Номер провадження: 22-ц/785/7344/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Черевка П.М.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 18 червня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті
особи - виконавчий комітет
Іллічівської міської ради, голова
правління гаражного колективу «Лада»
про продовження строку для прийняття
спадщини та визнання права власності в
порядку спадкування за законом на
будівельні матеріали,-

встановила:

У квітні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з зазначеним позовом, посилаючись
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний
брат ОСОБА_6. Вона є спадкоємицею другої
черги. Після смерті брата відкрилася
спадщина у вигляді гаражу НОМЕР_1 з
підвалом, розташованого по ряду «Т»
гаражного колективу «Лада», що
розташований за адресою: АДРЕСА_1. Брат
був членом колективу з моменту його
створення і користувався зазначеним
гаражем.

Позивачка зазначає, що всі платежі на
спірний гараж були виплачені її братом
у повному обсязі, проте документи на
право власності на гараж не були
оформлені. Заповіту брат не залишив.
Спадкова справа щодо майна померлого
нотаріальною конторою не заводилася. У
зазначений термін для прийняття
спадщини вона не звернулася з поважних
причин - за станом здоров'я та
загостренням хронічних хвороб.

У зв'язку з зазначеним позивачка
звернулася до суду та просила суд
продовжити їй строк для прийняття
спадщини для подання до нотаріальної
контори заяви про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнати за нею право
власності, в порядку спадкування за
законом, на будівельні матеріали, з
яких самочинно збудовано спадкодавцем
гараж НОМЕР_1 по ряду «Т» гаражного
колективу «Лада», що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, площею 49,8 кв.м. та
складається з блоків, з яких
виготовлено фундамент,
метало-каркасних конструкцій, з яких
виготовлено стіни, шиферу, який
використовується як покриття, дощок, з
яких зроблено перекриття.

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 18 червня 2014 року
позовні вимоги задоволено.

Продовжено ОСОБА_5 строк для прийняття
спадщини, пропущений з поважних причин,
визначено їй додатковий строк - 3 місяці
(з дня набрання рішенням чинності) для
подання ОСОБА_5 до нотаріальної контори
заяви про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_5 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_6 на будівельні матеріали,
з яких самочинно збудовано
спадкодавцем гараж НОМЕР_1 по ряду «Т»
гаражного колективу «Лада», що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, та
складається з блоків, з яких
виготовлено фундамент,
метало-каркасних конструкцій, з яких
виготовлено стіни та дах гаражу.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали до суду
апеляційні, скарги в яких просять
рішення суду скасувати, ухвалити по
справі нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити, посилаючись
на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційних скарг, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційні
скарги відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовну заяву ОСОБА_5,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачка пропустила строк для
прийняття спадщини після смерті брата
з поважних причин, тому суд дійшов
висновку про можливість продовження
зазначеного строку для прийняття
спадщини. Визнаючи право власності
позивачки на будівельні матеріали, суд
виходив з того, що відповідно до
роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 року № 7 та ч. 1 ст. 376 ЦК
України при здійснені спадкодавцем
самочинного будівництва до
спадкоємців переходить право
власності на будівельні матеріали,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно дослідив обставини по
справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, що їх
регулює.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи та не
спростовується сторонами, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с.33).

Позивачка ОСОБА_5 є рідною сестрою
померлого ОСОБА_6, що підтверджується
копією заповіту їх матері від 21.09.1995
року (а.с.71) та не заперечується
відповідачем.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася
спадщина у вигляді гаража НОМЕР_1 з
підвалом, розташованого по ряду «Т»
гаражного колективу «Лада», що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Позивачка зазначила, що її братом у
повному обсязі були виплачені всі
платежі за гараж, але документи на
право власності на зазначений
кооперативний гараж оформлені не були.

ОСОБА_6 заповіту не залишив, та вона,
ОСОБА_5, є спадкоємцем за законом після
смерті її брата ОСОБА_6, але у
встановлений законом строк до
нотаріальної контори для прийняття
спадщини не звернулася з поважних
причин.

З листа Іллічівської міської державної
нотаріальної контори від 27.05.2014 року за
№ /01-16 вбачається, що спадкова справа
щодо майна померлого ОСОБА_6 була
заведена 20.05.2014 року на підставі заяви
ОСОБА_5. Свідоцтво про право на спадщину
не видавалося (а.с.30).

Відповідно до довідки з місця
проживання про склад сім'ї та прописку,
ОСОБА_6 проживав та був зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_2. Також за вказаною
адресою проживала ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20).

Голова правління гаражного колективу
«Лада» - ОСОБА_8 зазначив, що після
смерті ОСОБА_6 ніхто з членів його сім'ї
не звертався до гаражного колективу
«Лада» для вступу в колектив, як це
передбачено п. 3.7 Статуту.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 20.05.2008 року
№7 «Про судову практику у справах про
спадкування», при визначенні особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

З матеріалів справи вбачається, що до
смерті ОСОБА_6 позивачка хворіла на
одонтогнийний гайморит зліва (а.с.8). 17
жовтня 2002 року їй була здійснена
операція на гайморовій пазусі в
Інституті стоматології в м. Одесі. У
подальшому ОСОБА_5 перебувала на
стаціонарному, а потім амбулаторному
лікуванні з діагнозом дистрофія
сітчатки ока, виразкова хвороба,
хвороба серця (а.с.9-14). Позивачка
перенесла декілька операцій.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
зазначені причини пропуску строку для
прийняття спадщини є поважними.

Відповідно до листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування» зазначається,
що судам слід звернути увагу, що на час
відкриття спадщини в період чинності
ЦК УРСР його нормами було передбачено
певні дії, які свідчили про прийняття
спадщини, у тому числі прийняття
спадщини шляхом вступу у володіння та
управління спадковим майном (фактичне
прийняття спадщини).

Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було
встановлено, що спадкове майно за
правом спадкоємства переходить до
держави, якщо жоден із спадкоємців не
прийняв спадщину. ЦК УРСР не
обмежувався строк для отримання
свідоцтва про право на спадщину за
законом або заповітом, у тому числі й
для держави. Тому, якщо упродовж
встановленого шестимісячного строку
ніхто зі спадкоємців за законом або за
заповітом не прийняв спадщину,
вважається, що спадщина переходить до
держави.

Отже, норми п. 5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК, згідно з якими
цей ЦК застосовується також до
спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким з спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом, слід
розуміти таким чином, що правила книги
шостої ЦК може бути застосовано лише до
спадщини, яка відкрилася після 1 липня
2003 року і не була прийнята ніким зі
спадкоємців, право на спадкування яких
виникло відповідно до норм статей 529 - 531
ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування,
спадщина по яких відкрилась і була
прийнята до 1 січня 2004 року, не
допускається застосування судами норм
ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають
норми законодавства, чинного на час
відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.
Особи, які мали право на обов'язкову
частку в спадщині на підставі ст. 535 ЦК
УРСР, у тому числі й утриманці
померлого, проте не здійснили дій, що
свідчать про прийняття спадщини (ст. 549
ЦК УРСР), можуть звернутися з позовом
про продовження строку для прийняття
спадщини (ст. 550 ЦК УРСР).

У разі продовження строку для
прийняття спадщини та визнання права
власності на спадкове майно за позовом
осіб, які мають право спадкування за
законом відповідно до статей 529 - 531, 535
ЦК УРСР, спадкування спадкоємцями за
законом третьої, четвертої та п'ятої
черг (статті 1263 - 1265 ЦК) та визначення
судом додаткового строку для прийняття
спадщини зазначеними категоріями осіб
не допускається.

Якщо спадщина відкрилась після 1 липня
2003 року та не була прийнята ніким зі
спадкоємців, що мають право
спадкування на підставі ЦК УРСР, право
спадкування виникає також у
спадкоємців за законом третьої,
четвертої та п'ятої черг ("нових черг")
відповідно до статей 1263 - 1265 ЦК. Позовні
вимоги таких осіб про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини підлягають задоволенню
відповідно до встановлених обставин.

У такому разі право прийняти спадщину в
особи, яка є спадкоємцем за законом
третьої, четвертої та п'ятої черг
(статті 1263 - 1265 ЦК), здійснюється у
строки, встановлені ч. 2 ст. 1270 ЦК. В разі
пропуску зазначених строків такі
спадкоємці можуть звернутися з позовом
про визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини.

Крім того, відповідно до п. 2 листа
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування» зазначається,
що при вирішенні спорів про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини судам слід
звертати увагу на час відкриття
спадщини та дію актів цивільного
законодавства відповідно до п. 5
Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Судам необхідно розмежовувати пропуск
строку для прийняття спадщини,
прийняття спадщини особами, які
постійно проживали зі спадкодавцем на
час відкриття спадщини, прийняття
спадщини шляхом вступу у володіння та
управління спадковим майном (ст.549 ЦК
УРСР).

Якщо спадщина відкрилась після 1 січня
2004 року, суди не повинні задовольняти
вимоги про встановлення факту
прийняття спадщини шляхом вступу в
управління чи володіння спадковим
майном або задовольняти позови про
визнання права власності на спадкове
майно із зазначених підстав.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції в
частині визнання за ОСОБА_5 права
власності у порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_6 на
будівельні матеріали, з яких самочинно
збудовано спірний гараж з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з п. 3.2 листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 року «№24-753/0/4-13 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування», що у разі
відсутності документів, які
підтверджують право власності
спадкодавця на житловий будинок, або
відсутності державної реєстрації
права власності необхідно з'ясувати
причини відсутності
правовстановлюючих документів,
державної реєстрації права власності
або документів на забудову. У разі
недотримання спадкодавцем вимог
законодавства щодо державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно судами може визнаватись у
порядку спадкування право на забудову,
право на будівельні матеріали та інше у
відповідності зі встановленим судом
правовим режимом спірного майна.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 року № 7 якщо спадкодавцем
було здійснене самочинне будівництво
(ч. 1 ст. 376 ЦК України), до спадкоємців
переходить право власності на
будівельні матеріали, обладнання тощо,
які були використані в процесі цього
будівництва.

Голова правління гаражного колективу
«Лада» - ОСОБА_8 у суді першої інстанції
зазначав, що померлий ОСОБА_6 був членом
гаражного колективу «Лада» з моменту
створення колективу, та він самостійно,
без належних дозволів побудував
спірний гараж за власні кошти з
будівельних матеріалів, які сам
купував, саме в тому вигляді, який зараз
має гараж.

Крім того, голова правління також
зазначив, що майже у всіх членів
гаражного колективу права власності на
гаражі не має, вони побудовані
самочинно на землі, виділеній міською
радою в оренду гаражному колективу
«Лада».

Як правильно зазначив суд першої
інстанції, відсутність документів на
придбання будівельних матеріалів,
договорів з будівельними
організаціями не спростовує того
факту, що саме ОСОБА_6 побудував спірний
гараж та користувався ним. Зазначене
також не заперечується головою
правління гаражного колективу «Лада».

Таким чином, аналізуючи зазначене,
колегія суддів дійшла висновку, що суд
першої інстанції дослідивши усі
матеріали справи, ухвалив
обґрунтоване, законне рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Викладені в апеляційних скаргах доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини по справі, рішення суду
відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, а тому не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Іллічівського міського
суду Одеської області від 18 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної
сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

П.М. Черевко