Справа № 461/2431/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/4889/14
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля
І.І., Копняк С.М.,

секретаря Матяш
С.І.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 26 травня 2014 року у справі за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія «АСКА» до ОСОБА_2 про
стягнення в порядку регресу суми
сплаченого страхового відшкодування, -

в с т а н
о в и л а:

У березні 2014 року ПАТ «УАСК «АСКА»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, у
якому просить суд стягнути з
відповідача сплачене страхове
відшкодування у розмірі 3937,40 грн. та 243,60
грн. сплаченого судового збору.

В обґрунтування позову покликається на
те, що 19 жовтня 2012 року у м. Львові на
вул. Єфремова-Мельника відповідач
здійснив зіткнення з автомобілем
«Форд» д.н.з. НОМЕР_1 та заподіяв йому
механічні пошкодження. Вищевказаний
автомобіль застраховано позивачем у
відповідності з договором страхування
транспортних засобів № 3044219 від 15
червня 2012 року. Випадок був страховим
та на рахунок страхувальника було
перераховано страхове відшкодування в
розмірі 14973,90 грн. Розрахунок
страхового відшкодування зроблено на
підставі Висновку спеціаліста № 0186 від
31 жовтня 2012 року. Страхова компанія
відповідача відшкодувала витрати з
урахуванням зносу у розмірі 11036,50 грн.
Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем складає
3937,40 грн. (14973,90 грн. - 11036,50 грн.). Вказує,
що 14 червня 2013 року на адресу
відповідача було скеровано лист з
пропозицією у добровільному порядку
сплатити суму сплаченого страхового
відшкодування, однак по теперішній час
така відповідачем не погашена.

Окаржуваним рішенням позов Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія «АСКА»
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія «АСКА» (адреса: 83052, м.
Донецьк, пр. Ілліча, буд. 100, р/р 48 в
ПАТ «ПроКредит Банк» м. Київ, МФО 320984,
) сплачене страхове
відшкодування у розмірі 3937,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія «АСКА» (адреса: 83052, м.
Донецьк, пр. Ілліча, буд. 100, р/р 48 в
ПАТ «ПроКредит Банк» м. Київ, МФО 320984,
) 243,60 грн. сплаченого
судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2, який
вважає його таким, що ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
позивачем не підтверджено належними
доказами понесені витрати в заявлених
розмірах. Крім цього, відповідно до
наданих до позовної заяви платіжних
доручень, позивач перерахував на
відновлювальний ремонт 12 269,16 грн., а не
14 973,90 грн. як зазначено в позовній
заяві. Відповідно до висновку № 0186
експертного автотоварознавчого
дослідження від 31 жовтня 2012 року,
вартість відновлювального ремонту
автомобіля «FORD FUSION», становить 15 160 грн.
43 коп. без врахування коефіцієнту
фізичного зносу. Однак дана сума
відшкодування підлягає виплаті коли
ремонту підлягає новий автомобіль, а як
вбачається з свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, автомобіль «FORD
FUSION», 2010 року випуску. Відтак позивач
повинен був відшкодувати потерпілому
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу в розмірі 11 546,50 грн.
Суд першої інстанції на зазначене не
звернув уваги, не визначився з
характером спірних правовідносин, не
дав їм належної оцінки та не вирішив,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.
Просить скасувати рішення Галицького
районного суду м. Львова від 26 травня 2014
року та ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи,
межі та доводи скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних прав, свобод чи
інтересів у спосіб, передбачений
законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені
законом або договором способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК
України, суд повинен сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснювати особам,
які беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджати про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяти здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом, та
встановлювати у рішенні обставини
справи (в тому числі пропущення
позовної давності), характер
правовідносин сторін, правову норму,
яка підлягає застосуванню до цих
правовідносин, навести мотиви
прийнятого рішення: встановлені судом
обставини, які мають значення для
справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду
відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
страхування» добровільне страхування -
це страхування, яке здійснюється на
основі договору між страхувальником і
страховиком. Загальні умови і порядок
здійснення добровільного страхування
визначаються правилами страхування, що
встановлюються страховиком самостійно
відповідно до вимог цього Закону.
Конкретні умови страхування
визначаються при укладенні договору
страхування відповідно до
законодавства.

Видами добровільного страхування
можуть бути: 6) страхування наземного
транспорту (крім залізничного).

Статтею 27 цього Закону визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до постанови Галицького
районного суду м. Львова від 09
листопада 2012 року, яка не оскаржена та
набрала законної сили, 20 листопада 2012
ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено
на нього стягнення у виді штрафу у
розмірі 340,00 грн. Як вбачається із
вказаної постанови, ОСОБА_2 19 жовтня 2012
року о 09.15 год., керуючи автомобілем
марки «Deu Lanos», р.н. НОМЕР_3, на вул.
Єфремова-Мельника у м. Львові, не надав
перевагу автомобілю, що рухався по
головній дорозі, внаслідок чого
здійснив зіткнення з автомобілем марки
«Ford», р.н. НОМЕР_1, чим завдав технічні
пошкодження, які призвели до
матеріальної шкоди, та порушив вимогу
знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил
дорожнього руху України (а.с. 3).

Згідно з наявним в матеріалах справи
Договором СТД № 3044219 від 15 червня 2012
року, укладеним між ПАТ «УАСК «АСКА» та
ОСОБА_3, останнім застраховано
автомобіль марки «Ford Fusion 1.4», 2010 року
випуску, р.н. НОМЕР_1 (а.с. 4-8).

Як вбачається із Висновку № 0186
експертного автотоварознавчого
дослідження по листу ПрАТ «Українська
акціонерна страхова компанія «АСКА»,
складеного 31 жовтня 2012 року фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_4, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
Ford Fusion 1.4, р.н. НОМЕР_1, станом на момент
проведення дослідження становить 15160,43
грн. Вартість відновлювального ремонту
з врахуванням коефіцієнту фізичного
зносу та складових автомобіля
становить 11546,50 грн. (а.с.10-19).

Відповідно до страхового акту № 65446 від
21 листопада 2012 року ПАТ «УАСК «АСКА»,
страхова виплата здійснюється в
розмірі 14973,90 грн. (а.с. 23).

Згідно із заявою потерпілого ОСОБА_3
президенту ЗАТ «УАСК АСКА» про збиток
транспортному засобу, суму страхового
відшкодування ОСОБА_3 просить
зарахувати в рахунок договору № 3044219
від 15 червня 2012 року, а решту на
реквізити ТзОВ «Велет Авто» (а.с. 30).

Факт виплати вказаного страхового
відшкодування «Велет Авто»
підтверджується наявними в матеріалах
справи платіжними дорученнями на
загальну суму 12269,16 грн. (а.с. 24-29).

Таким чином, позивачем доведено, що на
виконання умов договору страхування
транспортного засобу № 3044219 від 15
червня 2012 року, на підставі страхового
акту № 6546 від 21 листопада 2012 року, він
відшкодував своєму страхувальнику
суму - 14973,90 грн.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27
Закону України «Про страхування», до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Враховуючи, що страхова компанія
відповідача відшкодувала витрати з
урахуванням зносу у розмірі 11036,50 грн.,
заборгованість відповідача перед
позивачем складає 3937,40 грн. (14973,90 грн. -
11036,50 грн.).

14 червня 2013 року ПАТ «УАСК «АСКА» на
адресу відповідача було скеровано лист
з пропозицією у добровільному порядку
сплатити суму сплаченого страхового
відшкодування, однак по теперішній час
сума боргу відповідачем не погашена.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
суд першої інстанції дійшов висновку
про задоволення позову ПрАТ «УАСК
«АСКА».

Колегія суддів погоджується з
висновками районного суду, оскільки
суд правильно застосував правові норми
та ухвалив правильне по суті й
справедливе рішення, дійшовши його на
основі повно з'ясованих обставин, на
які сторони посилалися як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами, з дотриманням норм
матеріального й процесуального права.

Посилання апелянта на те, що позивач
повинен був відшкодувати потерпілому
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу в розмірі 11 546,50 грн. -
спростовуються наступним.

Матеріалами справи та зібраними і
дослідженими судом доказами
встановлено, що 15 червня 2012 року між
ПрАТ «УАСК «АСКА» та ОСОБА_3 було
укладено договір СТД № 3044219
страхування транспортного засобу -
автомобіля марки FORD FUSION 1.4, державний
номер НОМЕР_1, за програмою БО-БИ-Б (а.с.
4-8).

Відповідно до умов цього Договору, а
саме пункту VІІ, розмір матеріального
збитку розраховується за програмою
БО-БИ-Б - на підставі експертизи без
урахування зносу належних заміні
частин та деталей ТЗ.

Пунктом 4.2.2. Договору за програмою
БО-БИ-Б передбачено, що у калькуляції
збитку не враховується знос
підлягаючих заміні частин та деталей.

Згідно висновку № 0186 експертного
автотоварознавчого дослідження,
складеного 31 жовтня 2012 року, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
Ford Fusion 1.4, р.н. НОМЕР_1 становить 15 160,43
грн.

На виконання умов договору СТД № 3044219
страхування транспортного засобу -
автомобіля марки FORD FUSION 1.4, державний
номер НОМЕР_1, за програмою БО-БИ-Б, від
15.06.2012 року, на підставі страхового акту
№ 6546 від 21.11.2012 року ПрАТ «УАСК «АСКА»
відшкодувало своєму страхувальнику
збитки в розмірі 14 973,90 грн., з яких 12 269,16
грн. сплачено на рахунок вигодо
набувача «Велет Авто», а рештою суми - 2
704,74 грн. згідно заяви страхувальника
ОСОБА_3 здійснено взаємозалік боргу
останнього перед страховиком ПрАТ
«УАСК «АСКА».

Оскільки страхова компанія
відповідача (ПАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА»)
відшкодувала позивачу витрати з
урахуванням зносу пошкодженого
автомобіля FORD FUSION 1.4, державний номер
НОМЕР_1, в розмірі 11 036,50 грн., як того
вимагає Закон України «Про обов?язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», а позивач - ПрАТ
«УАСК «АСКА» відшкодував своєму
страхувальнику дійсну шкоду, завдану
пошкодженням автомобіля FORD FUSION 1.4,
визначену у страховому акті - 14 973,90 грн.,
у відповідності до вимог Закон України
«Про страхування» та Договору СТД №
3044219 від 15 червня 2012 року, то суд першої
інстанції вірно стягнув з відповідача
страхове відшкодування у розмірі 3937,40
грн.

Наведене об'єктивно стверджується
зібраними та оціненими судом доказами,
які знайшли своє підтвердження в
матеріалах справи та рішенні.

Решта доводів, на які посилається
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі,
спростовуються матеріалами справи та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Будь-яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому підстав для її
задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314
ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 26 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Кабаль І.І.

Копняк С.М.