АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2865/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 43 Марцішевська
О. М. Доповідач в апеляційній
інстанції Демченко В. А. УХВАЛА
12 листопада 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
головуючогоДемченка В.
А.суддівПодороги В. М. , Бородійчука В. Г.
при секретарі Анкудінову О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 07 жовтня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 про вселення та усунення
перешкод в користуванні квартирою та
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
визнання особи такою, що втратила
право користування квартирою , -
в с т а н о в и л а :
Позивач ОСОБА_7 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_6 про вселення та
усунення перешкод в користуванні
Свої вимоги обґрунтовував тим, що він
зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1,
яка є його єдиним постійним місцем
проживання. Крім нього в зазначеній
квартирі зареєстровані та проживають
його сестра ОСОБА_6 з чоловіком та
сином. З 16.03.2010 року по 13.03.2014 року ОСОБА_7
відбував покарання у місцях
позбавлення волі, після звільнення
відповідачка не допускає його до
вказаної квартири, не надає ключів від
дверей, та створює йому перешкоди у
вселенні та користуванні квартирою,
чим порушує його житлові права,
оскільки іншого житла він не має, а тому
просив суд вселити його до квартири
АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_6 усунути
перешкоди в користуванні вказаною
ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом
до ОСОБА_7 про визнання особи такою, що
втратила право користування квартирою.
Свої вимоги обгрунтовувала тим, що
проживає та зареєстрована в квартирі
АДРЕСА_1 з членами своє сім'ї.
Відповідач був зареєстрований у
вказаній квартирі, однак понад
установлений законом шестимісячний
строк з листопада 2008 року не проживає
без поважних причин, тому втратив
право користування даним житлом,
участі в оплаті комунальних послуг не
брав, після звільнення з місць
ув'язнення до квартири не з'явився, в
зв'язку з чим просила визнати його
таким, що втратив право користування
квартирою АДРЕСА_1.
В судовому засіданні ОСОБА_7 свої
позовні вимоги підтримав, позов ОСОБА_6
не визнав та пояснював, що спірна
квартира є єдиним його постійним
місцем проживання, надана ще батькові
на склад сім'ї. Тимчасово з листопада 2008
року проживав з матір'ю в с. Свидівок в
будинку сина відповідачки, після
повернення в грудні 2009 року позивачка
не допустила його до квартири, в
зв'язку з чим звернувся до міліції, з
березня 2010 року до березня 2014 року
перебував в місцях позбавлення волі, на
цей період за ним зберігається право на
користування житлом.
Після звільнення у березні 2014 року не
зміг вселитись до квартири, оскільки
відповідачка заперечує його право на
проживання та не надає ключів від
дверей, тому змушений звернутись до
суду. Також вказував на те, що позов
ОСОБА_6 про визнання його таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням в зв'язку з відсутністю в
2008-2009 роках пред'явлений у 2014 році з
пропуском трирічного строку позовної
давності. Просив суд відмовити у
задоволенні позову про визнання його
таким, що втратив право користування
квартирою, задоволити його позов про
вселення та зобов'язання відповідачки
усунути перешкоди в користуванні
Представник відповідачки, адвокат
ОСОБА_8 позов ОСОБА_7 не визнав, позов
ОСОБА_6 підтримав, вказував, що позивач
в період з листопада 2008 року не
проживав у спірній квартирі без
поважних причин, тому з 2009 року втратив
право користування даним житловим
приміщенням, до ув'язнення в 2010 році.
Строк позовної давності при зверненні
з позовом ОСОБА_6 не пропущений,
оскільки даний строк зупинявся на час
перебування позивача в місцях
позбавлення волі в 2010-2014 роках. Просив
відмовити у позові ОСОБА_7 , позов
ОСОБА_6 задовольнити.
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 07 жовтня 2014 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_6
до ОСОБА_7 про визнання особи такою, що
втратила право користування
квартирою.

Позов ОСОБА_7 задоволено та вселено
ОСОБА_7 до квартири АДРЕСА_1,
зобов'язано ОСОБА_6 усунути перешкоди
ОСОБА_7 у користуванні квартирою
АДРЕСА_1.

Додатковим рішенням Соснівського
районного суду м. Черкаси від 09 жовтня
2014 року стягнуто з ОСОБА_6 в дохід
держави судовий збір 243, 60 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_6 подала
апеляційну скаргу на дане рішення, в
якій просить скасувати рішення суду,
оскільки вважає його ухваленим із
порушенням норм матеріального права,
ухваливши нове рішення про задоволення
її позовних вимог про визнання особи
такою, що втратила право користування
квартирою, а в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_7 про вселення та усунення
перешкод в користуванні квартирою
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони
по справі, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
відхилення.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Так, за матеріалами справи колегією
суддів установлено, що чотирикімнатна
квартира АДРЕСА_1 згідно ордера № 36
від 24.01.1975 року була надана для
проживання ОСОБА_9 на склад сім'ї осіб -
дружина ОСОБА_10 та діти ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_7 ( а. с. 38).

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 39),
після його смерті особовий рахунок не
переоформлений до даного часу. ОСОБА_10
померла 2009 року.

