РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1330/14-ц

07 листопада 2014 року

Костопільський районний суд
Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Цвіркун О.С.

при секретарі - Федас І.О.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1, представника відповідача -
Лукашена Є.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Костопіль цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" про захист прав
споживача, повернення коштів по
депозитному вкладу та відшкодування
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ПАТ КБ "Приватбанк" про захист прав
споживача, повернення коштів по
депозитному вкладу та відшкодування
моральної шкоди. В обґрунтування
позову посилається на те, що 23.11.2013 року
між ним та ПАТ КБ "Приватбанк"
було укладено два договори
банківського вкладу №SAMDNWFD900 в
іноземній валюті та № SAMDNWFD300 в
національній валюті. Згідно вказаних
договорів банк прийняв від нього на
депозитні рахунки по-першому - 8700
доларів США та по-другому - 60000 гривень
на період до 23.02.2014 року з виплатою 6,5% та
16% річних. 0712.2013 року договори ним були
поповнені до 10700 доларів США та до 89000
гривень. Два Договори були автоматично
продовжені до 23.05.2014 року згідно з 3та 4
пунктом Договору. У зв'язку із
особистими обставинами та
необхідністю у грошових коштах позивач
керуючись пунктами5,6 вищевказаних
договорів 29.04.2014 року надіслав заяв до
відповідача з проханням достроково
розірвати вищевказані депозитні
договори та повернути йому депозити та
нараховані на них відсотки. Однак банк
не задовільнив прохання позивача в
досудовому порядку та не повернув
депозити із нарахованими відсотками,
посилаючись на невизначеність статусу
банківської системи в Криму. Разом з
тим, позивач вказує, що 23.05.2014 року
термін вищевказаних договорів
депозиту укладених між ним та
відповідачем закінчився, та всупереч
умовам договору відповідач свої
зобов'язання не виконав, та не повернув
йому суму вкладу та нараховані
відсотки. В зв'язку із тим, що ПАТ КБ
"Приватбанк" в добровільному порядку не
виконує взяті на себе зобов'язання
позивач змушений звернутися в суд та
просить зобов'язати відповідача
повернути йому суми вкладу згідно умов
договорів "Стандарт" №SAMDNWFD900 від
23.11.2013 року в розмірі 10700 доларів США та
№SAMDNWFD300 від 23.11.2013 року в розмірі
8900 грн. та зобов'язати нарахувати і
виплатити йому недотриманні відсотки
по вкладах в розмірах, передбачених п. 6
Договорів та стягнути моральну шкоду
встановлену судом.

У ході розгляді справи позивач уточнив
позовні вимоги збільшивши їх, при
цьому посилається на зміну ставки
відсоткової ставки по депозитному
вкладу "Стандарт", та він вона вважає,
щомає право на отримання недотримані
відсотки по депозиту, а також
посилаючись на ст. 625 ЦК України, на 3%
річних та інфляційні витрати завдані
йому банком через не виконання своїх
зобов'язань. Тому позивач, просить суд
зобов'язати ПАТ КБ "Приватбанк"
повернути йому суму вкладу у розмірі
10700 доларів США - за договором
№SAMDNWFD900 від 23.11.2013 року та 89000
гривень - за договором №SAMDNWFD300 від
23.11.2013 року, виплатити йому недотримані
відсотки за договором №SAMDNWFD900 від
23.11.2013 року у сумі 476, 44 доларів США та за
договором №SAMDNWFD300 від 23.11.2013 року
в сумі 8102 грн., виплатити йому 3% річних
та інфляційні витрати завдані банком
через не виконання своїх зобов'язань за
договорами в сумі 1327,53 доларів США за
договором №SAMDNWFD900 від 23.11.2013 року
та 5528 грн. 97 коп. за договором
№SAMDNWFD300 від 23.11.2013 року та
моральну шкоду згідно законодавства
України в розмірі встановленому судом
враховуючи вимоги розумності та
справедливості.

Позивач в судове засідання з'явився,
про час, день та місце розгляду справи
повідомлявся у встановленому законом
порядку.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримала на
підставах викладених у позові та у
заяві про уточнення позовних вимог,
просила суд позов задовольнити у
повному обсязі.

Представник відповідача Лукашен Є.В.
позов не визнав пославшись на те, що ПАТ
КБ "Приватбанк" є неналежним
відповідачем по даній справі та
підтримав подані ним заперечення.
Окрім того представник пояснив, що
договори банківського вкладу з
позивачем укладалися на території
Автономної Республіки Крим, яка є
тимчасового окупованою територією, у
зв'язку з чим відокремлений підрозділ
ПАТ КБ "Приватбанк" на території
Автономної Республіки Крим припинив
свою діяльність. Окрім того окупаційна
влада фактично здійснила конфіскацію
майнового комплексу ПАТ КБ
"Приватбанк", що використовувався у
банківській діяльності відокремленого
структурного підрозділу - Філії
"Кримське РУ ПАТ КБ "Приватбанк. Були
арештовані також права та зобов'язання
банку, в тому числі права вимоги і борги
за всіма зобов'язаннями. Майно на
території Автономної Республіки Крим
окупаційною владою віднесено до майна,
що підлягає націоналізації і
обліковується як власність Республіки
Крим.

Заслухавши позицію сторін та всебічно,
об'єктивно дослідивши письмові докази,
суд вважає встановленими наступні
обставини та визначені відповідно до
них правовідносини.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що 23.11.2013 року між
ОСОБА_3 та ПАТ КБ "Приватбанк" було
укладено договір банківського вкладу
№ SAMDNWFD900 у відповідності до якого
вкладник передав банку грошові кошти
для розміщення на депозитний вклад
строком на 3 місяці (до 23.02.2014 року) в
розмірі 8700 доларів США, з нарахуванням
відсотків в розмірі 6,5% річних, що
підтверджується копією договору
наявного в матеріалах справи (а.с.6).

Внесення позивачем котів на депозитний
рахунок підтверджується, копією
квитанції наявної в матеріалах справи
(а.с.8 б).

07.12.2013 року ОСОБА_3 договір був
поповнений на суму 2000 доларів США, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи квитанцією (а.с.9б).

Окрім того, 23.11.2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ
КБ "Приватбанк" було укладено договір
банківського вкладу № SAMDNWFD300 у
відповідності до якого вкладник
передав банку грошові кошти для
розміщення на депозитний вклад строком
на 3 місяці (до 23.02.2014 року) в розмірі 60000
грн., з нарахуванням відсотків в
розмірі 16% річних, що підтверджується
копією договору наявного в матеріалах
справи (а.с.7).

Внесення позивачем котів на депозитний
рахунок підтверджується, копією
квитанції наявної в матеріалах справи
(а.с.8 а).

07.12.2013 року ОСОБА_3 договір був
поповнений на суму 29000 гривень, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи квитанцією (а.с.9а).

23.02.2014 року вищевказані договори на
підставі пунктів 3 та 4 були
пролонговані на той же термін (три
місяці), тобто до 23.05.2014 року

Відповідно до п. 5 договорів
банківського вкладу вкладник та банк
мають право достроково розірвати
дійсні договори, повідомивши про це
один одного за два банківських дні до
дати розірвання договорів.

Згідно п. 6 договорів банківських
вкладів, якщо вкладник вимагає
розірвати договір, а строк вкладу ще не
скінчився, вкладнику повертається сума
вкладу. За неповний строк вкладу
відсотки виплачуються по зниженій
процентній ставці.

Вказані умови договору про строковий
вклад кореспондується з приписами
ст. 1060 ЦК України. Вказаною нормою
закону передбачено, що за договором
банківського вкладу незалежно від його
виду банк зобов'язаний видати вклад або
його частину на першу вимогу вкладника.
Умова договору про відмову від права на
одержання вкладу на першу вимогу є
нікчемною. Такі ж вимоги містить п. 3.3
Положення про порядок здійснення
банками України вкладних операцій з
юридичним і фізичними особами,
затвердженого Постановою Правління
Національного банку України №516 від
03.12.2003 року, зі змінами та доповненнями.

29.04.2014 року позивач на адресу
відповідача надіслав заяву про
повернення суми депозитів та
нарахованих на них відсотків
достроково (а.с.10).

Судом встановлено, що в порушення умов
договору, відповідач вклад позивачу не
повернув і до теперішнього часу, що
підтверджується поясненнями сторін у
судовому засіданні та наданою
відповіддю Банку від 21.05.2014 року (а.с.11)

Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно ст. 2 Закону України "Про
банки і банківську діяльність" від
07.12.2000 року № 2121-ІІІ, зі змінами та
доповненнями, вклад (депозит) - це кошти
в готівковій або у безготівковій формі,
у валюті України або в іноземній
валюті, які розміщені клієнтами на їх
іменних рахунках у банку на договірних
засадах на визначений строк зберігання
або без зазначення такого строку і
підлягають виплаті вкладнику
відповідно до законодавства України та
умов договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

На підставі ст. 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони
(вкладника), або для неї грошову суму
(вклад), що надійшла, зобов'язується
виплачувати вкладникові таку суму та
проценти на неї або дохід в іншій формі
на умовах та в порядку, встановлених
договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк
виплачує вкладникові проценти на суму
вкладу в розмірі, встановленому
договором банківського вкладу.

Частиною 1 ст. 1075 ЦК України
передбачено, що договір банківського
вкладу розривається за заявою клієнта
у будь-який час.

У відповідності до ст. 654 ЦК України
розірвання договору вчиняється в тій
самій формі, що й договір, що
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає
із звичаїв ділового обороту.

Судом з пояснень представників сторін
встановлено, що позивач з відповідачем
не укладали письмового договору про
розірвання договору №SAMDNWFD900.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 654 ЦК
України та умови договору
№SAMDNWFD900, в якому не встановлена
інша ніж письмова форма його
розірвання, та беручи до уваги той факт,
що відповідачем не повернуто позивачу
депозит, суд приходить до висновку, що
відповідач з 13.03.2014 року безпідставно
припинив нарахування позивачу
відсотків за депозитним договором,
посилаючись на його розірвання.

Проте, враховуючи вимоги ч.1 ст.1060 ЦК
України та умови договорів
№SAMDNWFD900 від 23.11.2013 року та
№SAMDNWFD300 від 23.11.2013 року
відповідач зобов'язаний повернути
позивачу вклад за його вимогою в кінці
терміну дії вкладу.

Беручи до уваги, що терміни дії
договорів банківського вкладу
№SAMDNWFD900 від 23.11.2013 року та
№SAMDNWFD300 від 23.11.2013 року укладених
між позивачем та ПАТ КБ "Приватбанк"
закінчилися 23.05.2014 року та враховуючи
заяву позивача від 29.04.2014 року, суд
вважає, що ПАТ КБ "Приватбанк" без
будь-яких на те підстав, вважав договір
пролонгованим №SAMDNWFD300 від 23.11.2013
року, а також неправомірно не повертає
ОСОБА_3 сум банківських вкладів з
нарахованими відсотками за договорами
№SAMDNWFD900 від 23.11.2013 року та
№SAMDNWFD300 від 23.11.2013 року.

Посилання представника відповідача на
те, що договори банківського владу були
укладені у відокремленому підрозділі
ПАТ КБ "Приватбанк" на території АРК
Крим, яка на даний час окупована і
статус банківської системи в Криму не
визначений, а тому суми вкладів ПАТ КБ
"Приватбанк"позивачу не можуть бути
повернуті, суд вважає безпідставним,
адже договір позивачем був укладений з
банком, а не з підрозділом.
Відповідальність банку за своїми
зобов'язаннями передбачена закріплена
ст. 58 Законом України "Про банки та
банківську діяльність" .

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за
весь час прострочення, а також три
проценти річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів
не встановлений договором або
законом.

Оцінюючі всі докази досліджені судом у
судовому засіданні у їх сукупності, та
приймаючи до уваги, що відповідач
порушив право позивача на повернення
сум вкладів, суд вважає необхідним
позовні вимоги задовольнити частково,
а саме:

- по договору №SAMDNWFD900 від 23.11.2013
року зобов'язати ПАТ КБ "Приватбанк":

1. повернути позивачу вклад у розмір 10700
доларів США;

2. виплатити недотримані відсотки за
період з 24.02.2014 року по 23.05.2014 року в
розмір 9% річних від суми вкладу, які
діяли на час пролонгації договору, у
розмір 236,06 доларів США (розрахунок - (10700
доларів США- сума депозиту *9%:12 міс.*3
міс.-4,69доларів сплачених відповідачу
позивачу 13.03.2014 року = 236,06 доларів);

- по договору №SAMDNWFD300 від 23.11.2013
року зобов'язати ПАТ КБ "Приватбанк":

1. повернути позивачу вклад у розмір 89000
грн.;

2. виплатити недотримані відсотки за
період з 24.02.2014 року по 23.05.2014 року в
розмірі 18 % річних від суми владу, які
діяли на час пролонгації договору, у
розмірі 4005 грн.( розрахунок - (89000 грн. -
сума депозиту *18%:12 міс.*3 міс. = 4005 грн. );

3. виплатити збитки завдані не
виконанням своїх зобов'язань за період
з 24.05.2014 року по 18.08.2014 року у розмірі:

- 4450 грн. інфляційних втрат (індекс
інфляції за травень - 103,8%, за червень
101,0% та липень 2014 року - 100,4 %; розрахунок-
(103,8:100)*(101,0:100)*(100,4:100)= 1,05; 89000 грн. сума
боргу (депозит)*1,05 інфляція-89000 грн. =4450
грн. );

