Справа № 481/1646/14-ц
Провадж.№ 2/481/606/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року Новобузький районний
суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді - Васильченко Н.О.,

за участю секретаря - Юхименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИВ:

20.08.32014 року позивач ПАТ «Державний
ощадний банк України» звернувся до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, в якій
посилаючись на невиконання
відповідачем своїх зобов'язань за
кредитним договором № 69, укладеного з
ним 25.02.2008 року, просив ухвалити судове
рішення про стягнення з ОСОБА_1
кредитної заборгованості в сумі 24 655,80
дол. США та судових витрат.

При судовому розгляді справи
представник позивача Пасат Н.Г.
зменшила розмір позовних вимог,
посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1
вніс 29.08.2014 року та 24.09.2014 року в рахунок
погашення вказаного кредитного
договору заборгованість у загальному
розмірі 710 дол. США, просила стягнути з
останнього суму основного боргу у
розмірі 15 524,87 дол. США, прострочені
відсотки 3 833,12 дол. США, комісію за
супроводження кредиту 230,56 дол. США та
пеню у розмірі 4 859,49 дол. США, а всього
борг на суму 24 448,04 дол. США.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги визнав частково, розмір
нарахованого боргу по тілу кредиту,
відсоткам та комісії за зменшеними
позовними вимогами позивача визнав
повністю, втім, був не згоден з розміром
нарахованої пені за прострочення
виконання ним зобов'язання,
наголошуючи на тому, що стягнення пені
передбачається лише за один рік.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши
письмові докази, суд приходе такого
висновку.

Дійсно між ВАТ «Державний ощадний банк
України», правонаступником якого
являється ПАТ «Державний ощадний банк
України», і ОСОБА_1 25 лютого 2008 року був
укладений кредитний договір № 69
відповідно до якого Банк надав
позичальнику кредит в сумі 23 000 доларів
США строком до 24 лютого 2018 року зі
сплатою за користування кредитом 14 %
річних.

Відповідно до п.1.5 кредитного договору
позичальник зобов'язався щомісячно до
25 числа місяця, наступного за звітним,
проводити погашення кредиту рівними
частинами в сумі 191,67 доларів США та
сплачувати проценти, нараховані банком
на залишок заборгованості за кредитом.

Згідно положень ст. 526 та ч. 2 ст. 615 ЦК
України боржник зобов'язаний виконати
зобов'язання належним чином в
установлений строк, одностороння
відмова від зобов'язання не звільняє
винну сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

В силу вимог ст. ст. 1049, 1050 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.
Наслідком невиконання кредитних
зобов'язань, в тому числі прострочення
повернення чергової частини позики, є
право кредитора вимагати дострокового
повернення частини позики, що
залишилась (ч. 2 ст. 1050 ЦК України)

Втім, в порушення приписів зазначеного
Закону та укладеного договору,
заборгованість по кредитному договору
№ 69 від 25.02.2008 року відповідачем до
цього часу не погашено, тому відповідно
до розрахунку по кредиту сума
заборгованості станом на 30.07.2014 року
склала 19 588,55 дол. США, що складається з:
основного боргу у розмірі 15 524,87 дол.
США, прострочених відсотків - 3 833,12 дол.
США та комісії за супроводження
кредиту - 230,56 дол. США.

Що стосується пені у розмірі 4859,49 дол.
США, на стягненні якої наполягала
представник позивача та заперечував
частково проти задоволення позову у
цій частині відповідач посилаючись на
тривалість позовної давності про
стягнення пені лише один рік, то суд у
цій частині позовних вимог приходе
наступного висновку.

Приписами ст.ст. 546, 549 ЦК України
визначено, що виконання зобов'язань
може забезпечуватися згідно з законом
або договором неустойкою. Неустойкою
(штрафом, пенею) є визначена законом або
договором грошова сума, яку боржник
повинен сплатити кредиторові в разі
порушення боржником зобов'язання.

Згідно з п.5.2 кредитного договору за
порушення взятих на себе зобов'язань по
поверненню основної суми кредиту та
своєчасній сплаті процентів за
користування кредитом, комісійних
винагород та інших платежів за цим
договором, позичальник зобов'язується
сплатити на користь банку пеню в
розмірі 0,054% від суми несплаченого
платежу, за кожний день прострочення,
що відповідає вимогам.

Статтями 256, 257 ЦК України передбачено,
що позовна давність це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Згідно п. 1 ч.2 ст. 258 ЦПК України до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені)
застосовується позовна давність в один
рік, однак в силу положень ч. 1. ст. 259 ЦК
України позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін.

Так, як видно з п. 7.8. кредитного
договору сторони за цим договором
домовилися про збільшення строків
позовної давності до трьох років в тому
числі і за вимогами про стягнення пені.

За таких умов доводи відповідача щодо
спливу строків спеціальної позовної
давності та наявності підстав для
застосування наслідків спливу таких
строків не знайшли свого підтвердження
при судовому розгляді справи.

В той же час, не підлягає стягненню у
повному обсязі пеня заявлена позивачем
у розмірі 4859,49 дол. США, оскільки
виходячи з вищезазначених приписів
закону, нарахування пені повинно
провадитися не більше ніж за три роки,
однак, як вбачається з розрахунку
заборгованості за кредитними
договором нарахування пені у розмірі
50,15 дол. США відбувалося поза межами
установлених строків.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1
підлягають стягненню на користь
позивача ПАТ «Державний ощадний банк
України» в рахунок відшкодування
заборгованості за кредитним договором
№ 69 від 25.02.2008 року, станом на 30.07.2014
року: заборгованість за основним
боргом у розмірі 15 524,87 дол. США,
заборгованість за простроченими
відсотками - 3 833,12 дол. США,
заборгованість за комісією за
супроводження кредиту - 230,56 дол. США та
пеня за прострочення виконання
зобов'язання - 4 859, 34 дол. США, а всього
24397,89 дол. США.

Згідно офіційного курсу валют за
даними Національного банку України
курс долара до гривні станом на день
пред'явлення позову (20.08.2014 року)
становив: 100 USD - 1 295 UAH.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства. Тобто
зі змісту вказаної норми вбачається, що
належним виконанням зобов'язання з
боку відповідача є повернення кредиту
та сплату відсотків в строки, у розмірі
та у валюті, визначеним кредитним
договором.

Як вбачається з приписів ч. 2 ст. 192, ч. 3
ст. 533 ЦК України виконання договірних
зобов'язань в іноземній валюті не
суперечить чинному законодавству.

За таких обставин, позов ПАТ «Державний
ощадний банк України» підлягає
частковому задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України з відповідача ОСОБА_1 підлягає
стягненню на користь позивача судові
витрати, понесені ним на оплату
судового збору у розмірі 3 193 грн. 56 коп.

Керуючись ст. ст. 5 - 8, 10, 11, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 24 397,89 дол. США та витрати
пов'язані зі сплатою судового збору в
сумі 3193,56 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області, відповідно
до ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя Новобузького районного суду

Миколаївської області
Васильченко Н.О.