Дата документу 29.10.2014
Справа № 334/7091/14-ц
Провадження № 2/334/2634/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Колесник
С.Г.,

при секретарі Манюхіні
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про відшкодування майнової
шкоди, завданої в результаті
кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом
про відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок вчинення
кримінального правопорушення, в якому
зазначив, що вироком Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2014
року було встановлено, що відповідачки
спричинили йому матеріальну шкоду у
розмірі 8 000,00 грн. та визнані винними у
скоєнні кримінального правопорушення
за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв'язку з чим
він просить стягнути з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на свою користь по 4 000,00 грн. з
кожної.

В судовому засіданні 03.09.2014 року
позивач підтримав свої позовні вимоги
та просив їх задовольнити у повному
обсязі. Додав, що у зв'язку з постійними
відрядженнями просить розглядати
справу без його участі та не заперечує
проти заочного рішення.

В судовому засіданні відповідачки
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечували проти
стягнення з них по 4 000,00 грн. з кожної.
Суду пояснили, що станом на теперішній
час вони не відшкодували позивачеві
кошти лише тому, що мають скрутне
матеріальне становище.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши письмові матеріали
справи, суд приходить до наступних
висновків.

Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна
особа вправі звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів, а в інтересах інших осіб, або
державних чи суспільних інтересах лише
у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України,
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
чи юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ч. 1 ст. 1192 ЦК України,
передбачено, що суд за вибором
потерпілого може зобов'язати особу, яка
завдала шкоди майну, відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати завдані збитки у повному
обсязі. Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи.

Аналогічна позиція викладена у п. 9
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 27.03.1992 року №6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди».

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода,
завдана кримінальним правопорушенням
або іншим суспільно небезпечним
діянням, може бути стягнута судовим
рішенням за результатами розгляду
цивільного позову в кримінальному
провадженні.

Судом встановлено, що вироком
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 01.07.2014 року ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 засуджені за ч.2 ст. 185 КК
України, у зв'язку з тим, що вчинили
кримінальне правопорушення по
відношенню до ОСОБА_1, в результаті чого
останньому було спричинено
матеріальну шкоду у розмірі 8 000,00 грн.

Вказаний вирок не оскаржувався
учасниками процесу та набрав законної
сили 01.08.2014 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Положеннями ст. 61 ЦПК України
передбачено, що обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню. Обставини, визнані судом
загальновідомими, не потребують
доказування.

З огляду на вищевказане, суд приходить
до висновку про необхідність
задоволення позовних вимог у повному
обсязі, оскільки станом на теперішній
час шкода, завдана ОСОБА_1 у розмірі 8
000,00 грн. не відшкодована в повному
обсязі, що в судовому засіданні не
заперечувалось обома відповідачками.

Разом з тим, відповідно до ст. 79 ЦПК
України, судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи, до яких відносяться і
витрати на правову допомогу.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

У зв'язку з тим, що відповідно до п. 6 ст. 5
Закону України «Про судовий збір» від
сплати судового збору звільняються
позивачі - за подання позовів про
відшкодування матеріальних збитків,
завданих внаслідок вчинення злочину,
суд приходить до висновку про
необхідність стягнення з відповідачок
в дохід держави судового збору у
розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 58, 60, 61, 64, 212,
213 ЦПК України, та у відповідності до
ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН
НОМЕР_1), зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 грошові
кошти у розмірі 4 000,00 грн. (чотири
тисячі гривень 00 копійок) в рахунок
відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН
НОМЕР_2), зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 грошові
кошти у розмірі 4 000,00 грн. (чотири
тисячі гривень 00 копійок) в рахунок
відшкодування майнової шкоди.

Стягнути в солідарному порядку з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в дохід держави
судовий збір у розмірі 243,60 грн (двісті
сорок три гривні 60 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особа, без участі якої було
постановлено рішення, має право подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Суддя:
Колесник С. Г.