Тарутинський районний
суд Одеської області
________________________________________________________________________
Справа № 514/599/14-ц
Провадження по справі №
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року

Тарутинський райсуд Одеської області у
складі:

гол-чого судді
Тончевої Н.М.

при секретарі
Узун Н.Д.

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК
України у відкритому судовому
засіданні в залі суду с.м.т. Тарутине
заяву представника позивача ОСОБА_1
про забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача за
дорученням ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 2871651 гривня 25 копійок.

Також представник позивач
звернулась до суду з заявою про
забезпечення позову, в якій просила:

· в якості забезпечення
позову до початку попереднього
слухання справи у суді накласти арешт
на грошові кошти, рухоме та нерухоме
майно, що належить ОСОБА_2;

· в якості підтвердження
майна зробити запити начальнику
реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції,
начальнику УДАЇ УМВС України в
Одеській області, начальнику Одеської
регіональної філії центру державного
земельного кадастру;

· тимчасово обмежити ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України.

Відповідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України,
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК
України фіксування судового засідання
технічним засобом не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Разом з тим, у заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов, вид
забезпечення позову, який належить
застосувати з обґрунтуванням його
необхідності, інші відомості,
необхідні для забезпечення позову (ч.2
ст.151 ЦПК України).

Проте в заяві про забезпечення
позову не зазначено на яке саме майно
відповідача заявник вважає необхідним
накласти арешт, а також відсутні
посилання на докази, що підтверджують
належність рухомого та нерухомого
майна відповідачу на теперішній час.

Щодо вимог представника позивача
про надання від суду запитів в якості
підтвердження майна, то відповідно до
ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України у випадках, коли
щодо отримання доказів у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
є складнощі, суд за їх клопотанням
зобов'язаний витребувати такі докази.
Клопотання про витребування доказів
має бути подано до або під час
попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться, - до початку
розгляду справи по суті із долученням
відомостей про неможливість отримання
таких доказів особисто стороною або
іншою особою, яка бере участь у справі.
У заяві про витребування доказів має
бути зазначено, який доказ вимагається,
підстави, за яких особа вважає, що доказ
знаходиться в іншої особи, обставини,
які може підтвердити цей доказ.

Представником позивача не було
заявлено клопотання про витребування
доказів із долученням відомостей про
неможливість отримання таких доказів
особисто стороною або іншою особою, яка
бере участь у справі.

Що стосується вимог представника
позивача щодо обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України, суд прийшов до
наступного.

Частиною 2 ст. 152 ЦПК України
передбачені види забезпечення позову,
а саме:

1. накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб;

2. забороною вчиняти певні дії;

3. встановленням обов'язку
вчинити певні дії;

4. забороною іншим особам
здійснювати платежі або передавати
майно відповідачеві чи виконувати щодо
нього інші зобов'язання;

5. зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту;

6. зупиненням стягнення на
підставі виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку;

7. передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

У вказаному переліку відсутній
такий вид забезпечення позову як
«тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України».

Згідно з вимогами статті 6 Закону
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України"
ухилення громадянина від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи) або якщо щодо
нього діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання, є підставою для
тимчасової відмови громадянину у
виїзді за межі України.

Разом з цим необхідно зазначити, що,
ч 1 ст. 377-1 ЦПК України передбачено, що
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

На підставі викладеного,
керуючись ст.151-153 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника
позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити.

На ухвалу суду може бути подано
апеляційну скаргу у п'ятиденний строк
після її отримання.

Суддя
Н.М. Тончева