Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1529/14-ц

05 листопада 2014 року
Богородчанський районний суд
Івано-Франківської області

в
складі : головуючого-судді
Битківського Л.М.,

з участю : секретаря
Дякун М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в селищі Богородчани
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
права власності,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася в суд з
позовом до відповідачів про визнання
за нею права власності на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, що розташовані по
АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим,
що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Горохолина
Богородчанського району
Івано-Франківської області помер
чоловік позивачки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який був головою колгоспного двору, що
складався з житлового будинку разом з
господарськими будівлями на АДРЕСА_1.
На час смерті чоловіка позивачка була
зареєстрована та проживала разом з ним,
тому вважається такою, що прийняла
спадщину. На ім'я чоловіка, як на голову
колгоспного двору, 03.01.1992 року видано
свідоцтво про право власності на
вказане будинковолодіння.Свідоцтво
видане на підставі рішення виконкому
Богородчанської районної ради
народних депутатів №178 від 08 серпня 1990
року та зареєстроване в
Івано-Франківському БТІ за реєстровим
№288.

Крім ОСОБА_5, який був головою
двору, членами колгоспного двору була
позивачка, сини ОСОБА_2, ОСОБА_3 та онука
ОСОБА_4 і відповідно частка кожного
члена колгоспного двору становила по
1/5. Позивачка разом із покійним
чоловіком компенсували відповідачам
вартість їхніх часток в майні
колишнього колгоспного двору, тому
вони не ставили питання про
витребування належних їм часток з
майна колишнього колгоспного двору.
Оформити право власності на належну
позивачці 1/5 частку в майні колгоспного
двору в позасудовому порядку не
представляється можливим. У зв'язку з
тим, що вказане майно належало до
колгоспного двору і в свідоцтві про
право власності на житловий будинок з
належними до нього будівлями та
спорудами не визначено співвласників
домоволодіння та розмір належних їм
часток у майні колгоспного двору,
нотаріус своїм листом від 27 серпня 2014
року відмовила позивачці у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом. Тому просить в судовому
порядку визнати за нею право власності
на житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що розташовані
по АДРЕСА_1.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася. До початку судового розгляду
подала заяву із клопотанням про
здійснення розгляду справи у її
відсутності. Заявлений позов
підтримала та просила задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, подали заяви про розгляд
справи за їхньої відсутності, не
заперечили щодо задоволення заявлених
вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що 03.01.1992 року
Горохолинською сільською радою видано
свідоцтво про право власності на
житловий будинок по АДРЕСА_1, який був
віднесений до майна колгоспного двору,
головою якого був ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3. Позивачка та відповідачі
станом на квітень 1991 року проживали у
цьому будинку й були членами цього
колгоспного двору, що підтверджується
витягом з погосподарської книги.
Вибувши з господарства, відповідачі не
ставили питання про витребування
належних їм часток з майна колишнього
колгоспного двору і за згоди усіх
членів сіми"ї, які були членами
колгоспного двору, виконкомом
Горохолинської сільської ради від
03.01.1992 року ОСОБА_5 було видано
свідоцтво про право власності на
домоволодіння по АДРЕСА_1 в цілому.
Вказане свідоцтво ніким не
оспорювалось, відповідачі у поданих
суду заявах підтвердили свою позицію
щодо визнання права власності на
домоволодіння в цілому за позивачкою.
Наведені обставини свідчать, про те, що
позивачка може бути визнана єдиним
спадкоємцем і відповідно власником
домоволодіння.

Відповідно до ст.392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності. Статтею 328 ЦК України
передбачено, що право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом. Право власності
на нерухомість згідно зі ст.182 ЦК
України підлягає державній реєстрації.

Враховуючи те, що позивачка
правомірно набула право власності на
будинок та господарські будівлі і
споруди по АДРЕСА_1, а отримати
свідоцтво про право на спадщину на це
майно не може, то суд приходить до
переконання, що позов підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст.328,
392, 1274 ЦК України, керуючись ст.213-215 ЦПК
України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити. Визнати за
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що розташовані
по АДРЕСА_1

Право власності на
будинковолодіння підлягає державній
реєстрації.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Івано-Франківської області протягом 10
днів з дня отримання його копії через
суд першої інстанції.

Головуючий
Битківський Л.М.