АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Галичанського А. Д.

суддів: Литвинюк І.М., Яремка В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: ОСОБА_1 - представника
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 21 серпня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року позивач ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості.

Посилалося на те, що відповідно до
укладеного договору CVJWRX36070040 від 15.08.2006
року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі
3234 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконала у зв'язку з чим за нею станом
на 08.05.2014 року виникла заборгованість в
розмірі 33467,62 грн., яка складається з:
2883,57 грн. - заборгованість за кредитом;
10928,64 грн. - заборгованість по відсоткам
за користування кредитом, 783,23 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 18872,18 грн. - пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500 грн. -
штрафу (фіксована частина), 1407,56 грн. -
штраф (процентна складова). Наказом
Сторожинецького районного суду
Чернівецької області від 4 квітня 2008
року частково зазначена
заборгованість стягнута в сумі 5316,48
грн.

________________________________________________________________________
____________________

№ 22-ц/794/1573/14 р.
Головуючий у 1-й
інстанції Григорчак Ю.П.

категорія 19/27
Доповідач
Галичанський А.Д.

Просило стягнути з відповідача на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість в сумі 30058,70 грн. та
судові витрати.

Рішенням Глибоцького районного
суду Чернівецької області від 21 серпня
2014 року позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість в розмірі 21186 грн. 52 коп.

Вирішено питання про
стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати вищезазначене рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Вважає, що рішення суду першої
інстанції є необґрунтованим та таким,
що підлягає скасуванню в зв'язку з
порушенням і неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно кредитного договору CVJWRX36070040 від
15.08.2006 року ОСОБА_3 отримала кредит у
розмірі 3234 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Станом на 08.05.2014 року ОСОБА_3 має
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 33467,62 грн., яка складається з:
2883,57 грн. - заборгованість за кредитом;
10928,64 грн. - заборгованість по відсоткам
за користування кредитом, 783,23 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 18872,18 грн. - пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500 грн. -
штрафу (фіксована частина), 1407,56 грн. -
штраф (процентна складова). Наказом
Сторожинецького районного суду
Чернівецької області від 4 квітня 2008
року частково зазначена
заборгованість стягнута в сумі 5316,48
грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції встановив, що
розмір неустойки по даному кредитному
договору значно перевищує розмір
збитків та зменшив розмір неустойки з
18872,18 грн. до 10000 грн.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції вважає, що скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Вищезазначені обставини, встановлені
судом першої інстанції повно, на
підставі належних та допустимих
доказів, яким дана правильна юридична
оцінка і до спірних правовідносин
правильно застосовані норми
матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог у зв'язку зі спливом
позовної давності і необхідністю її
застосування незалежно від наявності
заяви сторони у спорі є помилковими
виходячи з наступного.

Згідно пункту 2 постанови № 7 пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року «Про
внесення змін і доповнень до постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» пункт 31 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 викладено у такій редакції: « 31.
При застосуванні положення пункту 7
частини одинадцятої статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув,
суди мають виходити з того, що у
системному зв'язку з частиною
одинадцятою статті 11 зазначеного
Закону ця вимога стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямована на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи,
що ЦК не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням строку позовної давності,
при вирішенні таких спорів, суди
повинні враховувати положення ЦК про
позовну давність. Оскільки зі спливом
строків позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини одинадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» та вимоги ЦК щодо
позовної давності застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи)».

Відповідно до частин 3 та 4 ст.267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач ОСОБА_3 заяву про
застосування строку позовної давності
в даній справі до винесення судом
першої інстанції рішення не подавала,
тому відсутні підстави для його
застосування судом.

Крім того, у своїй заяві від 21.08.2014 року
ОСОБА_3 позов визнала частково, просила
стягнути частину пені (а.с.32).

За таких обставин рішення суду першої
інстанції ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну ОСОБА_3 відхилити

Рішення Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 21 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді: