АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Процько Я.В. Провадження №
22-ц/789/1084/14 Доповідач - Костів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Кузьма Р. М., Жолудько Л. Д.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю представника апелянта ОСОБА_1 -

ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника ПрАТ «Тернопільський
молокозавод» -

Марківа В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Тернополі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського
міськрайонного суду від 08 серпня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ПрАТ «Тернопільський
молокозавод» про стягнення заподіяної
матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Тернопільського міськрайонного суду
із позовом до ОСОБА_3, ПрАТ
«Тернопільський молокозавод» про
стягнення заподіяної матеріальної та
моральної шкоди.

Згідно ухвали Тернопільського
міськрайонного суду від 18 липня 2014
року вказану позовну заяву залишено
без руху, на підставі ст.ст.119, 210 ЦПК
України та надано термін для усунення
недоліків.

Ухвалою суду від 08 серпня 2014 року
позовну заяву визнано неподаною та
повернуто позивачу.

ОСОБА_1 подав на вказану ухвалу
апеляційну скаргу, посилаючись на її
незаконність та необґрунтованість,
порушення судом норм процесуального
права. Просить ухвалу скасувати, а
справу повернути до Тернопільського
міськрайонного суду для розгляду по
суті.

В судовому засіданні представник
апелянта - ОСОБА_2 апеляційну скаргу
підтримав, зіславшись на мотиви,
викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_3 та представник ПрАТ
«Тернопільський молокозавод» Марків
В.Б. проти апеляційної скарги
заперечили, просили рішення суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
доводи, зазначені в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення
виходячи із наступного.

Визнаючи неподаною та повертаючи
позовну заяву суд першої інстанції
виходив із того, що позивач не усунув
недоліки, зазначені в ухвалі суду від 18
липня 2014 року.

З таким висновком колегія суддів не
погоджується.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без
руху суд зазначив, що вона не
відповідає вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК
України, а саме позивачем не надано
доказів, що підтверджують кожну
обставину.

На виконання вимог ухвали ОСОБА_1
звернувся до суду із заявою, в якій
вказав, що всі документи та докази
знаходяться у кримінальній справі про
обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК
України.

Ухвалою Тернопільського
міськрайонного суду від 08 серпня 2014
року позовну заяву ОСОБА_1 визнано
неподаною та повернуто позивачу.

Колегія суддів не погоджується із
висновком суду першої інстанції про те,
що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає
вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК України.

У відповідності до п.6 ч.2 ст.119 ЦПК
України у позовній заяві мають бути
зазначені докази, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Таким чином, на позивача покладено
обов'язок лише зазначити докази, якими
обґрунтовуються заявлені вимоги.

За змістом зазначеної норми позивач
обґрунтовує свої вимоги з викладом
відповідних обставин та зазначенням
доказів, що підтверджують такі
обставини. Сама по собі відсутність у
позовній заяві чи додатках до неї
доказів на підтвердження позовних
вимог не перешкоджає розгляду справи,
оскільки є підставою для відмови в
задоволенні позову по суті, а не для
визнання позовної заяви неподаною.

Незазначення доказів та неподання
таких доказів - це дії, які є різними за
характером, змістом та наслідками. Так,
не зазначення доказів у позовній заяві
є підставою для залишення заяви без
руху, а неподання доказів на
підтвердження позовних вимог є
підставою для відмови в позові. Але
коли позивач зазначив такі докази у
позовній заяві, підстав для залишення
заяви без руху немає.

У відповідності до п.7 Постанови
Пленуму Верховного суду України від
12 червня 2009 року №2 «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції», суд не вправі через
неподання доказів при пред'явленні
позову залишати заяву без руху та
повертати заявнику, оскільки подання
доказів можливе на наступних стадіях
цивільного

процессу.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 виклав в
позовній заяві обставини, якими
обґрунтовує свої вимоги, зазначив
докази та вказав, що вони знаходяться в
кримінальній справі.

Суд першої інстанції зазначених
обставин та положення ст.119 ЦПК України
не врахував, а тому його висновок про
необхідність визнання позовної заяви
неподаною лише з тих підстав, що
позивач не надав доказів, є
необґрунтованим.

Враховуючи наведене колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити, ухвалу Тернопільського
міськрайонного суду від 08 серпня 2014
скасувати, а позовну заяву направити
до суду першої інстанції для вирішення
питання відкриття провадження в
справі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 311, 314, 315 ЦПК
України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного
суду від 08 серпня 2014 року - скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ПрАТ
«Тернопільський молокозавод» про
стягнення заподіяної матеріальної та
моральної шкоди направити до
Тернопільського міськрайонного суду
для вирішення питання відкриття
провадження в справі.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.З. Костів