Номер провадження: 22-ц/785/9190/14
Головуючий у першій інстанції Бочаров
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Доценко Л.І., Заїкін А.П.

При секретарі - Сілукова В.В.

Розглянула у відкритому судовому
засіданні м. Одесі апеляційну скаргу
ОСОБА_5 на рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від
02.10.2014 року по справі за позовом ОСОБА_5
до ЖКП «Таїрове»

-про зобовязання вчинити певні
дії, стягнення матеріальної та
моральної шкоди-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2014 року ОСОБА_5 звернувся
до суду з вимогами в яких зазначав, що
31 травня 2011 року сторони уклали
договір № 127/11 про надання послуг
водопостачання на земельну ділянку
АДРЕСА_1

02.06.2011 року відповідач без
попередження відключив воду на
земельну ділянку.

Посилаючись на відсутність води
кущі та дерева на земельній ділянці
засохли та позивач не зібрав врожай
протягом трьох років.

Посилаючись на неправомірні дії
відповідача, нанесення йому
матеріальної та моральної шкоди
позивач просив:

-зобов'язати КП «ЖКП «Таирово» поновити
водопостачання на земельну ділянку;

-укласти з ним новий договір,
встановити лічильник води, опломбувати
та виписати нову розрахункову книжку;

-стягнути на його користь матеріальну
шкоду в розмірі 3000 грн., та 1000 грн
моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Овідіопольського
районного суду Одеської області від 02
жовтня 2014 року в заявлених вимогах
відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В судове засідання представник
відповідача не з'явився. Про час та
місце розгляду справи сповіщений
належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України, судова
колегія вважає можливим розглянути
справу за їх відсутністю.

Судова колегія заслухавши
доповідь судді доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги дійшла до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в заявлених вимогах,
районний суд виходив з того, що
позивачем не надано доказів щодо
оплати ним за споживання води, а тому
вважав правомірними діями відповідача
щодо розірвання договору та
відключення земельної ділянки від
води. Підстави відмови інших вимог
рішення районного суду не містить.

Відповідно до договору № 1181 від
01 січня 2009 року сторони відповідач
взяв на себе зобовязання по
забезпеченню земельної ділянки
АДРЕСА_1 холодною водою( а.с.60)

Матеріалами справи встановлено,
що відповідно до акту від 10 квітня 2003
року по вул. Виноградна,25 встановлений
водомір № 01616194. Водомір
опломбоваваний та пригодний до
експлуатації(а.с. 59).

31.05.2011 року сторони уклали
договір № 127/11 по постачанню холодної
води та водовідведення, предметом
котрого є забезпечення відповідачем
послуг з водопостачання та
водовідведення земельну ділянку в с.
Мізікевича, по вул. Виноградна,25 ж/м
Червоний хутір(а.с.7)

Позивач взяв на себе зобовязання
щодо сплати послуг по тарифам
затвердженим в установленому діючим
законодавством порядку.

В своїх запереченнях на позовні
вимоги КП «ЖКП «Таїрове» пояснило, що 02
червня 2011 року працівниками було
відключено споживача ОСОБА_5 від
водопостачання, в зв'язку з відсутністю
доказів оплати ТОВ «Інфокс» за послуги
водопостачання та відсутності пломби
на засобах обліку( а.с. 16-18).

Як вбачається з матеріалів справи
судовий наказ від 03 квітня 2013 року про
стягнення з позивача заборгованості в
сумі 18 528, 74 грн. скасовано.( а.с. 8).

Відповідно до Правил
користування системами
централізованогкомунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України п.3.1
передбачено, що розрахунки за спожиту
питну воду та стічних вод
здійснюються на основі показів засобів
обліку.

У разі безоблікового
водокористування виробник виконує

розрахунок витрат води за пропускною
спроможністю труби вводу при

швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та
дією її повним перерізом

протягом 24 годин за добу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
передбачено, що відносини між
учасниками договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах, у пп. 1 п. З ст. 20 Закону вказано,
що споживач зобов'язаний укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг, підготовлений виконавцем на
основі типового договору.

Відповідно до п. З цих Правил
послуги надаються споживачам
безперебійно, за винятком часу перерв
на: проведення в установленому порядку
ремонтних і профілактичних робіт
виконавцем за графіком, погодженим з
виконавчими органами сільських,
селищних та міських рад або місцевими
державними адміністраціями;
ліквідацію наслідків, пов'язаних з дією
непереборної сили або аварією.

В матеріалах справи відсутні
будь-які докази на підтвердження
заборгованості за водопостачання
позивача в період з 2001 року, а
відсутність наявності квитанцій у
позивача за оплату води не є підставою
для її відключення.

Виходячи з того, що відповідач
безпідставно відключив земельну
ділянку позивача від водовідведення,
судова колегія дійшла висновку про
задоволення вимог в цій частині позову.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627
визначає загальні засади цивільного
законодавства, зокрема поняття
договору і свободи договору та
формулює загальні вимоги до договорів
як різновиду правочинів (вільне
волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України
правочин між фізичною і юридичною
особами належить вчиняти у письмовій
формі, за виключенням випадків,
передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК
України). Інші випадки визнання
договору укладеним зазначені у ст. ст.
642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає,
що зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи
договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України
визначає, що свобода договору полягає в
праві сторін вільно вирішувати питання
при укладенні договору, виборі
контрагентів та погодженні умов
договору.

Закріпивши принцип свободи договору,
ЦК України разом з тим визначив, що
свобода договору не є безмежною,
оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та
ст. 627 цього Кодексу при укладенні
договору, виборі контрагентів,
визначенні умов договору сторони не
можуть діяти всупереч положенням цього
Кодексу та інших актів цивільного
законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з
нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України,
відповідно до яких підставою
недійсності правочинів є суперечність
їх актам цивільного законодавства.

Водночас ч. 1 ст. 19 Закону № 1875 - IV від 24
червня 2004 року передбачено, що
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 - IV від 24
червня 2004 року передбачений обов'язок
споживача укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору. Цей обов'язок
відповідає зустрічному обов'язку
виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21
цього Закону, підготувати та укласти зі
споживачем договір на надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Таким чином, укладення договору на
надання житлово-комунальних послуг є
обов'язком споживача за умови, якщо
запропонований виконавцем послуг
договір відповідає типовому договору.
Відмова споживача послуг від укладення
договору в такому разі суперечить
вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України
та ст. ст. 19, 20 Закону № 1875 - IV від 24
червня 2004 року.

Така позиція висловлена в
рішенні ВСУ (6-110 цс12) від 10.10.2012 року.

Виходячи з вищезазначеного, судова
колегія приходить до висновку, що
вимоги стосовно укладення договору
водопостачання, пломбування
лічильника та видачі абонентської
книжки не відповідає способам захисту
прав передбачених ст.16 ЦК України, а
тому в цій частині позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Не підлягають задоволенню і
вимоги позивача про стягнення
матеріальної шкоди в сумі 3000 грн.,
оскільки позивачем не доведено
кількість пошкоджених з вини
відповідача дерев та кущів та їх
вартість.

Одночасно судова колегія відмовляє і у
вимогах щодо стягнення моральної шкоди
так як вона не передбачена
договірними стосунками сторін.

З врахуванням вищезазначеного,
судова колегія приходить до висновку,
що районний суд порушив вимоги ст.309 ч.1
п.3,4 ЦПК України, а тому рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про часткове задоволення
позовних вимог.

Одночасно в силу ст.88 ЦПК України
судова колегія стягує на користь
позивача понесені ним судові витрати
так як вони підтверджені
документально.

Керуючись ст.ст.309; 316; 317; 319 ЦПК
України, судова колегія

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від
02.10.2014 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ЖКП
«Таїрове» про зобовязання вчинити
певні дії, стягнення матеріальної та
моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов'язати КП ЖКП «Таирово»
поновити водопостачання на земельну
ділянку по вул. Виноградна, 25.

Стягнути з КП ЖКП «Таирово» на
користь ОСОБА_5 понесені судові витрати
в сумі 243 грн.60 коп.

В іншій частині позовних
вимог-відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене на протязі 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Голодуючий суддя -
Л.А.Гірняк

Судді
Л.І.Доценко

А.П.Заїкін