Ухвала

іменем україни

7 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Бердянського міжрайонного прокурора в
інтересах держави до Бердянської
міської ради, Управління
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області, ОСОБА_4, третя
особа Реєстраційна служба
Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області про визнання незаконним та
скасування п. 5, 5.58 рішення Бердянської
міської ради № 41 від 25 лютого 2010 року,
визнання недійсним державного акта на
право власності на земельну ділянку,
скасування його державної реєстрації
та повернення земельної ділянки, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 12 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 22 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року Бердянський
міжрайонний прокурор звернувся до суду
з зазначеним позовом посилаючись на те,
що прокурорською перевіркою
встановлено, що п. 5, 5.58 рішення
Бердянської міської ради від 25 лютого
2010 року «Про передачу в оренду та у
власність земельних ділянок,
продовження терміну розробки проекту
відведення та надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок»
затверджено проект відведення
земельних ділянок та передано у
власність ОСОБА_4 земельну ділянку
площею 0,1 га, з присвоєнням поштової
адреси АДРЕСА_1 для індивідуального
дачного будівництва. На підставі
зазначеного рішення за ОСОБА_4
проведена державна реєстрація
державного акту на право власності.

Зазначає, що згідно Генерального плану
м. Бердянська, затвердженого рішенням
Бердянської міської ради від 25 червня
2009 року, зазначені у оскаржуваному
рішенні території запроектовані для
розміщення оздоровчих установ та
установ відпочинку, зелених насаджень
загального користування, громадських
центрів. Відповідно до п. 3.39 ДБН 360-92
«Планування і забудова міських
сільських поселень» будівництво нових
дачних районів в межах міських
населених пунктів не допускається. На
момент прийняття рішення Бердянською
міською радою від 25 лютого 2010 року
посадовими особами виконкому міської
ради не розроблена та відповідно
Бердянською міською радою не
затверджена передбачена Законом
України «Про планування і забудову
територій» містобудівна документація
в м. Бердянську, а
саме відсутні детальні плани територій
окремих районів міста, зокрема
Бердянської коси. Таким чином, за
відсутності містобудівної
документації м. Бердянська прийняття
рішень щодо планування, забудови,
проектування та будівництва об'єктів
житлово-цивільного та виробничого
призначення, впорядкування та
благоустрою території Бердянської
коси не можливо.

Посилаючись на зазначені обставини
прокурор просив позов задовольнити.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 12
лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 22 травня 2014 року, позов
задоволено.

Визнано незаконним та скасовано п. 5, 5.58
рішення Бердянської міської ради від 25
лютого 2010 року «Про передачу в оренду
та у власність земельних ділянок,
продовження терміну розробки проекту
відведення, та надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок», яким
передана у приватну власність ОСОБА_4
земельна ділянка площею 0,1 га. для
ведення індивідуального дачного
будівництва, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1 га для ведення
індивідуального дачного будівництва,
що розташована за вказаною адресою та
зобов'язано Управління
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області скасувати його
державну реєстрацію шляхом закриття
Поземельної книги на вказану земельну
ділянку.

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути земельну
ділянку площею 0,1 га для ведення
індивідуального дачного будівництва,
що розташована за вищевказаною адресою
за належністю територіальній громаді
м. Бердянська.

У касаційній скарзі скаржник просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм матеріального
та процесуального права, і просить
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи у
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до ст. 60 ЗК України (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), вздовж річок,
морів та навколо озер, водосховищ та
інших водойм з метою охорони
поверхневих водних об'єктів від
забруднення і засмічення та збереження
їх водності у межах водоохоронних зон
виділяються земельні ділянки під
прибережні захисні смуги.

Згідно зі статтями 88, 90 Водного Кодексу
України, зокрема, уздовж морів та
навколо морських заток і лиманів
виділяється прибережна захисна смуга
шириною не менше двох кілометрів від
урізу води, яка може використовуватися
лише для будівництва санаторіїв та
інших лікувально-оздоровчих закладів,
з обов'язковим централізованим
водопостачанням і каналізацією.

Розмір та межі прибережної захисної
смуги уздовж морів та навколо морських
заток і лиманів встановлюються за
проектами землеустрою, а в межах
населених пунктів - з урахуванням
містобудівної документації.

Судами установлено, що спірна земельна
ділянка розташована в межах
двокілометрової зони прибережної
захисної смуги Азовського моря.

Згідно Генерального плану м.
Бердянська, затвердженого рішенням
Бердянської міської ради від 25 червня
2009 року, зазначені у рішенні території
запроектовані для розміщення
оздоровчих установ та установ
відпочинку, зелених насаджень
загального користування.

Задовольняючи позов, місцевий суд, з
висновком якого погодився й суд
апеляційної інстанції, обґрунтовано
виходив із того, що відсутність в
проекті землеустрою урахування
відповідно до вищевказаних норм права
розмірів і меж прибережної захисної
смуги Азовського моря, унеможливлювало
відведення земельної ділянки ОСОБА_4

За таких обставин висновок судів є
законним та обґрунтованим, а доводи
касаційної скарги вказаний висновок не
спростовують.

Згідно зі статтею 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами обох інстанцій при розгляді
справи дотримано вимоги закону, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне касаційну скаргу відхилити,
а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від
12 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від
22 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С Висоцька

О. В. Кафідова

І.М. Фаловська