Справа №592/2333/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - ЛитовченкоНомер
провадження 22-ц/788/1469/14 Суддя-доповідач -
Ільченко О. Ю. Категорія - 34
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Хвостика С. Г. , Левченко Т.
А.

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 27 червня 2014 року

у справі за позовною заявою Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - Публічне акціонерне
товариство "Марфін банк"

про витребування безпідставно
отриманих грошей,

в с т а н о
в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 27 червня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення та неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права, просить зазначене рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким його вимоги задоволити в повному
обсязі. При цьому зазначає, що
посилання відповідача на втрату
банківської картки є безпідставними,
оскільки з вимогою про її блокування
він не звертався та, що ним не доведений
факт неперебування за кордоном. Вказує
на те, що суд першої інстанції не
витребував та не дослідив наявні у
справі докази.

Заслухавши заперечення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач не
надав суду доказів на підтвердження
того факту, що відповідач повинен нести
матеріальну відповідальність за зняті
грошові кошти з банківського рахунку
позивача.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду щодо відмови у позові
про стягнення коштів.

З матеріалів справи вбачається, що 16
вересня 2010 року ФОП ОСОБА_2 відкрив
банківський рахунок у ВАТ «Морський
транспортний банк» (а.с. 9),
правонаступником якого є ПАТ "Марфін
банк", а 13 листопада 2012 року виявив, що з
рахунку без його згоди на картковий
рахунок відповідача ОСОБА_3 були
перераховані грошові кошти в розмірі
20000 грн., які зняті в мережі банкоматів
в м. Москва.

Позивач, як на правову підставу
обґрунтування своїх вимог посилався на
ст. 1212 ЦК України, згідно з якою особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави. При цьому зазначав, що на його
звернення до банку щодо неправильності
перерахування коштів в сумі 20000 грн. на
рахунок відповідача, він отримав
письмову відповідь про те, що
процедурні дії по перерахуванню
грошових коштів з відкритого поточного
рахунку позивача були виконані
коректно, а документи надійшли з
комп'ютера клієнта і підписані ключем
клієнта ОСОБА_2 з використанням
правильного пароля. При цьому, було
запропоновано ОСОБА_2 обмежити доступ
осіб до комп'ютера, на якому
встановлено ПЗ «Банк-клієнт». (а.с. 14-15)

Цей лист став підставою для звернення
позивача до відповідача з вимогою про
повернення кошів, які були помилково
перераховані на картковий рахунок
відповідача, який є держателем картки в
ПАТ «Укрсоцбанк».

Відповідач ОСОБА_3 спростовує факт
зняття ним коштів позивача в
банкоматах м. Москва, посилаючись на
втрату картки на початку листопада 2012
року.

Перевіряючи доводи сторін,
встановлено, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та
ПАТ «Марфін банк» 15 листопада 2012 року
відбулась електронна переписка щодо
невірно перерахованих коштів з рахунку
ОСОБА_2 на картковий рахунок ОСОБА_3 та,
що картковий рахунок останнього був
заблокований з часу надходження листа
від ПАТ «Марфін банку». (а.с. 13)

Розділом 3 Договору банківського
рахунку від 16 вересня 2010 року між
Банком та позивачем передбачена
відповідальність сторін. Зокрема,
сторони передбачили, що у випадку
зарахування коштів з вини Банку на
рахунок неналежного одержувача, - Банк
зобов'язаний відразу після виявлення
помилки перерахувати ці кошти на
рахунок одержувача. (а.с. 10)

В справі є лист ПАТ «Марфін банк» на
ім'я позивача з зазначенням, що всі
процедури по перерахунку грошових
коштів виконані коректно з комп'ютера
та підписані його ключем.

Разом з тим, із заяви ОСОБА_2 на адресу
ПАТ «Марфін банк» від 14 листопада 2012
року вбачається, що він зі свого
комп'ютера ніяких дій по перерахунку
коштів не здійснював. (а.с. 14-15)

Відповідно до п. 6.3 Постанови Правління
Національного банку України «Про
здійснення операцій з використання
спеціальних платіжних засобів» № 223
від 30 квітня 2010 року, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 06 липня
2010 року за № 474/17769, користувач
зобов'язаний контролювати рух коштів
за своїм рахунком та повідомляти
емітента (Банк) про зняття коштів без
його відома. Ці умови позивачем були
виконані.

Із огляду змісту договору про
дистанційне банківське
обслуговування, укладеного між ОСОБА_2
та Банком 16 вересня 2010 року (а.с. 216, 251),
відповідно до п. 3.1 - Банк надає Клієнту
доступ до Послуг обробляти електронні
розрахункові документи, підписані
електронно-цифровим підписом Клієнта.
Електронні документи підписані ЕЦП
Клієнта мають повну юридичну силу та є
підставою для проведення Банком
платежів по банківським рахункам
Клієнта. Банк обробляє електронні
документи за умови підписання ЕЦП
Клієнта.

В справі відсутні відомості про те, що
електронні документи на перерахування
коштів оброблені та підписані Клієнтом
- позивачем, в тому числі, і електронні
документи за договором № 142/5 від 12
листопада 2012 року для поповнення СКР
ОСОБА_3 коштами в сумі 20000 грн. (а.с. 20)
Наявність такого договору позивач та
ПАТ "Марфін банк" заперечують. (а.с. 216)

Із пункту 3.3.8 договору про дистанційне
банківське обслуговування вбачається,
що Банк має право проводити періодичні
перевірки комп'ютерів Клієнта, на яких
ведеться робота з послугами, на предмет
дотримання Клієнтом заходів по захисту
інформаційної безпеки.

Позивачем не надано доказів, що такі
перевірки проводились.

З огляду на викладене, вбачається, що
фактично виникли відносини щодо прав
та обов'язків сторін за договором
банківського рахунку від 16 вересня 2010
року, а не між позивачем та
відповідачем. В даному випадку та
обставина, що кошти були перераховані
на картковий рахунок відповідача не є
достатнім доказом для задоволення
позову.

Згідно ст. 16 ЦК України, суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

За викладених обставин, колегія суддів
не вбачає правових підстав для
задоволення позову, тому апеляційну
скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2; 309 ч.1 п.п.3, 4; 314
ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 27 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -