Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в
складі:головуючого судді: - Ковальчук
Н.М.,

суддів - Григоренка М.П.,
Максимчук З.М.,

секретар судового засідання -
Демчук Ю.Ю.,

з участю представника позивача -
Цісар В.І.,

представника відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» на рішення
Здолбунівського районного суду від 04
вересня 2014 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення та зняття з
реєстраційного обліку громадян,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного
суду від 04 вересня 2014 року у
задоволенні вказаного позову
відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним та
необґрунтованим, ухваленим без
всебічного і повного з'ясування
обставин справи, ТзОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» оскаржило його
в апеляційному порядку. В поданій
апеляційній скарзі доводить, що
товариством було надано суду всі
необхідні документи, як підтверджують
наявність заборгованості відповідача,
тоді як відповідач обмежився лише
усним запереченням проти позову.
Зазначає, що неотримання відповідачем
повідомлення про відступлення права
вимоги по кредитному зобов'язанню не є
підставою для невиконання умов
кредитного договору. Заперечує проти
порушення прав дитини, оскільки судом
не було досліджено питання дотримання
умов передачі в іпотеку квартири, в
якій зареєстрована неповнолітня
дитина. Доводить, що дія мораторію на
стягнення майна громадян, наданого як
забезпечення кредитів у іноземній
валюті, не розповсюджується на предмет
іпотеки, оскільки іпотекодавцем надано
згоду на звернення стягнення на
предмет іпотеки; крім того, відповідний
закон набрав чинності після
пред'явлення позову до суду, а тому не
може бути підставою для відмови в
позові.Покликаючись на
обґрунтованість та підставність
позовних вимог, просить рішення суду
першої інстанції скасувати, та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову в повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 червня 2008 року
між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 було
укладено договір кредиту № 1701/0608/71-102 на
суму 27600 доларів США (а.с. 9-12) та
погоджено графік погашення кредиту
(а.с.13).

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за даним договором
сторонами було укладено іпотечний
договір від 18.06.2008р., за яким
позичальник передав кредитору
квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 17).

________________________________________________________________________
_______________________________________________

Справа № 562/3734/13-ц
Головуючий у 1
інстанції - Мичка І.М.

Провадження № 22-ц 787/2081/2014

Доповідач - Ковальчук Н.М.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного судочинства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, а договір є обов'язковим
для виконання сторонами (ст. 629 ЦК
України).

Згідно положень ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 умов
кредитного договору утворилась
заборгованість в сумі 24604,5 доларів США,
що за офіційним курсом НБУ становить
196663,80 грн. та включає: 23645,4 долари США
або 188997,9 грн. заборгованості за
кредитом, 691 доларів США або 5523,2 грн.
заборгованості за відсотками за
користування кредитом, та 268,07 доларів
США або 2142,68 грн. пені (а.с. 28, 29).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив зокрема із того, що у
позивача відсутнє право вимоги до
відповідача, оскільки не надано
належних та достовірних доказів
правонаступництва кредитора.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з таким висновком місцевого
суду з наступних міркувань.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що 28 листопада 2012 року між
ПАТ «Сведбанк» та ТзОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» укладений
договір факторинку № 15 за яким Банк
передав Фактору право вимоги за
кредитними договорами та за договорами
іпотеки, укладеними в забезпечення
кредитних договорів.

Відповідно до витягу з реєстру
заборгованості боржників № 1-б, що є
додатком до договору факторингу право
вимоги за кредитним договором та
договором забезпечення зобов»язання
до ОСОБА_4 набуло ТзОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс».

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за
договором факторингу (фінансування
під відступлення права грошової
вимоги) одна сторона (фактор) передає
або зобов»язується передати грошові
кошти в розпорядження другої сторони
(клієнту) за плату, а клієнт відступає
або зобов»язується відступити
факторові своє право грошової вимоги
до третьої особи(боржника).

На думку колегії суддів висновки суду
першої інстанціїї про те, що ТзОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
не має права вимоги до ОСОБА_4 не
грунтуються на законі і з
мотивувальної частини рішення
підлягають виключенню.

В оскаржуваному рішення суд першої
інстанції також прийшов до висновку, що
вимоги про звернення стягнення на
предмет іпотеки не можуть бути
задоволені, оскільки іпотекодержатель
не виконав передбачений законом та
договором обов'язком направити
іпотекодавцю письмову вимогу про
усунення порушення основного
зобов'язання та попередження про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, та виходив з того, що докази
надіслання такої вимоги в матеріалах
справи відсутні.

Колегія суддів не погоджується з даним
висновком, оскільки він не відповідає
матеріалам справи і спростовується
наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до п.11 договору іпотеки,
іпотекодержатель набуває право
звернути стягнення на предмет іпотеки
у разі невиконання іпотекодавцем
основного зобов'язання повністю або
частково. При настанні зазначених
випадків іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю письмову вимогу про
усунення порушень основного
зобов'язання та зобов'язань,
передбачених цим договором, у строк,
який не перевищує тридцяти календарних
днів, та попереджає про звернення
стягнення на предмет іпотеки у разі
невиконання цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
залишається без задоволення,
іпотекодержатель вправі розпочати
звернення стягнення на предмет іпотеки
відповідно до умов цього Договору.

Матеріали справи містять досудову
вимогу від 15 листопада 2013 року, яка була
надіслана позивачем відповідачу,
відповідно до умов закону та договору,
і яка є доказом права іпотекодержателя
на безспірне звернення стягнення на
іпотечне майно.

З огляду на зазначене колегія суддів
прийшла до висновку, що з мотивувальної
частини рішення також підлягає
виключенню висновок суду першої
інстанції про відсутність доказів
наявності у ТзОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» права вимоги
звернення стягнення на пердмет
іпотеки через порушення позивачем п.11
договору про іпотеку.

Висновок місцевого суду про те, що в
квартирі, яка є предметом іпотеки,
проживає та зареєстрована, окрім
відповідача, його дружина та їх
неповнолітня дочка не відповідають
матеріалам справи, а тому, ці
обставини також підлягають виключенню
з мотивувальної частини рішення.

Відповідно до довідки № 46 від 21 січня
2014 року дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживає у спірній квартирі, однак
жодних доказів про те, що дитина
зареєстрована в квартирі не має.
Документи містять відомості про те, що
єдиним власником квартири АДРЕСА_1 є
відповідач.

Покладене в основу
оскаржуваного рішення посилання на
безпідставність вимог позивача про
зверення стягнення на предмет іпотеки,
виселення та зняття відповідача з
реєстраційного обліку у зв'язку із
застосуванням положень Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» колегія суддів вважає законним
та обґрунтованим.

Відповідно до Закону України
„Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті" від 3 червня 2014 року № 1304-VII, який
набрав чинності на час розгляду справи
в суді першої інстанції, не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із статтею 4 Закону України "Про
заставу" та/або предметом іпотеки
згідно із статтею 5 Закону України "Про
іпотеку", якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя.

Судом встановлено, що
відповідач з сім»єю проживає в АДРЕСА_1,
та іншого житла не має.

Зважаючи на те, що місцевий суд
припустився помилок суду при
застосуванні норм матеріального права,
невірно оцінив обставини, що мають
значення для справи, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
переконання про необхідність
скасування рішення, з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову з огляду на вимоги
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
задовольнити частково.

Рішення Здолбунівського районного
суду від 04 вересня 2014 року скасувати.

У задоволенні позову товариства з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
до ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, виселення та зняття з
реєстраційного обліку громадян -
відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржене
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий суддя підпис
Ковальчук Н.М.

Судді: підпис
Максимчук З.М.

підпис
Григоренко М.П.

Згідно:суддя-доповідач
Ковальчук Н.М.