Провадження № 2/750/159/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд м.
Чернігова в складі :

головуючого судді Логвіної
Т.В.,

при секретарях
Оверчук Т.А., Тітовій О.Б., Корж Ю.В.,

за участю сторін та їх
представників,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Чернігівської міської ради про
визнання незаконним та скасування
рішення, визнання недійсним та
скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку, за
позовом ОСОБА_2 до Чернігівської
міської ради, ОСОБА_1 про визнання
незаконним та скасування рішення,
визнання недійсним та скасування
державного акту на землю,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом, в якому після його
уточнення просить скасувати рішення 22
сесії 5 скликання Чернігівської
міської ради від 21 листопада 2007 року в
частині передачі ОСОБА_2 безоплатно у
власність земельної ділянки площею 0,
0915 га, що розташована в АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, визнати недійсним та
скасувати державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№ 905404 виданий 11 березня 2008 року на ім'я
ОСОБА_2, який зареєстровано в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі, за № 8019.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30
вересня 2003 року позивачу згідно
рішення Чернігівської міської ради
було виділено земельну ділянку площею
0,100 гектарів у АДРЕСА_2 для будівництва
та обслуговування жилого будинку і
господарських будівель, що
підтверджується державним актом на
право власності на землю, в якому
встановлено зовнішні межі земельної
ділянки. Згідно плану зовнішніх меж
земельної ділянки АДРЕСА_2, земельна
ділянка позивача від точки «В» до дочки
«А» межує із земельною ділянкою по
АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_2. У 2013
році під час розгляду цивільної справи
позивач дізналася про те, що 11 березня
2008 р. відповідачу було видано державний
акт на право власності на землю та вона
ознайомилась з технічним паспортом
житлового будинку по АДРЕСА_1 та
інвентаризаційною справою № 11801. При
порівнянні державних актів на земельну
ділянку по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2
вбачається накладання земельних
ділянок, що призвело до збільшення
земельної ділянки по АДРЕСА_1 за
рахунок земельної ділянки по АДРЕСА_2,
що свідчить про те, що відповідач
отримала державний акт на право
власності на земельну ділянку без
погодження її меж з позивачем (в акті
встановлення та погодження меж
земельних ділянок підпис їй не
належить), та в розмірах, що порушують
межі земельної ділянки позивача.

ОСОБА_2 звернулась до суду у вересні 2014
року з позовом до Чернігівської
міської ради, ОСОБА_1 та просить визнати
незаконним рішення 9 сесії 24 скликання
Чернігівської міської ради народних
депутатів від 30 вересня 2003 року про
передачу у приватну власність ОСОБА_1
земельної ділянки площею 0, 1000 га в
межах, згідно з планом по АДРЕСА_2 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель,
визнати недійсним та скасувати
Державний акт на право приватної
власності на землю серії РЗ № 984170,
виданий ОСОБА_1 20 жовтня 2003 року та
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
приватної власності на землю за № 3818,
скасувати державну реєстрацію
земельної ділянки з кадастровим
номером :02:017:5638.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
технічна документація, на підставі
якої Чернігівською міською радою було
прийнято рішення про передачу ОСОБА_1 у
приватну власність земельної ділянки
по АДРЕСА_2, не відповідає вимогам
законодавства, що діяло на той час, в
матеріалах технічного звіту відсутній
належним чином оформлений і завірений
акт встановлення та погодження меж
земельної ділянки ОСОБА_1, що призвело
до накладання її ділянки на земельну
ділянку ОСОБА_2 біля її житлового
будинку.

В судовому засіданні
представники ОСОБА_1 її позов
підтримали, у задоволенні позову
ОСОБА_2 просили суд відмовити та
застосувати строк позовної давності.

Представники ОСОБА_2 підтримали її
позов та заперечували проти
задоволення позову ОСОБА_1

Представник Чернігівської
міської ради в судовому засіданні
просила відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_1, зазначила, що оскаржуване
рішення було прийняте в межах
повноважень ради, на підставі
відповідної технічної документації, що
свідчить про відсутність
неправомірних дій з боку міської ради,
у вирішенні позову ОСОБА_2 поклалась на
розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення, дослідивши
матеріали цивільної справи, матеріали
інвентаризаційних справ на
домоволодіння АДРЕСА_1, АДРЕСА_2,
доходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні та
вбачається з матеріалів справи,
рішенням Чернігівської міської ради
від 30.09.2003 року ОСОБА_1 було передано у
власність земельну ділянку по АДРЕСА_2
площею 0,1000 га та видано державний акт
на право власності на землю РЗ № 984170.

Рішенням Чернігівської міської ради
від 21.11.2007 року ОСОБА_2 було передано у
власність земельну ділянку по АДРЕСА_1
площею 0,0915 га (кадастровий номер
:017:5264), видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
серія ЯГ №905404.

З матеріалів інвентаризаційної
справи на домоволодіння АДРЕСА_1
вбачається, що даний будинок за
реєстровим №12870 був зареєстрований
Чернігівським МБТІ 11 липня 1975 р., де на
Генеральному плані присадибної
ділянки АДРЕСА_1, що був складений 13
жовтня 1976 р., площа земельної ділянки,
що надана у власність ОСОБА_2 вказана у
розмірі 0,0954 га. На вказаному плані межа
земельної ділянки з садибою АДРЕСА_2 є
рівною, а житловий будинок знаходиться
на достатній відстані від даної межі.
Така ж конфігурація земельної ділянки
була погоджена у тому числі і з ОСОБА_1
згідно Акту встановлення та погодження
меж земельної ділянки від 17.07.2007 р. і
така ж конфігурація була зазначена в
державному акті на право власності.
Зазначене свідчить про наявність
усталеного порядку користування
земельною ділянкою АДРЕСА_1 протягом
тривалого часу та набуття ОСОБА_2 у
власність земельної ділянки без зміни
порядку такого користування.

Суду не надано доказів про те, що
технічна документація із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 в
адміністративних межах м. Чернігова,
яка погоджена управлінням Держкомзему
у Чернігівській області та розроблена
Державним підприємством
«Чернігівський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою» не
відповідає вимогам
нормативно-правових актів. З
матеріалів справи вбачається, що така
містить усі необхідні матеріали, які
передбачені «Інструкцією про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі»,
затвердженою наказом Держкомзему від
04.05.1999 р. № 43 (із змінами) та відповідно
до цієї документації Чернігівська
міська рада в межах своїх повноважень
прийняла рішення про передачу
земельної ділянки площею 0,0915 га у
власність ОСОБА_2

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 30
травня 2014 року № С-49, при порівнянні
спільної межі двох земельних ділянок
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 згідно державних
актів має місце невідповідність: на
земельній ділянці АДРЕСА_1 лінія межі
проходить рівно так, що біля житлового
будинку, який розташований поблизу
спільної межі залишається відстань для
можливого його обслуговування, а лінія
межі земельної ділянки АДРЕСА_2 не
пряма, а з виїмкою у бік ділянки АДРЕСА_1
біля житлового будинку, площею 6,0 кв. м,
що порушує землекористування двох
суміжних власників.

Таким чином, враховуючи те, що в
судовому засіданні ОСОБА_1 не доведено
порушень її землекористування з боку
ОСОБА_2, позов ОСОБА_1 за викладеними в
ньому підставами, необґрунтований та
задоволенню не підлягає.

Нормами ст.ст. 256, 257 ЦК України
встановлено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою відмови у позові.

Перебіг строку позовної давності
починається з дня виникнення права на
позов. Право на позов виникає з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Так, в матеріалах інвентаризаційної
справи № 11801 на домоволодіння по
АДРЕСА_1 міститься генеральний план
земельної ділянки за цією адресою від
29.09.2010 року, в якому зображена спільна
межа між садибою АДРЕСА_1 та садибою
АДРЕСА_2 з виїмкою у бік житлового
будинку ОСОБА_2 площею близько 6,0 кв.м., з
яким ОСОБА_2 була ознайомлена, поточні
зміни в генеральний план земельної
ділянки АДРЕСА_1 вносились 29.12.2010 року.
При цьому, необхідні виміри лінії межі
між домоволодіннями сторін
проводилися у присутності власників та
землекористувачів, що підтверджується
матеріалами інвентаризаційної справи
№ 11801 та свідчить про пропуск ОСОБА_2
строку позовної давності, у зв'язку з
чим її позов про визнання незаконним та
скасування рішення, визнання
недійсним та скасування державного
акту на землю задоволенню не підлягає
на підставі п. 4 ст. 267 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213-215, 218, 294 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Чернігівської міської ради про
визнання незаконним та скасування
рішення, визнання недійсним та
скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку
відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Чернігівської міської ради, ОСОБА_1 про
визнання незаконним та скасування
рішення, визнання недійсним та
скасування державного акту на землю
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК
України.

Суддя :