Справа № 667/2428/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року Комсомольський
районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді
Радченко Г.А.

при
секретарі
Рушелюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Херсона цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, за
зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод в
користуванні квартирою, вселення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в
якому просила визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову посилалася на
те, що вона є наймачем квартири за
адресою: АДРЕСА_1 на підставі протоколу
№ 3 від 20.03.2012 року засідання міської
громадської комісії з житлових питань.
До 20.03.2012 року наймачем вказаної
квартири був її батько - ОСОБА_4 У
вказаній квартирі проживали її батько
та його теща - ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті батька
ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачка звернулася до
міської громадської комісії з житлових
питань для зміни наймача та
переукладення договору найму, який
було підписано 22.08.2012 року. Крім того у
вказаній квартирі зареєстрований і
проживає її син ОСОБА_6, 2005 р.н. Також у
вказаній квартирі зареєстрована її
сестра ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3, 1995 р.н.
Проте, з 1994 року ОСОБА_2 та її син не
проживають у вищезазначеній квартирі,
а виїхали жити до чоловіка
відповідачки за адресою: АДРЕСА_2. В той
же час реєстрація відповідачів за
адресою: АДРЕСА_1 порушує права
позивача, оскільки призводить до
зайвого нарахування оплат за
комунальні послуги, послуги водо- та
газопостачання.

24.04.2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали до
суду зустрічний позов в якому просили
зобов'язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в
користуванні квартирою АДРЕСА_1 та
вселити їй до вказаної квартири.

В обґрунтування позову посилалися на
те, що вони є членами наймача квартири
АДРЕСА_1 та їх місце проживання
зареєстровано за вказаною адресою. На
теперішній час зі сторони ОСОБА_1 їм
почали створюватися перешкоди у
користуванні вказаною квартирою.
Вселитися до квартири вони не мають
змоги, оскільки ОСОБА_1 змінила вхідні
двері та замки на ній. Неодноразові
розмови та вмовляння ні до чого не
призвели та у квітні 2014 року, після
невдалої спроби потрапити в квартиру,
вони були змушені викликати міліцію, що
підтверджується висновком за
результатами розгляду матеріалів
зареєстрованих 14.04.2014 року у журналі ЄО
за № 4890. У зв'язку із зазначеним
вважали, що ОСОБА_1 своїми
протиправними діями позбавляє їй, осіб,
які не мають власного окремого житла,
права на проживання за місцем
реєстрації.

Ухвалою суду від 25.04.2014 року вказаний
зустрічний позов було прийнято до
спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 та
об'єднано їх в єдине провадження.

В судовому засіданні позивачка та
її представник заявлені у первісному
позові позовні вимоги підтримали,
просили їх задовольнити із зазначених
у позові підстав. Зустрічний позов не
визнали, вважали його не обґрунтованим
та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідачка ОСОБА_2, яка є
позивачем за зустрічним позовом, та її
представники первісний позов не
визнали, пояснили, що ОСОБА_2 не має
змоги мешкати у спірній квартирі,
оскільки ОСОБА_1 чинить їй у цьому
перешкоди. Раніше ОСОБА_2 та її син
періодично мешкали у спірній квартирі,
однак після смерті батька відносини
між сестрами погіршилися і позивачка
не допускає її до житла. Останній раз
була у спірній квартирі у вересні 2013
року, коли її сестра з дитиною
знаходилися в лікарні. ОСОБА_1 передала
їй ключі та просила слідкувати за
тваринами. Вона приходила у спірну
квартиру протягом тижня, поливала
квіти та годувала папугу. У зв'язку із
зазначеним просили відмовити у
задоволені позову ОСОБА_1 та
задовольнити зустрічний позов.

Відповідач ОСОБА_3, який є
позивачем за зустрічним позовом,
зазначив, що просить відмовити у
задоволені позову ОСОБА_1 з підстав,
викладених у письмових запереченнях.
Зустрічний позов підтримав. Пояснив, що
він бував у спірній квартирі, жили вони
там не довго, коли його мама сварилася з
чоловіком - його батьком. Зазначити час
проживання останнього разу у спірній
квартирі не зміг.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, їх
представників, свідків, суд вважає
первісний позов таким, що підлягає
задоволенню, а зустрічний таким, що не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України
при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, проводиться в
судовому порядку.

