівського районного суду
від 15 вересня 2011 року розірвано шлюб
між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (т.1., а.с.15)

Відповідно до рішення
Апеляційного суду Львівської області
від 3 червня 2013 року визнано за ОСОБА_4
право власності на 24/25 ідеальних частин
квартири АДРЕСА_1, а за ОСОБА_2 право
власності на 1/25 ідеальну частину
вказаної квартири. (т.1, а.с.61-65)

З довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»
вбачається, що вартість вищезазначеної
квартири складає 175 619 грн. (т.1., а.с.20)

20 листопада 2012 року на депозитний
рахунок ГУ ДКСУ у Львівській області
позивачем внесено 7024,76 грн. (т.1, а.с.37)

Згідно з довідкою ЛКП «Під
Зуброю» від 5.11.2012 року у спірній
квартирі були зареєстровані: ОСОБА_4,
ОСОБА_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. (т.1.,
а.с.13)

Відповідно до довідки від 14.01.2014
року в такій зареєстровані ОСОБА_4 та
ОСОБА_7 (т.1., а.с.169)

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що наявні
підстави, передбачені ст.365 ЦК України,
для припинення відповідачки права
власності на 1/25 ідеальну частку у
спільному майні, а саме врахував, що
частка останньої у спірній квартирі
складає лише 2,86 кв.м., тобто є незначною
і не може бути виділена у натурі,
квартира є неподільною, спільне
володіння і користування такою є
неможливим, а також, що таке припинення
не завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Однак з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується у зв»язку з наступним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ратифікованого
Законом України від 17 липня 1997 року,
кожна фізична або юридична особа має
право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений своєї
власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

Європейський суд з прав людини в
рішенні від 21.03.2011р. «Справа «Андрій
Руденко проти України» зазначив, що
«Суд нагадує, що втручання у право на
мирне володіння майном є сумісним з
вимогами ст. 1 Першого протоколу, коли
воно законне і не свавільне»

За змістом ст.ст. 21, 24, 41 Конституції
України, 316, 317, 319, 358 ЦК України всі
громадяни є рівними у своїх правах.
Усім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення цих прав, в тому числі
щодо захисту права спільної часткової
власності.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст.358 ЦК України право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної
компенсації.

Відповідно до ст.364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ в
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (ч.2 ст.183 ЦК України),
співвласник, який бажає виділу, має
право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою. Право на частку у праві
спільної часткової власності у
співвласника, який отримав таку
компенсацію, припиняється з дня її
отримання. Договір про виділ у натурі
частки з нерухомого спільного майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: 1) частка є незначною і не може
бути виділена в натурі; 2) річ є
неподільною; 3) спільне володіння і
користування майном є неможливим; 4)
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

Із змісту зазначеної норми закону
випливає, що припинення права особи на
частку в спільному майні допускається
за наявності будь-якого з передбачених
пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК
України випадку, але лише в тому разі,
коли таке припинення не завдасть
істотної шкоди інтересам співвласника
та членам його сім'ї.

А відтак, колегія суддів вважає
помилковим тлумачення суду першої
інстанції положень ч. 1 ст. 365 ЦК України
про те, що законодавець визначив чотири
самостійні підстави, кожна з яких
окремо може слугувати приводом для
припинення права власності на частку в
спільному майні.

Висновок про істотність шкоди, яка може
бути завдана співвласнику, вирішується
в кожному конкретному випадку з
урахуванням обставин справи та
особливостей об'єкта, який є спільним
майном.

Відповідачка в суді першої та
апеляційної інстанції зазначала про
те, що припинення її права власності на
частку у спільному майні завдасть її
інтересам істотної шкоди, оскільки
вона не має іншого житла та позбавлена
можливості придбати інше житло за ті
кошти, які їй пропонує позивач.

Матеріалами справи стверджується, що в
квартирі матері відповідачки за
адресою: АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, відповідачка в такій
не зареєстрована. (т.1., а.с.77)

Вказана квартира АДРЕСА_4, складається
з однієї кімнати житловою площею 15,30
кв.м.

А відтак колегія суддів вважає, що
спірна кватира є єдиним житлом
відповідачки та її дочки, іншого житла
в них немає, що свідчить про те, що
припинення права власності завдасть
істотної шкоди її інтересам та
інтересам її дочки.

Колегія суддів вважає помилковим
висновок суду першої інстанції, що в
зв»язку з неприязними відносинами, які
склалися між сторонами, припинення
права на частку в спільному майні не
завдасть істотної шкоди інтересам
відповідачці по справі, оскільки такі
відносини не можуть бути підставою для
висновку про неможливість спільного
володіння і користування нерухомим
майном та підставою для припинення
права відповідачки на частку у
спірному майні відповідно до правил ч. 1
ст. 365 ЦК України.

Також колегією суддів враховується
до відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла десяти років, є місцем
проживання її батьків, або одного з тих,
з ким вона проживає.

Матеріалами справи
встановлено, що сторони розлучені,
малолітня дочка сторін ОСОБА_7
зареєстрована в спірній квартирі,
іншого житла відповідачка немає.

У зв»язку з вищенаведеним рішення
суду першої інстанції в частині
припинення права власності, стягнення
грошової компенсації та судових витрат
необхідно скасувати з ухваленням
нового рішення, яким в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 відмовити, в
решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.316
ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду
м.Львова від 8 липня 2014 року в частині
припинення права власності ОСОБА_2 на
1/25 (одну двадцять п»яту) ідеальну
частку у спільному майні - квартирі
АДРЕСА_1, стягнення з ОСОБА_4 грошової
компенсацію в розмірі 27 540 грн. 76 коп. в
користь ОСОБА_2, що внесені ним 20.11.2012
року та 02.06.2014 року на рахунок №0789
ТУ ДСА у Львівській області, та
стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 275
грн. 47 коп. судових витрат скасувати.
Ухвалити нове рішення. Відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про припинення права власності. В решті
рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.