Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
Ухвала

11 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Кафідової О.В.,

Ситнік О.М.,
Ступак
О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 травня 2014 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк Кредит
Дніпро» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5,
про звернення стягнення на предмет
іпотеки;

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
Публічного акціонерного товариства
«Банк Кредит Дніпро», третя особа -
ОСОБА_5, про усунення перешкод у
користуванні, визнання дій
неправомірними та вилучення запису із
Державного реєстру іпотек,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року Публічне акціонерне
товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі -
ПАТ «Банк Кредит Дніпро») звернулося до
суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа -
ОСОБА_5, про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернулася
до суду із зустрічними позовними
вимогами до приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, ПАТ «Банк
Кредит Дніпро», третя особа - ОСОБА_5,
про усунення перешкод у користуванні,
визнання дій неправомірними та
вилучення запису із Державного реєстру
іпотек.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 21
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28 квітня
2014 року, позовні вимоги ПАТ «Банк
Кредит Дніпро» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_5 перед ПАТ «Банк Кредит Дніпро»
за кредитним договором № 210607-USD від

21 червня 2007 року в розмірі 1 104 862 грн 16
коп звернуто стягнення на предмет
іпотеки домоволодіння, яке належить
ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, розташоване
на земельній ділянці площею 658, 00 кв. м.,
яке складається з: житлового будинку А-2
- шлакоблок, цегла, житловою площею 48,2
кв. м., загальною площею 247, 9 кв. м.,
вбиральня Б - метал, навіс Г, споруди 1-12,
І, ІІ, сарай Д - залізо, шляхом продажу з
прилюдних торгів за ціною визначеною в
межах виконавчого провадження.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, ПАТ «Банк
Кредит Дніпро» про усунення перешкод у
користуванні, визнання дій
неправомірними та вилучення запису із
Державного реєстру іпотек відмовлено.
Вирішено питання про стягнення
судового збору.

Ухвалою судді судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 травня 2014 року у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ПАТ «Банк Кредит Дніпро» до
ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5, про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_3
до приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, ПАТ «Банк
Кредит Дніпро», третя особа - ОСОБА_5,
про усунення перешкод у користуванні,
визнання дій неправомірними та
вилучення запису із Державного реєстру
іпотек за касаційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Індустріального
районного суду

м. Дніпропетровська від 21 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28 квітня
2014 року відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 травня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема ст.
261, ч. 4 ст. 267, ст. 321, ч. 2 ст. 382,

ст. 386, ст. 388, ст. 572, ч. 2 ст. 589, п. 1 ч. 1 ст. 593,
ст. 1052, ЦК України, ст. 28 Закону України
«Про заставу».

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:

- рішення колегії суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 19 березня 2008 року в справі
за позовом про стягнення боргу, яким
рішення суддів першої та апеляційної
інстанцій скасовано та ухвалено нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовлено;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 грудня 2011 року в справі за
позовом про звернення стягнення на
предмет іпотеки, якою рішення
апеляційного суду залишено без змін;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 квітня 2011 року в справі за
позовом про повернення самовільно
зайнятої земельної ділянки, за позовом
про визнання недійсними рішення й
державного акта, визнання дозволу
анульованим, відшкодування
матеріальної й моральної шкоди,
визнання будівлі самочинно збудованою,
якою судові рішення першої та
апеляційної інстанції скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 грудня 2012 року в справі за
позовом про стягнення заборгованості,
визнання недійсним договору
купівлі-продажу, звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення
мешканців, якою рішення апеляційного
суду скасовано та залишено в силі
рішення суду першої інстанції;

- постанову Верховного Суду України від
18 вересня 2013 року в справі за позовом
про визнання державного акта на право
власності на земельну ділянку
недійсним, скасування державної
реєстрації права власності на земельну
ділянку та повернення її;

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Зі змісту заяви та доданої до неї копій
судовий рішень не вбачається
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11, заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки зі
змісту рішення колегії суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України від 19 березня 2008 року,
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 грудня 2011 року,

26 грудня 2012 року не вбачається
тотожності встановлених фактичних
обставин справи. А тому із них не
вбачається неоднакового застосування
судом касаційної інстанції ст. 261, ч. 4
ст. 267, ст. 321, ч. 2 ст. 382, ст. 386, ст. 388, ст. 572,
ч. 2 ст. 589, п. 1 ч. 1 ст. 593, ст. 1052, ЦК України,
ст. 28 Закону України «Про заставу».

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня

2011 року № 11 «Про судову практику
застосування статей 353-

360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК, можуть
бути, зокрема, рішення судової палати у
цивільних справах Верховного суду
України, ухвалені як судом касаційної
інстанції.

Оскільки постанова Верховного Суду
України від 18 вересня

2013 року прийнята Верховним Судом
України не як судом касаційної
інстанції, тому на неї не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Що стосується наданої для порівняння
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 квітня 2011 року то з неї не
вбачається, що при розгляді вказаної
справи встановлені судом фактичні
обставини, які мають значення для
вирішення спорів, є тотожними у
порівнянні зі справою в якій
постановлена ухвала про перегляд якої
подано заяву, а, відповідно,
правовідносини між сторонами, які
брали участь у розгляді справ подібні,
і мало місце неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
рішень.

Отже, наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно вимог
вищевказаної норми є підставами для
перегляду судового рішення, а тому у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк Кредит
Дніпро» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5,
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_3
до приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
Публічного акціонерного товариства
«Банк Кредит Дніпро», третя особа -
ОСОБА_5, про усунення перешкод у
користуванні, визнання дій
неправомірними та вилучення запису із
Державного реєстру іпотек, за заявою
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 травня 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
судді:О.І. Євтушенко О.В. Кафідова О.М.
Ситнік О.В. Ступак