АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 609/1265/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Томчук С.В. Провадження №
22-ц/789/1242/14 Доповідач - Щавурська
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 р. колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Гурзель І. В., Ходоровський М.
В.,

при секретарі - Парандюк Ю.Б.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1 та
його представника адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Шумського районного суду
Тернопільської області від 26 вересня
2014 року у справі за поданням Державної
виконавчої служби Шумського районного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1 без вилучення
паспортного документа,-

ВСТАНОВИЛА:

Державний виконавець відділу
виконавчої служби Шумського районного
управління юстиції звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України
без вилучення паспортного документа до
виконання зобов'язань, покладених
судовим рішенням, виконавче
провадження про стягнення боргу в сумі
20555,23 грн. за яким відкрито 18.03.2014 року. В
обгрунтування заявлених вимог
посилався на невиконання боржником
рішення суду, незважаючи на періодичні
виїзди на заробітки за кордон, зміну
прізвища.

Ухвалою Шумського районного суду
Тернопільської області від 26.09.2014 року
подання відділу державної виконавчої
служби Шумського райуправління
юстиції про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документу ОСОБА_1 до виконання
покладених на нього зобов'язань
рішенням Кіровоградського районного
суду м.Дніпропетровськ від 25.05.2011 року
про стягнення боргу 20555,23 грн. на
користь КБ "Приват Банк" задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати вищевказану ухвалу
суду, вважаючи її незаконною,
постановленою з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та постановити нову, якою у задоволенні
подання відділу ДВС відмовити.

У судовому засіданні апелянт
ОСОБА_1 та його представник - адвокат
ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали,
зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник відділу ДВС
Шумського районного управління
юстиції, будучи належним чином
повідомленим про час і місце розгляду
справи, у судове засідання не з'явився.
В заяві, надісланій на адресу суду,
просив розгляд справи проводити у його
відсутності, а в поданих суду
запереченнях - апеляційної скарги не
визнав, вважає оскаржувану ухвалу
законною, такою, що скасуванню не
підлягає.

У відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК
України колегія суддів вважає за
можливе розгляд справи проводити у
відсутності представника заявника.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення апелянта
та його представника, ознайомившись з
матеріалами справи, доводами
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Задовольняючи подання відділу
ДВС Шумського районного управління
юстиції, суд першої інстанції виходив з
факту наявності у ОСОБА_1 боргу за
виконавчим листом та ухилення від
сплати даного боргу.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитися не
може, оскільки даний висновок не
відповідає дійсним обставинам справи,
зроблений з порушенням норм
процесуального права.

Так, судом встановлено, що з 18.03.2014
року на виконанні відділу ДВС
Шумського районного управління
юстиції знаходиться виконавче
провадження № 42588692 про стягнення з
ОСОБА_1 на користь КБ "Приват Банк" боргу
в загальній сумі 20555,23 грн. (а.с.3,5).

29.08.2012 року боржником ОСОБА_1, 23.06
ІНФОРМАЦІЯ_1 змінено ім'я на на ОСОБА_1
(а.с.7).

В ході виконання рішення суду про
стягнення з ОСОБА_1 боргу державним
виконавцем зроблено запити про
наявність рухомого та нерухомого майна
і банківських рахунків боржника.

Згідно відповіді Кременецького ВРЕР
від 15.04.2014 року за боржником
зареєстровано автомобіль Мерседес
Бенц НОМЕР_1 (а.с.37).

З 16.11.2010 року вказаний автомобіль
знаходиться у розшуку (а.с.34).

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

В силу вимог ст.13 Загальної
декларації прав людини кожна людина
має право вільно пересуватися й
обирати собі місце проживання в межах
любої держави. Кожна людина має право
залишати будь-яку країну, включаючи
свою власну, і повертатися у свою
країну.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець під час здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатись до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи,
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до положення ч.2 ст.10
ЦПК України наявність умислу та
обставини, які є предметом посилання
суб'єкта подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України, як на підставу його вимог,
підлягають доведенню.

Оскільки, відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК
України, згадане подання розглядається
судом негайно, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається тягар
доказування. Тим паче, що особа
стосовно обмеження права якої внесено
подання, фактично позбавлена
можливості довести суду, що нею було
вжито усіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Отже, в контексті вищезазначених норм
права, державний виконавець повинен
був довести факт свідомого ухилення
ОСОБА_1 від виконання судового рішення,
тобто наявності у боржника реальної
можливості (майна, грошових коштів)
виконати зобов'язання, однак -
відсутність спроб зробити це з
неповажних причин.

Статтею 12 ЗУ "Про виконавче
провадження" визначені обов'язки
боржника виконавчого провадження, і
зокрема: утримуватися від вчинення дій,
які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; надавати у строк.
Встановлений державним виконавцем,
достовірні відомості про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи фінансових
установах; своєчасно з'являтися за
викликом державного виконавця;
письмово повідомляти державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Докази, які б свідчили про
невиконання ОСОБА_1 вищевказаних
обов'язків, і як наслідок - які б
свідчили про факти ухилення боржником
від виконання рішення суду в
матеріалах справи відсутні.

В порушення вимог ст.11 ЗУ "Про
виконавче провадження", суд першої
інстанції не не звернув уваги на те, що
юридичні санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду законом
передбачені не за наявності факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання, у зв'язку з чим дійшов
помилкового висновку, що наявність
заборгованості у боржника та зміна
останнім свого імені свідчать про
ухилення його від виконання
зобов'язання.

Сам по собі факт невиконання чи
неналежного (несвоєчасного) виконання
боржником зобов'язань протягом строку,
вказаного державним виконавцем в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

Враховуючи також, те, що право фізичної
особи, яка досягла шістнадцяти років,
на власний розсуд змінити своє
прізвище та (або) власне ім'я,
передбачене законом (ст.295 ЦК України),
то й сам по собі факт зміни прізвища
боржником з "Масницького" на "Мельник",
на думку колегії суддів, не може
свідчити про ухилення його від
виконання обов'язків за рішенням суду.

Крім цього, як пояснив в ході
апеляційного розгляду справи ОСОБА_1,
ним частково проводилась оплата за
виконавчим листом, оригінали квитанцій
подавались відділу ДВС, повністю
припинив сплачувати свої борги близько
року тому.

Разом з тим, в матеріалах справи
за поданням державного виконавця
відсутній будь-який розрахунок
заборгованості.

Таким чином, за відсутності в
матеріалах справи доказів, які б
свідчили про те, що боржник ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішенням суду та вжиття
державним виконавцем усіх заходів для
забезпечення виконання судового
рішення, висновок суду першої
інстанції про наявність правових
підстав для задоволення подання є
таким, що суперечить нормам
процесуального права.

Крім цього, як вбачається з
долучених до письмових заперечень
державного виконавця доказів, існує
така, що вступила в законну силу ухвала
Шумського районного суду
Тернопільської області від 10.05.2011 року
про тимчасове обмеження у праві виїзду
ОСОБА_1 (тепер ОСОБА_1). Враховуючи те, що
контроль за виконанням таких ухвал
згідно закону покладено саме на
державну виконавчу службу, то на думку
колегії суддів, сама по собі зміна
прізвища боржника за умови ненадання
державним виконавцем доказів про
зняття попереднього обмеження
боржнику, не є підставою для повторного
звернення до суду з приводу
встановлення обмеження у справі виїзду
одній і тій самій особі.

Враховуючи наведене, оскаржувана
ухвала суду першої інстанції, як така
що постановлена з порушенням норм
процесуального права, відповідно до
ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню з
постановленням нової - про відмову в
задоволенні подання відділу ДВС
Шумського районного управління
юстиції.

Керуючись ст.ст.305 ч.2, 307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п.2,
313, 314 ч.1 п.6, 315 ч.1, 317 ч.1; 319 ч.1; 324 ч.1 п.1; 325
ч.1Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Ухвалу Шумського районного суду
Тернопільської області від 26 вересня
2014 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у
задоволенні подання відділу Державної
виконавчої служби Шумського районного
управління юстиції про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України без вилучення проїзного
документа - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Н.Б. Щавурська