- 623 грн. 08 коп., що становить 3 % річних
від суми боргу за вказаний вище
період (розрахунок 89000 грн. сума боргу
*3%:12 міс. =222, 50 грн. - за місяць; 24.05.2014 року
по 24.07.2014 року = 2 міс.; 222, 50 грн.* 2 міс.=445
грн.; з 25.07.2014 року по 18.08.2014 року - 24 дні;
221,50 грн. за міс.:30 днів = 7,42 грн., 24 дні.*
7,72грн.=178,08 грн., таким чином 445 грн. за 2
міс. +178,08 грн. за 24 дні =623, 08 грн. ).

Суд вважає за вірне вімовити позивачу у
позовній вимозі, щодо зобов'язання
відповідача відшкодувати збитки
завдані останнім за не виконання
зобов'язань по договору №SAMDNWFD900
від 23.11.2013 року, адже за змістом ст. 552 та
ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційне
нарахування та нарахування 3 % річних
від простроченої суми здійснюється
лише за порушення зобов'язань
вираженого в національній валюті.

Разом з тим, не визнає суд такими, що
підлягають задоволенню і позовні
вимоги в частині відшкодування
завданої моральної шкоди. Як на правову
підставу позовних вимог в цій частині,
позивач посилається на Закон України
"Про захист прав споживачів". Разом з
тим, п. 5 ч.1 ст.4 вказаного закону
передбачає право споживача на
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної небезпечною для
життя і здоров'я людей продукцією у
випадках, передбачених законодавством,
а тому вимоги цього закону не можуть
поширюватись на спірні договірні
відносини сторін. При цьому суд також
враховує, що позивач належними та
достатніми доказами не довів ні самого
факту заподіяння йому моральної шкоди,
ні обставин які визначають її характер
та обсяг.

Окрім того, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України,
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Зважаючи, на той факт, що частина
позовних вимоги позивача задоволена у
доларах США, а саме в сумі 10936, 06 доларів
США, суд вважає за необхідне для
правильного визначення суми судового
збору, вирахувати дану суму у
еквіваленті до гривні станом на дань
винесення рішення.

Згідно інформації Національного банку
України, станом на 07 листопада 2014 року,
офіційний курс гривні до долара США
становить 1447.0660 гривень за 100 доларів
США.

Судом встановлено, що судом на користь
позивача задоволено позовні вимоги на
загальну суму 256322 грн. 87 коп.

Таким чином, враховуючи наведена з
відповідача ПАТ КБ "Приватбанк" слід
стягнути у дохід держави судовий збір у
розмірі 2563 грн. 22 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 526, 625, 1060, 1061, 1067, 1075 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 60,208-209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
"Приватбанк" про захист прав споживача,
повернення коштів по депозитному
вкладу та відшкодування моральної
шкоди - задовольнити частково.

Зобов'язати ПАТ КБ "Приватбанк"
повернути ОСОБА_3 згідно договору
"Стандарт" за № SAMDNWD900 від 23
листопада 2013 року вклад у сумі 10700
(десять тисяч сімсот) доларів США та
виплатити недотримані відсотки в
розмірі 9% від суми вкладу за період
24.02.2014 року по 23.05.2014 року у сумі 236,06
доларів США (двісті тридцять шість
доларів США 06 центів).

Зобов'язати ПАТ КБ "Приватбанк"
повернути ОСОБА_3 згідно договору
"Стандарт" за № SAMDNWD300 від 23
листопада 2013 року вклад у сумі 89000
(вісімдесят дев'ять тисяч) гривень та
виплатити недотримані відсотки в
розмірі 18% від суми вкладу за період
24.02.2014 року по 23.05.2014 року у сумі 4005
(чотири тисячі п'ять) гривень.

Зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк»
виплатити ОСОБА_3 збитки завдані не
виконанням своїх зобов'язань по
договору "Стандарт" за №SAMDNWD300 від
23 листопада 2013 року за період з 24.05.2014
року по 18.08.2014 року у сумі 4450 (чотири
тисячі чотириста п'ятдесят) гривень
інфляційних втрат та 3 % річних від
суми боргу за вказаний період у
сумі 623 (шістсот двадцять три) гривні 08
копійок.

Врешті позовних вимог відмовити за
безпідставністю.

Стягнети з ПАТ КБ «Приватбанк» в
прибуток держави судовий збір в сумі
2563 (дві тисячі п'ятсот шістдесят три)
гривні 22 копійки.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Рівненської області через
Костопільський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Цвіркун О.С.