АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц/791/2944/14
Головуючий в суді І інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року листопада місяця 04 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової К.Г.

Суддів: Пузанової
Л.В.

Фурман Т.Г.

при секретарі: Бараш Ю.М.

з участю адвоката: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Скадовського
районного суду Херсонської області від
04 серпня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_5, яка діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про
визнання договору дійсним, визнання
права власності на житловий будинок в
порядку спадкування,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_5, діюча
в інтересах малолітньої ОСОБА_6
звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4
про визнання договору дійсним,
визнання права власності на житловий
будинок в порядку спадкування,
посилаючись на те, що після смерті її
цивільного чоловіка ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3, відкрилася спадщина на
майно, а саме житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами, що
розташований по АДРЕСА_1, який він
придбав у відповідачки, що
підтверджено наданими нею письмовими
розписками про отримання грошових
коштів за даний будинок.

Позивач зазначала, що спадкоємцем
першої черги за законом після
померлого ОСОБА_7 є його донька ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач також зазначала, що вона
разом із ОСОБА_7 за час проживання у
цивільному шлюбі здійснили добудови до
спірного будинку, провели ремонт, а
після смерті її чоловіка вона
дізналася про те, що житловий будинок
належить його колишній дружині ОСОБА_4.

Посилаючись на викладене,
доповнивши у ході судового розгляду
справи позовні вимоги просила суд
визнати договір купівлі - продажу
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами, що
розташований по АДРЕСА_1 укладений
10.08.1997 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7
дійсним, визнати за ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2
у порядку спадкування право власності
на житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1 та
складається із житлового будинку літ.
«А», сараю літ. «Б», сараю з підвалом
літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д»,
сараю літ. «Ж», сараю літ. «З», навіс літ.
«Е», туалету літ. «І», душ літ. «Л»,
водопроводу №1, огорожі № 4-8.

Рішенням Скадовського районного суду
Херсонської області від 04 серпня 2014
року позов задоволено частково.

Судом визнано дійсним договір
купівлі - продажу житлового будинку з
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами за адресою:
АДРЕСА_1, укладений 10.08.1997 року між
ОСОБА_7 та ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_7, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема, суд не взяв до уваги той факт,
що між сторонами не було досягнуто всіх
суттєвих домовленостей щодо оплати
вартості будинку, що стало причиною не
оформлення житлового будинку у
встановленому законом порядку.

Письмові заперечення на подану
апеляційну скаргу до суду апеляційної
інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів дійшла висновку, що подана
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
виходив із того, що сторони договору
купівлі - продажу житлового будинку
ОСОБА_7 і ОСОБА_4 погодили всі істотні
умови договору, які виконані покупцем,
а відповідачка ухилялася від
нотаріального оформлення договору, що
є підставою для задоволення позовних
вимог, зважаючи що у зв'язку зі смертю
ОСОБА_7 нотаріальне посвідчення
договору купівлі - продажу житлового
будинку є неможливим.

Проте до такого висновку суд дійшов
допустивши порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору.

Так, на підставі частини 2 ст.47 ЦК УРСР
(1963р.), що була чинною на час виникнення
спірних правовідносин, суд може
визнати дійсною лише угоду, що за
законом підлягала нотаріальному
посвідченню, а сторони уклали її без
додержання цієї форми, якщо одна із
сторін, яка пред'явила позов, виконала
її повністю або частково, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
оформлення укладеної нею угоди.

Відповідно до роз'яснень Верховного
Суду України викладених в п. 4 постанови
№3 від 28.04.1978 року (чинної на час
виникнення спірних правовідносин) «Про
судову практику у справах про визнання
угод недійсними», якщо угода виконана
повністю або частково однією із сторін,
а друга сторона ухиляється від її
нотаріального посвідчення, суд на
підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони,
яка виконала угоду, її
правонаступників або прокурора вправі
визнати угоду дійсною.

Однак це правило не може бути
застосовано, якщо сторонами не було
досягнуто згоди з істотних умов угоди
або для її укладення були в наявності
передбачені законом обмеження
(наприклад, статтями 105, 114 ЦК). Щоб не
допустити неправильного визнання
дійсними угод на підставі ч.2 ст.47 ЦК,
суд повинен перевірити, чи підлягала
виконана угода нотаріальному
посвідченню, чому вона не була
нотаріально посвідчена і чи не містить
вона протизаконних умов.

Судом установлено та підтверджується
матеріалами справи, що з 22 серпня 1987
року ОСОБА_7 та ОСОБА_4 перебували в
зареєстрованому шлюбі, який 04.03.1992 року
розірвано (а.с. 6-7).

12 серпня 1992 року між ОСОБА_9, який діяв
від імені адміністрації радгоспу
«Молодіжний» та ОСОБА_4 укладено
договір купівлі - продажу житлового
будинку з надвірними будівлями, що
розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 8).

23.03.1994 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з
ОСОБА_11 і змінила своє прізвище на
ОСОБА_4 (а.с. 11).

У серпні 1997 року ОСОБА_7 та ОСОБА_4
домовилися про продаж належного
останній на праві приватної власності
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 за 3500 доларів США.

Умовами договору сторони передбачили,
що грошові кошти повинні бути сплачені
до 01.11.1998 року, у разі не погашення
визначеної грошової суми до 01
листопада 1998 року сума заборгованості
буде збільшуватися щомісячно на 15%, а
житловий будинок переходить у
власність ОСОБА_7, на якого
покладаються також витрати пов'язані з
переоформленням документів, після
отримання визначеної в договорі суми
(а.с.19).

У спірному будинку після укладення
угоди проживав та був зареєстрований
ОСОБА_7 та його матір - ОСОБА_13 (а.с. 16).

На виконання умов договору покупець
передав ОСОБА_4 10.08.1997 року 925 грн., що
еквівалентно 500 доларів США, 13.09.1997 року
500 доларів США, 12.07.1998 року 1000 доларів
США, 29.08.1998 року 500 доларів США, 04.09.1999
року 800 доларів США, що підтверджується
виданими ОСОБА_4 письмовими розписками
на загальну суму 3300 доларів США (а.с. 19 -
23).

04 серпня 2000 року та 28 серпня 2003 року
ОСОБА_4 видала на ім'я ОСОБА_7
нотаріально посвідчені доручення,
якими уповноважила останнього продати
за ціну та на умовах за його розсудом
належний їй житловий будинок з
господарчими та побутовими будівлями
та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1
(а.с. 24 - 25).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер, і за життя
належним чином питання щодо спірного
житлового будинку не вирішив (а.с. 15).

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що ухвалене судом у даній
справі рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового про відмову в
задоволенні позову, оскільки суд
першої інстанції вирішуючи спір не
врахував, що належні та допустимі
докази того, що сторони за життя ОСОБА_7
досягли згоди за всіма її істотними
умовами, враховуючи умови договору і
покупцем були подані до нотаріальної
контори необхідні для нотаріального
посвідчення угоди документи, як і
докази того, що саме ОСОБА_4 ухилялася
від її нотаріального оформлення в
матеріалах справи відсутні, а правових
підстав для оформлення спірного
житлового будинку на своє ім'я ОСОБА_7
за виданими ОСОБА_4 довіреностями не
мав.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Скадовського районного суду
Херсонської області від 04 серпня 2014
року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_5, яка діє в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 до
ОСОБА_4 про визнання договору дійсним,
визнання права власності на житловий
будинок в порядку спадкування,
відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції,
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: