Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2014 Справа №607/14425/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Дзюбича В.Л.

з участю секретаря судового засідання
Грабської Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, посилаючись на те, що
спільне життя з відповідачем не
склалося, оскільки вони люди різних
характерів і поглядів на життя, через
що між ними виникають сварки та
непорозуміння, протягом тривалого часу
не підтримують подружніх стосунків та
не ведуть спільного господарства,
подальше спільне життя з відповідачем
та збереження шлюбу суперечить його
інтересам, вона категорично заперечує
з приводу надання терміну на
примирення з відповідачем, їх шлюб
носить формальний характер і
збереження сім'ї є неможливим.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з»явилася, проте подала заяву про
підтримання позовних вимог з
клопотанням про розгляд справи у її
відсутності.

Відповідач у судове засідання не
з»явився, з невідомої суду причини,
хоча про день та час розгляду справи
повідомлявся у встановленому законом
порядку.

Дослідивши та оцінивши докази, суд
встановив наступні обставини справи.

17.05.1986 року сторони зареєстрували шлюб,
що стверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу серія НОМЕР_1 виданим
17.05.1986 р. Лапшинською сільською Радою
народних депутатів Бережанського
району Тернопільської області, актовий
запси №3.

В судовому засіданні встановлено, що
між подружжям погіршилися відносини,
сумісне життя подружжя є неможливим,
шлюб існує лише формально, і тому його
доцільно розірвати, оскільки
збереження шлюбу суперечить інтересам
позивача, що має істотне значення.

Відповідно до вимог ст.112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що має істотне значення.

Враховуючи викладенні обставини в їх
сукупності, зважаючи на те, що позивач
наполягає на розірванні шлюбу,
категорично заперечуючи щодо
примирення із відповідачем, тому суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення.

Керуючись ст. 4, 10, 60, 212, 217, 223 Цивільного
процесуального кодексу, ст.112, 114
Сімейного Кодексу України суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстрований 17.05.1986 року Лапшинською
сільською Радою народних депутатів
Бережанського району Тернопільської
області, актовий запси №3.

Копію рішення надіслати сторонам по
справі.

Рішення суду про розірвання шлюбу
після набрання ним законної сили
надіслати до органу державної
реєстрації актів цивільного стану за
місцем ухвалення рішення для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий суддя
Дзюбич В.Л.