Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді Галущенко Ю.А.,при
секретарі Вертелецькому
М.О.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в її інтересах та в
інтересах малолітньої
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,про визнання особи
такою,що втратила право користування
житловим приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2014 р.ОСОБА_1звернувся до суду
з позовом,в якому зазначає, що він є
власником квартири АДРЕСА_1,де також
зареєстровані в якості членів його
сім*ї дружина ОСОБА_2та донька ОСОБА_3

З 2008 р.відповідачі у спірній квартирі
не проживають,виїхали разом з
належними їм речами,участі в утриманні
житла не приймають,сімейні відносини з
позивачем припинили.

Посилаючись на те,що відповідачі не
користуються квартирою без поважних
причин з 2008 р.,одночасно не виконуючи
обов*язків по її утриманню, вважає,що
останні втратили своє право на
користування нею.

З посиланням на ст.405 ч.2 ЦК України,
просить суд визнати ОСОБА_2та
ОСОБА_3втратившими право на
користування квартирою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_4
заявлені вимоги підтримав в повному
обсязі та просив їх задовольнити з
урахуванням викладеного в позові.
Пояснив,що спірна квартира була
придбана позивачем у особисту
власність ,де згодом були
зареєстровані члени його сім*ї-дружина
ОСОБА_2та донька ОСОБА_3Через особистий
конфлікт ,у 2008 р. ОСОБА_2разом з донькою
з квартири виїхали,вивезли всі належні
їм речі,після чого припинили
спілкування з позивачем. З цього часу
речі відповідачів в квартирі
відсутні,оплату жодних витрат по
утриманню квартири не вносили,відносин
з позивачем не підтримують.Жодних
перешкод відповідачам для
користування квартирою з боку позивача
не чинилося,спору відносно квартири
між ним та відповідачами не
було.Оскільки відповідачі не
користуються квартирою позивача
більше року без поважних
причин,просить суд визнати їх
втратившими право на користування
спірним житловим приміщенням.

Відповідачі в судове засідання не
з*явились,викликались шляхом
направлення судових повісток за
адресою реєстрації їх проживання,які
повернуті до суду за закінченням
терміну зберігання.

Про зміну свого місця
проживання(перебування)під час
судового провадження ,причини неявки у
судове засідання відповідачі суду не
повідомили.

Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України
відповідачі вважаються такими,що
повідомлені належним чином та не
з*явилися в судове засідання без
поважних причин.

Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд
розглядає справу без участі
відповідачів та за згодою представника
позивача ухвалює заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини справи,
заслухавши представника
позивача,дослідивши надані письмові
докази та покази свідків у сукупності,
суд дійшов висновку, що позов є
законним та обґрунтованим,підлягає
задоволенню на підставі встановлених
фактичних обставин справи та
відповідних їм правовідносин.

З матеріалів справи суд встановив,що
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
власності позивачу ОСОБА_1, про що
надані копія договору купівлі-продажу
та витяг про реєстрацію права
власності ОП ЗМБТІ.

Відповідно до довідки МКП «Основаніє»
№ 41/2017 від 12.09.2014 р.,позивач
зареєстрований постійно у вказаному
житловому приміщенні,де також
зареєстровані члени його сім*ї:дружина
ОСОБА_2,донька ОСОБА_3

Те,що відповідачі зареєстровані у
спірній квартирі як члени сім*ї
власника,протягом розгляду справи не
заперечувалось і нічим не спростовано.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.

Таким чином,за відповідачами як
членами сім*ї позивача,навіть після
припинення шлюбних
відносин,зберігається право на
користування житловим приміщенням у
спірній квартирі нарівні з її
власником ,оскільки доказів про
наявність іншої угоди між сторонами
про порядок користування квартирою
суду не надано.

Ст.47 Конституції України гарантує
кожному право на житло.

Ст.9 ЖК України передбачає,що ніхто не
може бути виселений із займаного
приміщення,або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку,передбачених
законом.

З матеріалів справи судом встановлено,
що відповідачі виїхали з квартири у 2008
р., їх речі відсутні.

Таких висновків суд дійшов з
наступного.

Свідок ОСОБА_5суду показав,що протягом
десяти років є сусідом позивача ,знає
відповідачів як членів його сім*ї,проте
у 2008 р.між позивачем та його дружною
ОСОБА_2відбувся конфлікт,після чого
відповідачка з донькою виїхали з
квартири позивача та вивезли усі речі.
Протягом з 2008 р.до спірної квартири
відповідачі не з*являлися,перешкод з
боку позивача до їх вселення не
було,замків позивач не міняв,покинути
приміщення квартири відповідачів не
примушував.

Свідок ОСОБА_6показав,що протягом 30
років знає позивача та є хрещеним
батьком його старшої доньки,сім*я
позивача проживала у АДРЕСА_1.Приблизно
у 2008 р.ОСОБА_2,дружина позивача,через
особистий конфлікт між ними,виїхала з
квартири разом з донькою та забрала усі
речі,з цього часу позивач у спірній
квартирі проживає один. Про причини
відсутності відповідачів
ОСОБА_1повідомив лише те,що між ним та
дружиною відбувся розлад особистих
відносин,деякий час вони продовжували
спільно проживати,проте примирення не
відбулося і відповідачка прийняла
рішення разом з донькою залишити
позивача,після 2008 р.до квартири не
поверталася.

З акту МКП «Основаніє» від 12.09.2014
р.встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_1,ОСОБА_2та
ОСОБА_3,проте останні з 2008 р.за цією
адресою не проживають.

З 2008 р.відповідачі не зверталися до
житлових органів або інших установ з
заявами про наявність перешкод з боку
позивача у користуванні спірним
житлом.

Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,член
сім*ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі його
відсутності без поважних причин понад
один рік,якщо інше не встановлено
домовленістю між ним та власником
житла або законом.

За обставинами справи суд встановив,що
відповідачі відсутні у спірному
житловому приміщенні понад
встановлені законом строки без
поважних причин,тому наявні
передбачені законом підстави для
визнання їх такими,що втратили право на
користування ним.

Керуючись ст.47 Конституції
України,ст.ст.405 ч.2 ЦК України, ст.9,156 ЖК
України ст.ст.3,10,11,57,60,208-209,212-215,218,224-225
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3,ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,
втратившими право користування
квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка подається
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому цим
Кодексом. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватись з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Ю.А. Галущенко