Відповідно до п. 10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» N 2 від 12.04.85 року - у справах про
визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст.71
ЖК), необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у
відрядженні, у осіб, які потребують
догляду, внаслідок неправомірної
поведінки інших членів сім'ї тощо)
суд може продовжити пропущений строк.

Судом встановлено, що відповідно
до договору найму житлового приміщення
№ 158 від 22.08.2012 року, укладеного між
Департаментом житлово-комунального
господарства Херсонської міської ради
(наймодавець) та ОСОБА_1 (наймач)
наймодавець надав наймачу ОСОБА_1 та
членам родини: ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3
квартиру АДРЕСА_1.

Вказана квартира була передана у
найм ОСОБА_1 на підставі поданої нею
заяви про зміну договору найму у
зв'язку зі смертю наймача, що
підтверджується витягом з протоколу №
3 засідання міської громадської
комісії з житлових питань від 20.02.2012
року.

Попереднім наймачем квартири був
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та
являвся батьком ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Крім того, у спірній квартирі у
період з 24.10.2001 року по 15.11.2011 року (до
моменту смерті) проживала та була
зареєстрована ОСОБА_5 - бабуся ОСОБА_1 і
ОСОБА_2, що підтверджується довідкою
ТОВ «Україна» № 1685 від 03.04.2012 року.

Як вбачається з довідки № 1038 від
18.03.2014 року, що видана ТОВ «Україна», на
даний час у квартирі за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_6,
ОСОБА_2 (згідно паспорту з 19.08.1992 року) та
ОСОБА_3 (згідно паспорта з 24.03.2004 року).

Факт реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3
за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується і
довідками з ВАДР УДМС України в
Херсонській області від 08.04.2014 року.

Відповідно до акту від 14.03.2014 року,
що підписаний майстром ТОВ «Україна»
та складений зі слів сусідки ОСОБА_7 (як
зазначено у акті) ОСОБА_2 та ОСОБА_3
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1,
проте з 1994 року за вказаною адресою не
проживають.

Згідно довідки від 17.04.2014 року, що
підписана заступником голови
житлово-побутової комісії УМВС України
в Херсонській області, ОСОБА_2 з 21.04.2004
року зі складом сім'ї 3-и чоловіки
перебуває на квартирному обліку УМВС
України в Херсонській області у черзі
осіб, які користуються правом
першочергового забезпечення житлом, як
працівник міліції.

Як вбачається з висновку за
результатами розгляду матеріалів,
зареєстрованих 17.04.2014 року у журналі ЄО
№ 4890 за заявою ОСОБА_2, 17.04.2014 року до
чергової частини Комсомольського РВ
ХМУ УМВС України в Херсонській області
надійшла заява від ОСОБА_2, в якій
остання просить вжити заходів щодо
своєї сестри ОСОБА_1, яка 17.04.2014 року
відмовилася впускати в квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, в якій
прописана ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 Під
час подальшої перевірки зі слів ОСОБА_1
встановлено, що вона мешкає за вказаною
адресою разом з чоловіком та дитиною.
Її сестра ОСОБА_8 разом з сином ОСОБА_3
прийшли 17.04.2014 року близько 13.00 год. та
почали стукати у вхідні двері
вищевказаної квартири, з метою
вселення в неї, проте двері їм не
відкрили. Після чого викликали міліцію.
Зі слів ОСОБА_2 встановлено, що вказана
квартира раніше належала її батьку
ОСОБА_4 Проте він помер близько двох
років тому, після чого ОСОБА_1 почала
перешкоджати вільному доступу в
квартиру, а саме змінила замки від
вхідних дверей та відмовляється
надавати ключі до них.

В якості доказів оплати
комунальних послуг у спірній квартирі,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до матеріалів справи
долучені квитанції № 3 від 16.04.2014 року
на суму 200 грн., № 2 від 22.04.2014 року на
суму 500,00 грн., № 4 від 04.06.2014 року на суму
100,00 грн. та № 8 від 20.05.2014 року на суму 50,00
грн. про здійснення термінового
переказу на ім'я ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що
вона проживає за адресою: АДРЕСА_5 з 2007
року та є сусідкою позивачки. Вона
ніколи не бачила щоб ОСОБА_2 проживала у
квартирі АДРЕСА_1. У вказаній квартирі
вона була кілька разів. Акт про не
проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі
вона підписувала, проте не звернула
увагу, що в ньому зазначено факт не
проживання відповідачки з 1994 року.

Свідок ОСОБА_9 в судовому
засіданні пояснила, що вона є сусідкою
позивачки з 1990 року. Відповідачка
ОСОБА_2 раніше проживала у спірній
квартирі, проте років 19-20 тому вона
виїхала, оскільки вийшла заміж.
Відповідач ОСОБА_3 взагалі ніколи у
вказаній квартирі не проживав. На даний
час у квартирі проживає позивачка, її
син та чоловік. Раніше у квартирі також
мешкали батько та бабуся позивачки, які
померли. Вона часто буває в гостях у
ОСОБА_1, однак відповідачку жодного
разу у квартирі не бачила, речі
відповідачки та її сина у квартирі
також відсутні. Коли позивачки лежала у
лікарні у вересні минулого року, то
відповідач ОСОБА_3 брав для неї речі у
квартирі, після чого віддав ключі
свідку. Ключі йому дала позивачки,
оскільки коли її забрали до лікарні,
вона не встигла взяти з собою речі і їх
необхідно було їй принести. ОСОБА_3 взяв
необхідні речі і одразу віддав ключі. У
цей час у квартирі був закритий папуга,
однак за ним ніхто не слідкував і не
годував. Ключі вона (свідок) віддала
особисто позивачці, коли останню
виписали з лікарні.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що з
2009 року проживає з дружиною за адресою:
АДРЕСА_3, на померх нижче спірної
квартири. За цей час він не бачив, щоб
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мешкали у спірній
квартирі. Сусідів зі свого поверху та
на поверх вище він знає всіх. У квартирі
позивачки він бував декілька разів,
коли змінював труби, вперше роки три
тому, а потім через рік.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_12 пояснила, що проживає за
адресою: АДРЕСА_4 і є старшою по
під'їзду. Сусіди звертаються до неї
якщо треба замінити лампи у під'їзді, чи
коли щось ламається, крім того вона
збирає гроші у сусідів на різні потреби
під'їзду. У зв'язку з такою своєю
організаційною діяльністю вона знає
усіх мешканців під'їзду. ОСОБА_2 не
мешкає у спірній квартирі вже близько 20
років і за цей час вона ОСОБА_2 ні разу у
квартирі не бачила. Її сина вона
взагалі ніколи не бачила. Сім'ю сторін
вона добре знає, оскільки працювала з
їх батьком, а після його виходу на
пенсію продовжувала з ним
спілкуватися.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона
працює лінійним майстром ТОВ
«Україна». Саме вона складала акт від
14.03.2014 року про не проживання ОСОБА_2 у
квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Акт було
складено на підставі заяви ОСОБА_1 та зі
слів її сусідів.

По зустрічному позову в якості свідка
була допитана відповідач ОСОБА_2, яка
пояснила, що до 1994 року у спірній
квартирі проживала вона, її сестра та
батько. Вони з сестрою мешкали у одній
кімнаті, а батько в іншій. У 1994 році вона
вийшла заміж. Вони з чоловіком жили то у
спірній квартирі, то переїжджали до
його матері. Крім того, її чоловік
зловживав спиртними напоями, коли
вчиняв сварки та виганяв її, то вона
йшла додому, оскільки більше їй йти
було нікуди. Вона періодично проживала
за місцем реєстрації, а періодично
мешкала з чоловіком, проживаючи «на дві
хати». Тривалий час вона не могла жити у
спірній квартирі, оскільки у ній
проживали її сестра з родиною, її
батько та бабуся. Квартира двокімнатна,
а тому місця їй просто не вистачало. До
заміни дверей квартири у 2011 році вона
заходила туди вільно. Після заміни
дверей вона дзвонила сестрі і
попереджала, що прийде, а та не чинила
їй перешкод, проте після смерті батька
сестра забрала у неї ключі від
квартири. Останній раз вона жила у
квартирі, коли її сестра лежала у
лікарні. Ключі тоді їй дала сестра,
оскільки треба було дивитися за
квартирою та годувати тварин сестри.
Прожила у спірній квартирі вона 7-10
днів, а потім їй зателефонувала сестра
і сказала, що її виписують і попросила
повернути ключі сусідці. Після цього її
син ОСОБА_10 відніс сусідці ключі.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що
вона є свекрухою ОСОБА_2 та, бабусею
ОСОБА_3 Раніше відносини між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 були дуже хорошими, коли їх
батько був живий. ОСОБА_2 мала ключі від
спірної квартири, тому приходила до
квартири і жила там з чоловіком. Потім
до квартири переїхала бабуся ОСОБА_2,
тому вона виїхала з квартири. У 2011 році
бабуся померла. Коли відповідачка
сварилася з чоловіком, то йшла до
спірної кватири разом з сином. Потім
вони з чоловіком мирилися і ОСОБА_2 з
сином поверталася до нього. Проте після
смерті батька, у 2012 році, відносини між
сестрами погіршилися і ОСОБА_1 забрала
у ОСОБА_2 ключі від спірної квартири. З
2012 року ОСОБА_2 також бувала у квартирі,
хоч вже не мала ключів. Бувало, що вона
сварилася з чоловіком і знову йшла до
спірної квартири, де мешкала близько
тижня. У квартирі навіть були речі
ОСОБА_2, проте ОСОБА_1 їх викинула. Коли
позивачка лежала у лікарні у 2013 році,
вона дала ключі від квартири ОСОБА_2 і
остання там жила разом з сином. Коли
чоловік ОСОБА_2 у 2012 році виїздив за
кордон, то вона часто ходила до ОСОБА_1

На підставі досліджених по
справі доказів судом встановлено, що
ОСОБА_2 не проживає у квартирі за
адресою: АДРЕСА_1 з 1994 року, а ОСОБА_3
взагалі не проживав у ній з моменту
реєстрації, тобто з 2004 року.

Посилання ОСОБА_2 на її періодичні
навідування спірного житла разом з
сином та періодичне проживання у
вказаній квартирі базується лише на її
поясненнях, поясненнях відповідача
ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_14, які є
зацікавленими особами по справі, та
спростовуються показами свідків -
сусідів.

Досліджуючи причини відсутності
відповідачів за первісним позовом
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спірному житлі, суд
приходить до висновку, що з 1994 року до
кінця січня 2012 року така відсутність
була зумовлена рядом причин: одну
кімнату займала ОСОБА_1 та члени її
родини, а іншу - батько та бабуся ОСОБА_2,
тому проживати з ким-небудь із членів
родини в одній кімнаті своєю сім»єю
неможливо.

Разом з тим, після смерті бабусі та
батька у квартирі звільнилася кімната,
а отже перешкоди у користуванні
спірною житловою площею відпали.

При цьому суд не бере до уваги
посилання ОСОБА_2 на наявність таких
перешкод з боку ОСОБА_1, оскільки докази
створення таких перешкод віднесені до
часу подання ОСОБА_1 позову (звернення
відповідачки до правоохоронних
органів, подання зустрічного позову) і,
на погляд суду, безпосередньо пов'язані
зі зверненням ОСОБА_1 до суду та не
бажанням ОСОБА_2 та її сина втрачати
право користування спірним житлом.

Таким чином, з 27.01.2012 року по день
подачі позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
проживали у квартирі за адресою:
АДРЕСА_1, без поважних причин, що є
підставою для визнання їх такими, що
втратили право користування нею.

Визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими,
що втратили право користування спірною
квартирою є підставою для відмови у
задоволенні зустрічного позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213 ЦПК
України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, п. 10
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про деякі питання, що виникли
в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» N 2 від 12.04.85
року, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволені зустрічного позову
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення
перешкод в користуванні квартирою,
вселення - відмовити за
необґрунтованістю.

Рішення протягом десяти днів з дня його
проголошення може бути оскаржено до
апеляційного суду Херсонської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Комсомольський районний суд м. Херсона.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час його проголошення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя: