Провадження №2/485/515/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 серпня 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області в
складі:

головуючого - судді Квєтка І.А.,

при секретарі - Шеремет Ю.Є.,

за участі представника позивача -
Дзюбак Л.П.,

представників третьої особи - Луцкіної
Н.А., Мельник В.В.,

прокурора - Шалабода Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Снігурівка
цивільну справу за позовною заявою
Органу опіки та піклування Павлівської
сільської ради до ОСОБА_4, третя особа -
орган опіки та піклування
Снігурівської райдержадміністрації,
про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2014 року орган опіки та
піклування Павлівської сільської ради
Снігурівського району Миколаївської
області звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4 про позбавлення її батьківських
прав.

Позовні вимоги обґрунтував слідуючими
обставинами.

ОСОБА_4 є матір'ю малолітніх ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, по
відношенню до яких є одинокою матір"ю.
Відповідачка разом з дітьми проживала
на території Павлівської сільської
ради в АДРЕСА_1 в не переоформленому
будинку.

Матеріально-побутові умови проживання
відповідача незадовільні, помічена у
зловживанні спиртними напоями, веде
аморальний спосіб життя, не
працевлаштована, утриманням,
вихованням та навчанням дітей не
займається. Профілактичні бесіди з
відповідачкою щодо її належної
поведінки та попередження про
відповідальність за виховання та
утримання дітей бажаного результату не
дали, соціальний супровід позитивних
результатів не приніс. В даний час діти
влаштовані до Центру
соціально-психологічної реабілітації
дітей Миколаївської міської ради.

Позивач просив суд, позбавити ОСОБА_4
батьківських прав відносно її
малолітніх дітей, стягнути з неї
аліменти на їх утримання в розмірі не
менше 30% прожиткового мінімуму та
передати дітей під опіку та піклування
Снігурівської райдержадміністрації.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги.
Суду пояснила, що відповідачка
тривалий час ухиляється від виконання
батьківських обов»язків по відношенню
до дітей, оскільки не забезпечила
належні умови для їх проживання, в
будинку немає води та світла,
вихованням дітей вона не займається,
веде аморальний спосіб життя, на очах у
дітей збирає непристойні
міроприємства зловживання
алкогольними напоями, діти тривалий
час перебували у державних закладах,
від яких неодноразово надходили скарги
на невідвідування дітей матір"ю, не
забезпечення їх необхідними засобами
особистої гігієни, не забирання дітей
на вихідні та канікули, відповідачка
ніде не працювала й заходів до пошуку
роботи не вживала, проживала за рахунок
державної соціальної допомоги.
Незважаючи на те, що діти потребують
лікування, а старший хлопчик, який є
інвалідом - операції, жодних дій щодо
покращення їх здоров"я ОСОБА_4 не вжила,
хоча мала таку можливість на кошти
благодійної організації. За час
перебування дітей у Миколаївському
центрі соціально-психологічної
реабілітації дітей не відвідала.
Просить позов задовільнити.

Відповідачка в судове засідання не
з"явилася, про день, час та місце
розгляду справи повідомлялася судом
належним чином, про причини неявки суду
не повідомила, а тому суд, на підставі
ст.224 ЦПК України, вважає за можливе
ухвалити заочне рішення по справі.

Представник третьої особи, враховуючи
інтереси дитини вважає за доцільне
задовольнити позовні вимоги позивача
про позбавлення відповідачки
батьківських прав.

Прокурор вважає позов таким, що
підлягає до задоволення.

Дослідивши докази по справі, суд
прийшов до наступного.

Як вбачається з заявленого позивачем
позову він обґрунтовується на підставі
п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України.

Відповідно до вказаної норми права
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це
насамперед спосіб захисту прав та
інтересів дитини. Тому в кожному
випадку треба виявити та оцінити
позитивний результат у долі дитини,
який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це
водночас і санкція за протиправну
винну поведінку матері або батька, яку
можна вважати юридичною
відповідальністю.

Ухилення від виконання юридичного
обов'язку - завжди акт свідомої
поведінки, оскільки особа має реальну
можливість виконати його, але не вчиняє
відповідних дій. Так, батько чи мати
вважатимуться такими, що ухиляються
від обов'язку по вихованню дитини, коли
вони не проявляють до неї щонайменшої
батьківської турботи, хоча мають таку
можливість.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є матір'ю
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвами про народження дітей
(а.с.5,6).

По відношенню до дітей ОСОБА_4 є
одинокою матір"ю.

Фактичним місцем проживання
відповідачки в даний час є АДРЕСА_1
(а.с.4-довідка про склад сім»ї), місце
реєстрації - АДРЕСА_1 (а.с.3 - копія
паспорту).

За місцем проживання відповідачка
характеризується негативно, вживає
алкогольні напої, веде аморальний
спосіб життя, не працює, неналежним
чином виконує батьківські обов"язки
(а.с.7).

ОСОБА_4 проживає в будинку із двох
житлових кімнат, право власності на
який не переоформлене, належні умови
для проживання дітей не створені,
будинок вже втретє відключено від
електромережі, газова плита відсутня,
їжу готувати ніде, у дітей власної
кімнати немає, в недостатній кількості
дитячого сезонного одягу, книжки,
іграшки відсутні, відсутній запас
продуктів харчування, мама вживає
алкогольні напої, залишає дітей без
догляду, не займається їх належним
матеріальним забезпеченням та
лікуванням, кошти соціального
призначення використовує не за
цільовим призначенням, не працює,
неодноразово були звернення
працівників школи-інтернату
м.Миколаєва до сільської ради про те, що
мати не достатньо часу приділяє дітям,
не забирає дітей на вихідні дні додому,
та інколи затримується із
забезпеченням речами особистої
гігієни для дитини-інваліда (акти
обстеження від 22.09.2011 року а.с.11, від
31.10.2012 року а.с.15, від 13.12.2012 року а.с.16,
від 19.12.2012 року а.с.17, від 30.05.2013 року
а.с.20, від 30.10.2013 року а.с.22, від 07.03.2014
року а.с.25).

Сім"я ОСОБА_4 близько трьох років
перебуває на обліку, як така, де батьки
не створили належні умови для
утримання, виховання та навчання дітей
в Павлівській сільській раді та службі
у справах дітей Снігурівської
райдержадміністрації, сім»я
знаходилася під соціальним супроводом
Снігурівського районного центру
соціальних служб для сім"ї, дітей та
молоді, однак своєї поведінки
відповідачка змінювати не бажає,
продовжує ухилятися від виконання
батьківських обов"язків. На даний час
її малолітні діти перебувають в центрі
соціально-психологічної реабілітації
дітей служби у справах дітей
Миколаївської міської ради, жодного
разу яких вона не відвідала.

У висновку ООП Снігурівської
райдержадміністрації №34 від 04.06.2014 р.
визнано за доцільне позбавлення
відповідачка батьківських прав
відносно її обох дітей.

Вище зазначені встановлені судом факти
підтвердили в судовому засіданні
свідки.

Так, свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що
працює фахівцем із соціальної роботи
Снігурівського районного центру
соціальних служб для сім"ї, дітей та
молоді та здійснювала соціальний
супровід сім"ї ОСОБА_4 у зв"язку з
невиконанням нею батьківських
обов"язків по вихованню дітей, не
створення нею умов для їх утримання та
виховання. ОСОБА_4 заходи соціального
супроводу не виконувала, продовжувала
вести аморальний спосіб життя,
зловживати спиртними напоями, не
приділяла уваги вихованню та утриманню
дітей, не займалася їх лікуванням,
часто не забирала додому на вихідні та
канікули.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що працює
секретарем Павлівської сільської ради.
Неодноразово приймала участь у
обстеженні умов проживання
відповідачки, які були незадовільні,
проводила бесіди, попереджала щодо
ухилення від виконання батьківських
обов"язків, однак та не реагувала, вела
аморальний спосіб життя, не займалася
дітьми, державні кошти витрачала на
власні потреби, дітьми більше
опікувалася їх тітка, ніж рідна мати.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що є
рідною сестрою відповідачки та
проживає з нею в одному селі. ЇЇ сестра
не займається вихованням дітей, не
приділяє уваги їх лікуванню, хоча
старший її син є інвалідом з дитинства
та потребує термінової операції,
запасів харчів не має, не працює,
організовує п"янки, за комунальні
послуги не сплачує, за час перебування
дітей в центрі соціальної реабілітації
жодного разу їх не відвідала, хоча їй
пропонувала поїхати разом, вважає, що
та не може бути доброю матір"ю своїм
дітям.

Судом також встановлено, що
відповідачка неодноразово протягом
2011-2014 років попереджалася про належну
поведінку щодо виконання батьківських
обов'язків, про що свідчать наявні в
матеріалах справи акти попереджень
(а.с.8,9,12, 19, 26), однак своєї поведінки не
змінила.

Пленум Верховного суду України в
пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30
березня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно її
утримують та інше), що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Кожен із зазначених факторів має місце
по відношення до малолітніх дітей
відповідачки. Відповідачка, незважаючи
на здійснення виховного впливу з боку
органу опіки та піклування, а також
працівників центру соціальних служб
для сім'ї, дітей та молоді,
самоусунулася від виховання дітей та
їх утримання, не піклується про їх
здоров'я, фізичний, духовний та
моральний розвиток, свідомо нехтує
своїми батьківськими обов'язками. За
час розгляду справи у суді в судові
засідання жодного разу не з»явилася
без поважних на те причин, що також
свідчить про її байдужість до долі
власних дітей. Така поведінка матері
є винною по відношенню до дітей.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що відповідачка свідомо
ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню дітей і єдиним
способом захисту прав та інтересів
дітей є позбавлення їх матері
батьківських прав щодо них.

Вказаний захід є крайнім, проте єдиним
для захисту прав дітей з урахуванням
тих обставин, що відповідачка протягом
тривалого терміну попереджалася про
необхідність змінити ставлення до
виховання дітей, проте належних
висновків вона не зробила, позитивного
результату у долі дітей не настало.

З огляду на наведені обставини, суд
визнає поведінку відповідачки
ухилянням від виконання батьківських
обов'язків по вихованню дітей, що
згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є
підставою для позбавлення
батьківських прав.

При цьому, суд виходить також й з
інтересів дітей, оскільки така
поведінка матері є небезпечною для їх
життя, здоров"я і морального виховання.

Згідно ч.2 ст.166 СК України особа,
позбавлена батьківських прав, не
звільняється від обов'язку щодо
утримання дитини. Одночасно з
позбавленням батьківських прав суд
може на вимогу позивача або за власною
ініціативою вирішити питання про
стягнення аліментів на дитину.

Оскільки діти не отримують від матері
грошової та іншої допомоги,
аліменти підлягають примусовому
стягненню.

Згідно ст.182 ч.2 СК України мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного
віку.

Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу
України, - частка заробітку (доходу)
матері, батька, яка буде стягуватися, як
аліменти на дитину, визначається судом.

Вирішуючи питання про те, на чию
користь підлягають стягненню аліменти,
суд виходить наступного.

На даний час дитина тимчасово
перебуває у державних закладах, якими є
центр соціально-психологічної
реабілітації дітей служби у справах
дітей Миколаївської міської ради.

Згідно з ч.3 ст.60 ЦК України суд
встановлює опіку над малолітньою
особою, якщо при розгляді справи буде
встановлено, що вона позбавлена
батьківського піклування, і призначає
піклувальника за поданням органу опіки
та піклування.

Відповідно ст.61 ЦК України саме орган
опіки та піклування встановлює опіку
над малолітньою особою та піклування
над неповнолітньою особою, крім
випадків, встановлених частинами
першою та другою статті 60 цього
Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що на
даний час діти позбавлені
батьківського піклування, відомостей
про призначення опікуна дітям суду
позивачем не надано, то суд відповідно
до обставин та інтересів дитини вбачає
за доцільне передати дітей під опіку
органу опіки та піклування
Снігурівської районної державної
адміністрації й саме на його користь
стягує аліменти на утримання дітей,
визначивши їх у розмірі 1/3 частки всіх
доходів матері, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

За таких обставин позов є
обгрунтованим та підлягає до
задоволення в повному обсязі.

На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує
з відповідачки судовий збір в дохід
держави.

Керуючись ст.ст.3,10,88,209,212-218,224-232,293,294 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Органу опіки та
піклування Павлівської сільської ради
до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та
піклування Снігурівської
райдержадміністрації, про позбавлення
батьківських прав,- задовільнити.

Позбавити громадянку України ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканку села
Івано-Кепине Снігурівського району
Миколаївської області, батьківських
прав відносно її малолітніх дітей -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, передати під опіку органу
опіки і піклування Снігурівської
районної державної адміністрації
Миколаївської області для подальшого
влаштування.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5,
уродженки села Новокандакове
Снігурівського району миколаївської
області, проживаючої в АДРЕСА_2,
зареєстрованої в АДРЕСА_1, не працюючої,
на користь органу опіки і піклування
Снігурівської районної державної
адміністрації Миколаївської області
аліменти на утримання ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
розмірі 1/3 всіх видів всіх видів
доходів матері, але не менше 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 16 червня 2014 року й до
досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 дохід держави 243 грн.
60 коп. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню в межах
суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Миколаївської області через
Снігурівський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

СУДДЯ