22-ц/775/220/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Ковей Л.В.
Доповідач Гаврилова Г.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого судді Баркової
Л.Л.

суддів Гаврилової Г.Л.,Сороки
Г.П.

при секретарі Макаровій О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
ОСОБА_3 про звільнення земельної
ділянки та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення
сервітуту на право користування
земельною ділянкою за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Волноваського районного суду
Донецької області від 25 грудня 2013 року,

В С Т А Н О
В И Л А:

В липні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2,
третя особа ОСОБА_3 про звільнення
земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначив, що
йому на праві власності належить
земельна ділянка площею 0,177га для
обслуговування жилого будинку,що
розташована по АДРЕСА_1.

Суміжна земельна ділянка площею
0,194га,що розташована за адресою
АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3, а жилий
будинок, що розташований на даній
земельній ділянці - належить ОСОБА_2
Оскільки туалет відповідачки ОСОБА_2
частково розташований на земельній
ділянці позивача, просив зобов'язати її
звільнити належну йому земельну
ділянку, що розташована під частиною
туалету 1 кв.м. по зовнішній межі
земельної ділянки від точки Г до точки
В у глибину на відстані 1,18 кв.м.від
належній відповідачу господарчий
прибудови.

20 листопада 2013 року відповідач ОСОБА_2
звернулась до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_1 про встановлення
права сервітуту.

Ухвалою Волноваського районного суду
Донецької області від 25 грудня 2013 року
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про
звільнення земельної ділянки та по
зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про встановлення сервітуту на право
користування земельною ділянкою
затверджено мирову угоду згідно якої:

1.Сторони прийшли згоди,що частина
приміщення туалету, що належить ОСОБА_2
на підставі Договору дарування,займає
земельну ділянку площею 1 кв.м. по
зовнішній границі від точки Г до точки
В у глибину земельної ділянки на
відстані 1.18 м. по земельній ділянці, що
належить на праві власності ОСОБА_1 на
підставі Деражвного акту на права
приватної власності на землю серії ДН 36
виданого26.11.1996 року в АДРЕСА_2; інша
частина приміщення туалету
розташована на земельній ділянці
площею 0,194 га по АДРЕСА_2 і належить на
праві приватної власності ОСОБА_3 на
підставі Державного акту серії ДН
виданого 12.08.1996 року.

2.Встановлено строковий земельний
сервітут з 01.01.2013 року і по 01.01.2018 року з
щорічною оплатою по 200 грн, ОСОБА_2
сплачує ОСОБА_1 з 01 по 15 січня кожного
року, за користування земельною
ділянкою зайнятою під приміщенням
туалету та для його обслуговування
4кв.м., що належить на парві
власності-ОСОБА_1 в АДРЕСА_1.

3.Відповідачка ОСОБА_2 зобов'язується до
01.01.2018 року звільнити земельну ділянку
зайняту під приміщенням туалету за
земельній ділянці АДРЕСА_1 шляхом
знесення туалету на земельній ділянці
позивача по основному позові і
відповідача по зустрічному -ОСОБА_1 та
відновити стан земельної ділянки.

В апеляційній скарзі
ОСОБА_2,посилаючись на порушення судом
норм процесуального права, просила
ухвалу суду від 25 грудня 2013 року про
затвердження мирової угоди скасувати,
а справу направити до суду для
продовження розгляду по суті.

В обґрунтування доводів скарги
стверджує, що судом не взято до уваги
що, мирова угода була підписана нею
25.12.2013 року наслідок введення її в оману
позивачем разом з представником , які
внесли в мирову угоду пункт про знос
туалету та запевнили,що є час для
обміркування і в разі незгоди, протягом
п'яти днів вона має повідомити про це
суд. Разом з цим, наступного дня у суді
її повідомили, що мирова угода
затверджена та має виконуватись.

ОСОБА_1, ОСОБА_3, належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явилися,
ОСОБА_1 надав клопотання про розгляд
справи за його відсутність. ( а.с. 74.77,80)

Заслухавши суддю - доповідача, ОСОБА_2
та її представника ОСОБА_7, які просила
апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу
суду скасувати та направити справу до
суду першої інстанції для розгляду по
суті, представника позивача ОСОБА_1-
ОСОБА_8, яка просила відхилити
апеляційну скаргу, ухвалу суду
залишити без змін, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про затвердження
мирової угоди, суд першої інстанції
виходив з того, що умови мирової угоди
оформлені сторонами окремою
заявою,підписані сторонами, не
суперечать закону і не порушують прав
або законних інтересів других осіб,
отже є підстави затвердити дану мирову
угоду.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна з наступних
підстав.

Відповідно до ст.175 ЦПК України, мирова
угода укладається сторонами з метою
врегулювання спору на основі взаємних
поступок і може стосуватися лише прав
та обов'язків сторін та предмету
позову.

Згідно з ч.4, 5 ст. 175 ЦПК України, у разі
укладення сторонами мирової угоди суд
постановляє ухвалу про закриття
провадження у справі. Якщо умови
мирової угоди суперечать закону чи
порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у визнанні мирової угоди і
продовжує судовий розгляд. При цьому,
ухвала про закриття провадження у
справі постановляється в усіх
випадках, коли сторони уклали мирову
угоду і повідомили про це суд спільною
заявою.

Відповідно до частини 3 статті 175 ЦПК
України до ухвалення судового рішення
у зв'язку з укладенням сторонами
мирової угоди суд роз'яснює сторонам
наслідки такого рішення, перевіряє, чи
не обмежений представник сторони, який
висловив намір вчинити ці дії, у
повноваженнях на їх вчинення.

Як вбачається з протоколу судового
засідання та при прослуховуванні
технічного запису судового засідання ,
суд не роз'яснював сторонам наслідки
укладення мирової угоди, а також
закриття провадження у справі, на якому
наполягали сторони. ( а.с. 43, 44, диск
технічної фіксації судового
засідання) При цьому, обговорюючи
питання про закриття провадження, у
резолютивній частині судового рішення
дані висновки суду не викладені.

У відповідності з п.3 ч.1 ст.312 ЦПК
України розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання
на новий розгляд до суду першої
інстанції, якщо останній порушив
порядок, встановлений для його
вирішення.

Отже, з оглядом на наведене,
оскаржувана ухвала постановлена з
порушенням норм процесуального закону,
а тому піддягає скасуванню з
направленням справи до суду першої
інстанції на новий розгляд. .

Керуючись ст.ст. 303,307, 312 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Волноваського районного суду
Донецької області від 25 грудня 2013 року
скасувати, а справу направити до суду
першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді