Номер провадження 2/754/2619/14
Справа №754/2765/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

20.08.2014 Деснянський районний суд
м.Києва в складі :

головуючого судді
Мальченко О.В.

при секретарі
Яремус-Байсановій А.М., Котович
І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-і особи :
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання таким ,
що втратив право користування
житловим приміщенням ,

в с т а н
о в и в :

10.07.2012 р. позивач звернулась до
суду з вищезазначеним позовом , в
якому просить визнати відповідача
таким , що втратив право користування
житловим приміщенням в квартирі
АДРЕСА_1 . В обгрунтування позовних
вимог вказує про те , що відповідач
не проживає в спірній квартирі без
поважних причин, квартирою не
цікавиться, комунальні та інші
платежі щодо утримання житла не
несе .

Заочним рішенням
Деснянського районного суду м. Києва
від 12.11.2012 р. позовні вимоги ОСОБА_1
були задоволені .

Ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 07.10.2013 р. заочне рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 12.11.2012 р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальніх справ від 26.12.2013 р.
заочне рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 12.11.2012 р.
та ухвала Апеляційного суду м. Києва
від 07.10.2013 р. були скасовані , справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції .

В судовому засіданні позивачка
та її представник позовні вимоги
підтримали з обставин , що викладені у
позовній заяві , пояснили , що після
розлучення , яке мало місце у 2005 р. ,
відповідач декілька разів з»являвся
у спірній квартирі у
нетверезому стані , вчиняв сварки ,
після чого квартиру залишав . У
травні 2008 р. відповідач забрав
усі свої речі та залишив спірне
житло , вказавши , що знайшов іншу
жінку. У 2010 р. відповідач завіз в
спірну квартиру шини , деякі речі
та повідомив , що має намір
проживати в квартирі . Останньому
були надані ключі та можливість
зайняти одну з кімнат в квартирі ,
однак до 2011 р. відповідач в спірній
квартирі не проживав . Восени 2011 р.
відповідач з»явився в спірну
квартиру у нетверезому стані , вчинив
дебош , після чого позивач
звернулась до суду із вищезазначеним
позовом .

Відповідач та його представник в
судовому засіданні проти заявлених
позовних вимог заперечували .
Відповідач вказав про те , що після
розлучення до 2008 р. він та позивачка
разом проживали в спірній квартирі .
Згодом позивачка почала йому
погрожувати , вимагала виписатися зі
спірної квартири , звинувачувала у
крадіжках її майна , яких він не
скоював. Зазначені обставини вимусили
його залишити спірну квартиру та
переїхати на тимчасове проживання до
своєї матері у с. Петрівка
Черкаської обл . , періодично приїздив
до спірної квартири . Згодом
позивачка поміняла замки . Він
намагався зайти в квартиру з сусідами
, щоб позивачка його ні в чому не
звинувачувала . Коли наприкінці 2009
р. він зайшов у спірну квартиру між
ним та його сином виникла сварка ,
останній виштовхував його з квартири
, викликали працівників міліції . В
подальшому вони домовились з
позивачкою про те , що він не буде
проживати в спірній квартирі , а
вона в свою чергу своєчасно буде
оплачувати комунальні та інші
платежі . Також в спірну квартиру
його не пускала дочка. Згодом його
повідомили про те , що він виписаний .
Усі його особисті речі виставили на
коридор . Позивачу він пропонував
надавати кошти на оплату
житлово-комунальних послуг , однак
остання відмовилась та вказала , що
буде сплачувати зазначені платежі
самостійно.

Представник відповідача
зазначив в судовому засіданні , що
відповідач звертався із письмовими
заявами до начальника ЖЕК 311 за
місцем реєстрації , в яких зазначав
причину своєї тимчасової
відсутності та просив не вирішувати
без його відома питання про
позбавлення його права користування
житловим приміщенням та зняття з
реєстраційного обліку . Іншого житла
, окрім спірної, квартири відповідач
не має , як учасник бойових дій
перебуває у черзі на отримання житла
, але будучи безпідставно знятим з
реєстраційного обліку позбавлений
можливості надавати до державних
органів відповідні документи ,
зокрема довідку ф-3, тощо .

3-і особи : ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
судове засідання не з»явились , про
час та місце розгляду справи
повідомлялись належним чином .

Відповідачка в судове засідання
повторно не з»явилась, про час та
місце розгляду справи повідомлялась
належним чином .

Вислухавши пояснення сторін , їх
представників, покази свідків ,
дослідивши матеріали справи , суд
вважає що заявлені позовні вимоги не
підлягають задоволенню виходячи з
наступного .

Як вбачається з матеріалів
справи та встановлено судом, квартира
АДРЕСА_1 була надана відповідачу
ОСОБА_2 на підставі ордеру № 36376 від
19.08.1988 р. на сім»ю у складі трьох
осіб : ОСОБА_2 ( відповідач ) , ОСОБА_1 (
позивач) , ОСОБА_3 ( 3-я особа ) ( а.с.5) .

Згідно довідки ф.3 від 23.03.2012 р.
№ 290 вбачається, що в спірній
квартирі зареєстровані чотири
особи : позивач ОСОБА_1, відповідач
ОСОБА_2 та 3-і особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 (
а.с. 9 ) .

Згідно свідоцтва про розірвання
шлюбу вбачається , що шлюб між
сторонами у справі був розірваний
30.06.2005 р. ( а.с. 8 ) .

Частиною 2 статті 64 ЖК України
передбачено , що до членів сім»ї
наймача належать дружина , їх діти і
батьки . Членами сім»ї наймача може
бути визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем
і ведуть з ним спільне господарство .

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України
при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім»ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців , цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем , а в разі
спору - судом .

Виходячи з аналізу зазначених
правових норм , член сім»ї наймача
може бути визнаний таким , що
втратив право користування жилим
приміщенням , з підстав відсутності
понад шість місяців у цьому
житловому приміщенні , якщо він був
відсутній протягом цього строку
підряд без поважних причин .

Відповідно до п. 10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
12 квітня 1985 р. № 2 « Про деякі питання
, що виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України»
судам роз»яснено , що у справах про
визнання наймача або члена його
сім»ї таким , що втратив право
користування жилим приміщенням ( ст.
71 ЖК України) , необхідно з»ясовувати
причини відсутності відповідача
понад встановлені строки . В разі їх
поважності ( перебування у
відрядженні , у осіб які потребують
догляду , внаслідок неправомірної
ьповедінки інших членів сім»ї тощо)
суд може продовжити пропущений строк
.

Згідно з ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Статтею 9 ЖК України визначено, що
ніхто не може бути обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Надані сторонами в судовому
засіданні пояснення та
проаналізовані докази у їх
сукупності не дають суду підстав
вважати , що відповідач не проживає
у спірній квартирі без поважних
причин понад шість місяців .

Так , в судовому засіданні
позивач та його представник
зазначили про те , що відповідач не
проживає в спірній квартирі з 2008 р.
без поважних причин , витрат на
утримання житла не несе , поштову
кореспонденцію за місцем реєстрації
не отримує , особисті речі
відповідача в спірній квартирі
відсутні .

З долучених позивачем до
матеріалів справи Актів від 21.09.2011 р.
, 25.11.2011 р. та 29.02.2012 р. убачається ,
що останні складалися 3-ою особою
ОСОБА_3 та мешканцями квартир АДРЕСА_2
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , підписи яких
були засвідчені начальником ЖЕК -311 (
а.с.6-9) . Вказані акти складені про те
, що ОСОБА_2 фактично не проживає
за адресою : АДРЕСА_1 з 2008 р.

Допитана в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_6 пояснила , що
вона є сусідкою сторін . Їй відомо ,
що сторони перебувають в розлученні
. Перший час після розлучення
відповідач приходив до позивачки ,
скандалив та в подальшому пішов до
іншої жінки . З 2010 р. відповідач не
проживає в АДРЕСА_1 . Позивачка зі
спірної квартири відповідача не
виганяла , останній добровільно
забрав свої речі і виїхав . Причиною
того , що відповідач пішов з квартири
були сварки , які виникали між ним та
дружиною після розлучення .
Відповідач звертався до неї , свідка
із проханням взяти його речі на
зберігання , так як він не міг
потрапити в квартиру , однак вона
йому відмовила . Причина за якої
відповідач не міг потрапити в
квартиру їй невідома .

Допитана в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_7 пояснила , що
вона є сусідкою сторін . З 2010 р.
останні не проживають разом .
Відповідач знайшов іншу жінку .
Квартиру АДРЕСА_1 залишив добровільно
. До виїзду з квартири між
сторонами виникали постійні скандали
і бійки.

Допитана в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_8 пояснила , що
вона є сусідкою сторін . Їй відомо ,
що у відповідача були розлади в
сім»ї , йому ніде було ночувати ,
останній скаржився , що колишня
дружина замінила замки . Просив
допомоги знайти йому житло .
Неодноразово займав у неї кошти ,
щоб передати колишній дружині на
оплату житлово-комунальних послуг .

З пояснень відповідача та
матеріалів справи вбачається , що
останній 20.03.2009 р. , 28.10.2009 р. та 24.11.2010 р.
звертався до начальника ЖЕК -311 м.
Києва із заявами , в яких просив не
проводити без його відома
прописку-виписку в квартирі АДРЕСА_1 ,
не виписувати його з вказаної
квартири , оскільки він не проживає в
зазначеній квартирі тимчасово ( а.с.
87-88 ).

З пояснень сторін , показів
свідків вбачається , що після
розлучення між сторонами та між
відповідачем і третіми особами
виникали постійні конфлікти , які
спричинили неможливість їх
сумісного проживання . При цьому , як
зазначив відповідач в судовому
засіданні та вбачається з показів
свідків , відповідач не мав вільного
доступу до спірної квартири та
рахунків на оплату
житлово-комунальних послуг .

За вищевикладених обставин
посилання позивача про те , що
відповідач з 2008 р. не проживає в
спірній квартирі без поважних причин
є таким , що не відповідає
встановленим по справі обставинам .

Оскільки суд відмовляє позивачу
у задоволені позовних вимог ,
відповідно до ст. 88 ЦПК України
понесені позивачем витрати по сплаті
судового збору відшкодуванню не
підлягають .

На підставі викладеного ,
керуючись ст. 10,11, 60 , 88, 212-215 ЦПК
України , суд

в и р і
ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання таким , що
втратив право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 -
відмовити .

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м.Києва
протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення . Особи , які
брали участь у справі , але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення , можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення .

Суддя :

.