Справа № 128/3394/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем
України

22 жовтня 2014 року
м.Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області

В складі: головуючого судді:
Гриценко І.Г.

при секретарі: Манюк
Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Вінниці цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Ощадбанк» в особі філії -
Вінницьке обласне управління
акціонерного товариства «Ощадбанк» до
відділу державної виконавчої служби
Тульчинського районного управління
юстиції, ОСОБА_1, за участю третьої
особи - ОСОБА_2, про звільнення майна
з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Ощадбанк» в особі філії -
Вінницьке обласне управління АТ
«Ощадбанк» звернулося до суду з
позовом до відділу ДВС Тульчинського
районного управління юстиції, ОСОБА_1,
за участю третьої особи - ОСОБА_2, про
звільнення з-під арешту житловий
будинок та земельну ділянку, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що
належать на праві власності ОСОБА_1,
накладеного 09.02.2012 року постановою про
відкриття виконавчого провадження, в
ході виконання виконавчого
провадження №31145681, відкритого
державним виконавцем відділу ДВС
Тульчинського районного управління
юстиції Сімчук Л.В. при виконанні
виконавчого листа № 2-640/11, виданого
06.02.2012 року Тульчинським районним
судом Вінницької області,
посилаючись на те, що 08.07.2008 року між
Відкритим акціонерним товариством
'"Державний ощадний банк України" в
особі філії - Вінницьке обласне
управління ВАТ "Ощадбанк" та фізичною
особою ОСОБА_1 укладено кредитний
договір № 8095.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. кредитного
договору позичальник отримав кредит в
сумі 1000000,00 грн., зі сплатою 20,0 % річних
за користування кредитом строком на 120
місяців, тобто до 08.07.2018 року на
споживчі погреби

В забезпечення зобов'язань за
кредитним договором 08.07.2008 року
приватним нотаріусом Вінницького
районного нотаріального округу ОСОБА_4
посвідчено договір іпотеки,
зареєстровано в реєстрі за № 1569.

Відповідно до п.1.2 договору іпотеки
позичальником було передано в іпотеку
банку нерухоме майно, а саме: житловий
будинок та земельну ділянку, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням
кредитних зобов'язань позичальником,
банк був вимушений звернутися до суду
щодо стягнення кредитної
заборгованості.

22.07.2013 року у цивільній справі №
148/1698/13 - ц Тульчинським районним судом
Вінницької області винесено рішення
щодо стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на
користь АТ «Ощадбанк» заборгованості
за кредитним договором №8095 від 08.07.2008 р.
в розмірі 1243889,91 грн. Рішення суду
набуло чинності 10.06.2013 року.

09.02.2012 року державним виконавцем
відділу ДВС Тульчинського районного
управління юстиції Сімчук Л.В. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження (ВП №31145681) про стягнення
заборгованості з ОСОБА_1 згідно
виконавчого листа № 2-640/11, виданого
06.02.2012 року Тульчинським районним судом
Вінницької області, в розмірі 60000,00 грн.,
601,00 грн. судового збору та 120 грн.
сплачених витрат за ІТЗ на користь
ОСОБА_2, якою накладено арешт на все
майно боржника ОСОБА_1, в тому числі і на
нерухоме майно, що перебуває з 08.07.2008 р.
в іпотеці Банку, та знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

25.06.2014 р. Банком отримано заяву
ОСОБА_1 щодо надання дозволу на
добровільну реалізацію предмета
іпотеки та подальшого погашення
кредитної заборгованості.

Таким чином позивач, як
іпотекодержатель, має право на
задоволення своїх вимог за рахунок
заставленого майна, однак наявність
накладених арештів порушують майнові
інтереси Банку та перешкоджають
подальшій реалізації предмета іпотеки,
з метою погашення кредитної
заборгованості позичальника.

Згідно ст.1 Закону України «Про
іпотеку», іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні Іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.6 ст.60 Закону України «Про
іпотеку», у разі порушення боржником
основного зобов'язання відповідно до
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.

Згідно п.1 ст.60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутись до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право у
разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Згідно п.5 ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» у випадках
незавершеного виконавчого провадження
арешт з майна чи коштів може бути
знятий за рішенням суду.

Тому, за таких обставин позивач
змушений звернутися до суду з даним
позовом.

В судовому засіданні представник
позивача Черниш В.М. позовні вимоги
підтримав, просив їх задоволити, дав
пояснення аналогічні змісту позовної
заяви. В подальшому в ході розгляду
справи в судове засідання не з'явився,
надав суду заяву згідно якої просить
позов задоволити та розглянути справу
у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явилася, надала суду заяву, згідно
якої позовні вимоги визнає повністю, не
заперечує щодо їх задоволення та
просить розглянути справу у її
відсутності.

Представник відповідача ВДВС
Тульчинського РУЮ в судове засідання
не з'явився, суду надано заяву, згідно
якої ВДВС просить розглянути дану
цивільну справу у відсутності їх
представника, не заперечує щодо
задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
вважає що в задоволенні позову
необхідно відмовити, так як ОСОБА_1 має
перед ним заборгованість в розмірі 60000
грн. В подальшому в ході розгляду
справи в судове засідання не з'явився,
надав суду заяву згідно якої просить
розглянути справу у його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд
вважає, що справу можливо розглянути
без фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Оглянувши заяви учасників процесу,
вивчивши матеріали справи, а саме:
копію кредитного договору, копію
іпотечного договору, копію заочного
рішення Тульчинського районного суду,
копію постанови державного виконавця,
та інші, що також стверджують позов, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані і підлягають до
задоволення.

Так, судом встановлено, що 08.07.2008 року
між позивачем та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 8095, згідно з яким
позивач надав ОСОБА_1 кредит в розмірі
1000000 грн. (а.с.7-10 - копія кредитного
договору).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором позивач та
ОСОБА_1 того ж дня уклали іпотечний
договір, посвідчений приватним
нотаріусом Вінницького районного
нотаріального округу ОСОБА_4
відповідно до умов якого відповідач
ОСОБА_1 надала в іпотеку житловий
будинок та земельну ділянку площею 0,1011
га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
що належать на праві власності ОСОБА_1
(а.с.11-12 - копія іпотечного договору).

09.02.2012 року старшим державним
виконавцем відділу ДВС Тульчинського
РУЮ у Вінницькій області Сімчук Л.В. при
примусовому виконанні виконавчого
листа виданого Тульчинським районним
судом Вінницької області про стягнення
на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 60000 грн.
позики та судових витрат було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження, якою накладено арешт на
все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1,
в тому числі на майно, яке являється
предметом іпотеки (а.с.6 копія постанови
про відкриття виконавчого
провадження).

Згідно Витягу з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна вбачається, що в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна 08.07.2008 року зареєстрована
заборона на нерухоме майно, а саме: на
будинок в АДРЕСА_1 та земельну ділянку,
площею 0,1011 га в АДРЕСА_1 на підставі
договору іпотеки від 08.07.2008 року
посвідченого приватним нотаріусом
Вінницького районного нотаріального
округу ОСОБА_4; 09.02.2012 року
зареєстровано арешт нерухомого майна,
а саме усього нерухомого майна
власником якого є ОСОБА_1 на підставі
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 09.02.2012 року старшого
державного виконавця ВДВС
Тульчинського районного управління
юстиції у Вінницькій області Сімчук
Л.В. (а.с.112-114 - витяг з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України. Згідно
ст. 52 вказаного Закону стягнення на
заставлене майно в порядку примусового
виконання допускається для
задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Згідно інструкції «Про проведення
виконавчих дій» №74/5, на майно щодо
якого встановлено іпотеку чи накладено
заборону на відчуження, не може бути
звернено стягнення для задоволення
вимог стягувачів, які не є
іпотекодержателями згідно із Законом
України «Про іпотечне кредитування,
операції з консолідованим іпотечним
боргом та іпотечні сертифікати».

Відповідно до ст.3. ЗУ «Про іпотеку» у
разі порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотеко держатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.

Договір іпотеки був укладений 08.07.2008
року, а арешт було накладено постановою
державного виконавця від 09.02.2012 року,
тобто пізніше ніж було укладено
договір іпотеки.

Відповідно до ст. 60 ЗУ "Про виконавче
провадження" особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Статтею 54 ЗУ «Про виконавче
провадження» передбачено право
заставодержателя звернутися до суду
про звільнення заставленого майна
з-під арешту.

Згідно ст.14 ЗУ «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації. Обтяжувач з вищим
пріоритетом має переважне право на
звернення стягнення на предмет
обтяження.

Тому підлягають до задоволення позовні
вимоги позивача, щодо звільнення з-під
арешту житловий будинок та земельну
ділянку, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, що належать на праві власності
ОСОБА_1, накладеного 09.02.2012 року
постановою старшого державного
виконавця ВДВС Тульчинського
районного управління юстиції у
Вінницькій області Сімчук Л.В. про
відкриття виконавчого провадження.

Судові витрати за судовий збір
необхідно залишити за позивачем
відповідно до заяви позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
2, 52, 54, 59, 60 Закону України "Про виконавче
провадження", ст.3 Закону України «Про
іпотеку», ст.ст. 572, 576, 585, 586, 589 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212, 214, 215
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Звільнити з-під арешту накладеного
постановою старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Тульчинського
районного управління юстиції у
Вінницькій області Сімчук Л.В. про
відкриття виконавчого провадження (ВП
№31145681) від 09.02.2012 року:

- житловий будинок в АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1;

- земельну ділянку, площею 0,1011 га, в
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: