Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2014 р.
м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого судді Бабакова
В.П.

при секретарі Булгаковій Т.С.

за участю позивача, представників
відповідачів, розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Одесі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«ПроКредитБанк» Приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, Другого Суворовського
відділу державної виконавчої служби
про визнання виконавчого напису
нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню, визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів про визнання виконавчого
напису нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити певні дії.

Позов мотивований тим, що 24.04.2008 року та
24.07.2008 року між позивачем та
відповідачем ПАТ «ПроКредитБанк»
укладені договори про надання траншів
№ 5.16891/889 та №5.17589/889, згідно яких банк
надав позивачу кредити в сумі 340000
доларів США та 50000 доларів США
відповідно. В забезпечення зобов'язань
за цими договорами між позивачем та
відповідачем укладено договір іпотеки.
17.10.2013 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 здійснено виконавчий
напис № 526 про звернення стягнення на
предмет іпотеки. Позивач вважає дії
приватного нотаріуса незаконними,
оскільки нотаріус на думку позивача
порушив ст..ст. 88, 89 Закону України «Про
нотаріат» використавши спірні
обрахунки стягувача відносно суми
заборгованості.

Позивач позов підтримав,
наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача ПАТ
«ПроКредитБанк» позов не визнав,
просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явилась, та від неї не надійшло заяви
про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи суд вважає що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
24.04.2008 року та 24.07.2008 року між позивачем
та відповідачем ПАТ «ПроКредитБанк»
укладені договори про надання траншів
№ 5.16891/889 та №5.17589/889, згідно яких банк
надав позивачу кредити в сумі 340000
доларів США та 50000 доларів США
відповідно.

В забезпечення зобов'язань за цими
договорами між позивачем та
відповідачем укладено договір іпотеки.

17.10.2013 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 здійснено виконавчий
напис № 526 про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобовязаний повернути
позикодавцеві позику грошові кошти у
такій сумі, або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Ст. 1050 ч.2 ЦК України передбачено, що
якщо договором встановлений обовязок
позичальника повернути позику
частинами ( з розстроченням), то вразі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики.

Посилання позивача на вчинення
приватним нотаріусом нотаріальної дії
всупереч принципу безспірності
заборгованості суд до уваги прийняти
не може, оскільки пункт 284 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 03.03.2004 р.№ 20/5 визначає, що
заборгованість або інша
відповідальність боржника визнається
безспірною і не потребує додаткового
доказування у випадках, якщо подані для
вчинення виконавчого напису документи
передбачені Переліком документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів, затверджено постановою КМУ
від 29.06.1999 р. № 1172., тобто виконавчий
напис вчинений за наявності всіх
передбачених законодавством
документів, що підтверджує
безспірність самого факту
заборгованості боржника перед
кредитором на момент вчинення
виконавчого напису.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобовязана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, заявлені позовні вимоги
позивачами про визнання виконавчого
напису нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню та його скасування належними
та допустимими доказами не доведені,
тому позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 526, 530 ч.1, 575, 626, 1050, 1054 ЦК України ч.1
ст. 88 ЗУ № Про нотаріат»від 02.09.1993 №
3425ХІІ суд, -

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«ПроКредитБанк» Приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, Другого Суворовського
відділу державної виконавчої служби
про визнання виконавчого напису
нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню, визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити певні дії
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя