Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
УХВАЛА

іменем україни

4 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

Євтушенко
О.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа - Відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області,
про оспорювання батьківства,

за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою
представником - ОСОБА_5, на заочне
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 3
жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 23 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа -
Відділ державної реєстрації актів
цивільного стану Києво-Святошинського
районного управління юстиції
Київської області, про оспорювання
батьківства.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 26 вересня 2007 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено шлюб. З
жовтня 2009 року до березня 2010 року
сторони проживали разом в Італії в його
будинку. Відповідачкою спільне
проживання та підтримання шлюбних
відносин було припинено. ІНФОРМАЦІЯ_1
відповідачка народила сина ОСОБА_6.
Реєстрацію народження сина ОСОБА_6
відповідачка здійснила лише через
півроку у Виконавчому комітеті
Боярської міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області 18 січня 2012 року. Батьком дитини
записано позивача. Кровне споріднення
між ним та дитиною ОСОБА_2 позивач не
визнає, посилаючись на те, що
відповідачка після зникнення з його
сімейного життя ще в березні 2009 року
зʼ?явилася вперше лише в липні 2011 року і
по телефону повідомила йому про свою
вагітність, прізвище дитини після її
народження запише своє. Вдруге вона
зателефонувала йому 6 жовтня 2011 року та
повідомила, що в неї народився син,
якого вона назвала ОСОБА_2, батьком
якого є громадянин Англії. Не дивлячись
на такі обставини, він запропонував їй
поновити сімейні відносини,
відповідачка відмовилась. Про те, що
має намір записати батьком дитини, його
не повідомила. Позивач просив
виключити відомості про нього з
актового запису за № 28 Відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
від 18 січня 2012 року про народження
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1

Заочним рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 3
жовтня 2013 року в задоволені позовних
вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа -
Відділ державної реєстрації актів
цивільного стану Києво-Святошинського
районного управління юстиції
Київської області, про оспорювання
батьківства відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 23 січня 2014 року заочне
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від

3 жовтня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_5 порушує питання про скасування
заочного рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 3
жовтня 2013 року та ухвали апеляційного
суду Київської області від 23 січня 2014
року та просить направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що ОСОБА_3 не довів
відсутності кровного споріднення між
ним та дитиною, а тому позовні вимоги не
ґрунтуються на законі.

Проте з такими висновками погодитися
не можна, оскільки суди попередніх
інстанцій дійшли їх без повного,
всебічного та об'єктивного з'ясування
обставин справи, прав і обов'язків
сторін у цих правовідносинах.

Судами встановлено, що 26 вересня 2007
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
зареєстровано шлюб.

Згідно з актовим записом від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року № 28 Відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
відповідачка народила сина ОСОБА_6,
реєстрація народження якого здійснена
виконкомом Боярської міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області 18 січня 2012 року. Батьком дитини
записано ОСОБА_3 відповідно до п. 8
розділу 1 глави 111 Правил державної
реєстрації актів цивільного стану в
Україні, затверджених наказом
Міністерства юстиції України від 18
жовтня 2000 року № 52/5 та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 18 жовтня
2000 року за № 719/4940, за усною заявою
матері.

Згідно ст. 136 СК України особа, яка
записана батьком дитини відповідно до
статті 126 цього Кодексу, має право
оспорити своє батьківство,
предʼ?явивши позов про виключення
запису про нього як батька з актового
запису про народження дитини. У разі
доведення відсутності кровного
споріднення між особою, яка записана
батьком, та дитиною, суд постановляє
рішення про виключення відомостей про
особу як батька дитини з актового
запису про її народження. Не має права
оспорювати батьківство, зокрема, особа,
записана батьком дитини, якщо в момент
реєстрації себе батьком дитини вона
знала, що не є її батьком.

Так, у п. п. 11, 12 постанови Пленуму
Верховного Суду України від

15 травня 2006 року № 3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» розʼ?яснено, що оспорити
батьківство мають право особа, яка
записана батьком дитини в Книзі
реєстрації народжень (ст. 136 СК України -
шляхом предʼ?явлення позову про
виключення відомостей про неї як
батька з актового запису про
народження дитини, а також жінка, котра
народила дитину в шлюбі

ст. 138 СК України), - звернувшись із
позовом про виключення із цього запису
відомостей про її чоловіка як батька
дитини. Предметом доказування в
справах про оспорювання батьківства є
відсутність кровного споріднення між
особою, записаною батьком, і дитиною.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Суд
сприяє всебічному і повному
зʼ?ясуванню обставин справи: розʼ?яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобовʼ?язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що,
подаючи заяву до суду, позивач у
прохальній частині позовної заяви
просив провести судово-генетичну
експертизу (а. с. 4).

Згідно з ч. 1 ст. 145 ЦПК України для
зʼ?ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо, суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі.

Однак суди у порушення ст. ст. 212-214, 315
ЦПК України зазначених вимог закону не
врахували, взагалі клопотання позивача
не розглядали, а тому в повній мірі
позовні вимоги не перевірили та не
дослідили.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення не можуть вважатись
законними й обґрунтованими, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК України вони
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану
представником - ОСОБА_5, задовольнити.

Заочне рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 3
жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 23 січня 2014
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді:Н.А.
Горелкіна Є.П. Євграфова О.І.
Євтушенко О.М. Ситнік