Головуючий у 1 інстанції
Доповідач Мальцева Є.Є.
10 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
головуючого Ігнатоля Т.Г.,
суддів Мальцевої Є.Є.,
при секретарі Макаровій О.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Перемога», третя особа відділ
Держземагенства у Володарському
районі Донецької області, про визнання
договору оренди земельної ділянки
недійсним, скасування державної
реєстрації, повернення земельної
ділянки, за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Перемога» на
рішення Володарського районного суду
Донецької області від 10 квітня 2013 року,

в с т а н о
в и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з даним позовом. Вказувала на
те, що їй на праві власності належить
земельна ділянка, загальною площею 7,2
га, яка розташована на території
Бойовської сільської ради
Володарського району Донецької
області. У 2006 році між нею та ТОВ
«Перемога» було укладено договір
оренди вказаної земельної ділянки без
узгодження істотних умов оренди
земельної ділянки, передбачених ст. 15
ЗУ «Про оренду землі», а саме в договорі
не зазначено: сторону, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини; які
обмеження існують щодо використання
земельної ділянки; чи здійснюється
обчислення розміру орендної плати з
урахуванням індексів інфляції, до
договору не були прикладені документи
про розмір земельної ділянки та виділ
її меж в натурі; акт приймання -
передачі земельної ділянки нею не
підписаний; договір укладений у 2006
році, а зареєстрований у 2008 році.
Посилаючись на зазначене, позивач
просила визнати недійсним договір
оренди земельної ділянки, скасувати
його державну реєстрацію та
зобов'язати ТОВ «Перемога» повернути
земельну ділянку.

Рішенням Володарського районного суду
Донецької області від 10 квітня 2013 року
позов задоволено частково. Визнано
недійсним договір оренди землі № б/н
від 2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ
«Перемога», зареєстрований у
Володарському районному відділі ДРФ ДП
«Центр державного земельного кадастру
при Державному комітеті України по
земельним ресурсам» 8 липня 2008 року за
№ 15100464; зобов'язано ТОВ
«Перемога» повернути ОСОБА_1 земельну
ділянку. Стягнуто з ТОВ «Перемога» на
її користь відшкодування витрат на
судовий збір у розмірі 107,30 грн. та
поштові послуги в розмірі 14,88 грн. У
решті частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Перемога»
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову, посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

У судове засідання сторони не
з'явились, направили до суду заяви із
проханням розглянути справу без їх
участі.

У відповідності з вимогами ч.2
ст.305, ч.2 ст.197 ЦПК України, апеляційний
суд розглядає справу у відсутності
сторін, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду справи та без
здійснення фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
запису.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що у
спірному договорі відсутні істотні
умови договору оренди землі, зокрема,
договір не містить дати його укладання,
умови щодо індексації орендної плати;
не визначена сторона, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини; не
зазначені обмеження щодо використання
земельної ділянки. Строки позовної
давності не застосовані судом на
підставі ч.5 ст.261 ЦК України, так як
згідно з умовами додаткової угоди
строк дії договору спливає 31 грудня 2015
року.

Проте з таким висновком суду
погодитись неможна.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ДН № 115084,
виданого Володарською
райдержадміністрацією Донецької
області 22 серпня 2005 року, ОСОБА_1 є
власником земельної ділянки площею 7,200
га, яка розташована на території
Бойовської сільської ради
Володарського району Донецької
області.

Згідно договору оренди землі № б/н від
2006 року між нею та ТОВ «Перемога» було
укладено договір оренди належної їй
земельної ділянки, який був
зареєстрований у Володарському
районному відділі ДРФ ДП «ЦДЗК при
Державному Комітеті України по
земельних ресурсах», про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 8 липня 2008 року за № 15100464
(а.с. 6-8). Відповідно до акту
приймання-передачі земельної ділянки
від 2007 року, без номеру, числа і місяця,
позивачка здала, а відповідач прийняв
земельну ділянку площею 7,200 га (а.с.11).

Пунктом 8 договору сторонами
передбачено строк дії договору у п'ять
років.

25 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та
відповідачем укладено додаткову угоду
до договору оренди земельної ділянки №
б/н від 2006 року, якою були внесені зміни
та доповнення до договору (а.с.105).
Вказана угода 14.10.2010 року зареєстрована
у Володарському районному відділі
Донецької регіональної філії
державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру при
Держкомземі України».

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з того, що строк дії спірного
договору спливає 31.12.2015 року, за умовами
додаткової угоди до договору від 25.08.2008
року.

За змістом ч.1 ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Зі змісту оспорюваного договору
вбачається, що його укладено у 2006 році
строком на п'ять років, отже, він
закінчив свою дію у 2011 році.

Відповідно до ст.. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки, а
згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Зі справи вбачається, що представником
відповідача під час розгляду справи
було заявлено про застосування судом
строку позовної давності відповідно до
вимог ст.. 267 ЦК України (а.с.142). Також з
матеріалів справи вбачається, що
позивачка не порушувала питання про
поновлення пропущеного строку
позовної давності.

Не може бути підставою для
переривання строку позовної давності
укладення сторонами додаткової угоди
від 25.08.2008 року, оскільки предметом
спору є договір оренди б/н від 2006 року, а
угода про збільшення строку позовної
давності згідно з вимогами ст..259 ЦК
України між сторонами не укладалася.

У відповідності з роз'ясненнями,
викладеними у п. 28 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
2009 року N 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» перебіг
позовної давності щодо вимог про
визнання правочинів недійсними
обчислюється не з моменту вчинення
правочину, а відповідно до частини
першої статті 261 ЦК - від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Згідно з прикінцевими положеннями
оспорюваного договору оренди,
укладеного між сторонами, він
укладений у трьох примірниках, що мають
однакову юридичну силу, один з яких
знаходиться у орендодавці, другий - в
орендаря, третій - в органі, який провів
його державну реєстрацію.

Позивачкою не зазначено конкретно,
коли саме вона дізналася про порушення
її прав у зв'язку з укладанням договору
оренди в 2006 році.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1. отримувала орендну плату у
відповідності з договором оренди
земельної ділянки з 2008 року по 2012 рік з
урахуванням коефіцієнту індексації
орендної плати, виходячи з вартості
земельної ділянки (а.с.176-177).

Таким чином, колегія суддів
виходить з того, що моментом, з якого
позивачка довідалася про порушення
свого права, є момент підписання
договору в 2006 році, коли вона отримала
його примірник, оскільки вона іншого
суду не довела. Твердження
представника позивачки, що про
порушення її прав їй стало відомо лише
в листопаді 2012 року (а.с.143) нічим
об'єктивно не підтверджені.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що позивачка пропустила строк
звернення до суду з даним позовом, що є
підставою для відмови в позові.

Таким чином, скарга відповідача
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції - скасуванню, з
ухваленням нового рішення про відмову
в позові у зв'язку зі спливом строку
позовної давності.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів

в и
р і ш и л а:

апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Перемога»
задовольнити.

Рішення Володарського районного суду
Донецької області від 10 квітня 2013 року
скасувати, в позові ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Перемога», третя
особа відділ Держземагенства у
Володарському районі Донецької
області, про визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним,
скасування державної реєстрації,
повернення земельної ділянки -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Перемога» судовий
збір за подачу апеляційної скарги в
розмірі 57,35 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Судді