А тому, районний суд вірно зазначив, що
і позивач, і відповідачка в складі сім'ї
своїх батьків були вселені в спірну
квартиру в якості членів сім'ї наймача
і набули рівного права користування
зазначеним житловим помешканням.

Відповідно до довідки про склад сім'ї у
вказаній квартирі зареєстровані 4
особи - відповідач ОСОБА_6 з чоловіком
та сином, а також позивач ОСОБА_7 ( а. с.
42).

Відповідно до ст.61 ЖК України
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму житлового
приміщення. Згідно з ст. 65 ЖК України
наймач вправі в установленому законом
порядку за письмовою згодою всіх
членів сім'ї, які проживають разом з
ним, вселити в займане ним жиле
приміщення свою дружину, дітей,
батьків, а також інших осіб. Особи, які
вселились в жиле приміщення як члени
сім'ї наймача, набувають рівного з
іншими права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між
цими особами, наймачем та членами його
сім'ї, які проживають з ним, не було
іншої угоди про порядок користування
жилим приміщенням.

За положеннями ч.1 ст.71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом 6 місяців.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 71 ЖК за особами,
засудженими до позбавлення волі,
зберігається жиле приміщення протягом
усього часу відбування покарання, якщо
в цьому будинку (квартирі) залишилися
проживати інші члени сім'ї. У випадках,
передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті,
право користування жилим приміщенням
зберігається за відсутнім протягом
шести місяців з дня закінчення строку,
зазначеного у відповідному пункті.

Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України
загальний строк для захисту права за
позовом особи, право якої порушено
(позовна давність) встановлюється в три
роки. Відповідно до ст.261 ЦК України
перебіг строку позовної давності
починається з дня виникнення права на
позов - з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
цього права. Згідно ст.267 ЦК України
сплив позовної давності до
пред'явлення позову, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови в позові.

Колегія суддів вважає, що районний суд
прийшов до обгрунтованого висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову ОСОБА_6 про
визнання ОСОБА_7 таким, що втратив
право користування спірною квартирою,
оскільки в судовому засіданні не
знайшли підтвердження доводи
зазначеного позову про те, що ОСОБА_7 не
користувався даною квартирою з
листопада 2008 року понад установлений
шестимісячний строк без поважних
причини, дані доводи спростовані
зібраними у справі доказами про
тимчасову відсутність позивача у
спірній у цей період в зв'язку з
наданням йому відповідачкою та її
сином за домовленістю сторін для
проживання іншого житлового
приміщення до листопада 2009 року, що
підтверджено показами свідка, після
чого позивачу з грудня 2009 року
створювались перешкоди у користуванні
житлом, в період перебування позивача
в місцях позбавлення волі за законом
за ним зберігалось право на
користування житловим приміщенням.

Крім того, районним судом вірно
встановлено, що причиною тимчасової
відсутності позивача з листопада 2008
року по листопад 2009 року у спірній
квартирі була домовленість з
відповідачкою та членами її сім'ї про
надання йому для тимчасового
проживання іншого житла, що
відповідало інтересам на той час всіх
сторін і тому відсутні підстави для
висновку про те, що позивач без
поважних причин в односторонньому
порядку втратив зв'язок з місцем
постійного проживання протягом
вказаного періоду.

Також, судом першої інстанції
обгрунтовано зазначено, що з грудня 2009
року позивач не проживав у спірній
квартирі в зв'язку з створенням в цьому
перешкод відповідачкою, що
підтверджується постановою від 12.03.2010
р. про відмову в порушенні
кримінальної справи за заявою 28.12.2009 р.
ОСОБА_7 про перешкоджання йому сестри
ОСОБА_6 у вселенні до квартири ( а. с. 52).

В період відбування покарання в місцях
позбавлення волі в період з 16.03.2010 р. по
13.03.2014 р. ( а. с. 50) за позивачем згідно з
ч.7 ст.71 ЖК України зберігалось право на
користування житлом, після звільнення
в зв'язку з створенням перешкод у
користуванні спірною квартирою в
серпні 2014 року звернувся до суду з
позовом для захисту житлових прав.

Також, колегія погоджується із думкою
суду першої інстанції стосовного
того, заява позивача про те, що позов
ОСОБА_6 про визнання його таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням в зв'язку з відсутністю в
2008-2009 роках пред'явлений у 2014 році з
пропуском трирічного строку позовної
давності є обгрунтованою, так як з
моменту, коли позивачка могла
довідатись про порушення свого права
у 2009 році до пред'явлення даного позову
у вересні 2014 року пройшло близько 5
років.

А посилання адвоката відповідача на
зупинення даного строку в період
перебування позивача в місцях
позбавлення волі не обгрунтовані на
законі, так як відсутні передбачені
ст.263 ЦК України підстави для зупинення
позовної давності, перебування
позивача в місця позбавлення волі не
позбавляло можливості відповідачку
звернутись до суду з даним позовом.
Разом з тим, положення закону про
правові наслідки спливу позовної
давності можуть застосовуватися лише у
тих випадках, коли буде доведено
існування самого суб'єктивного
цивільного права і факт його порушення
або оспорювання. Якщо ж під час
розгляду справи буде встановлено, що у
позивача немає суб'єктивного права, про
захист якого він просить, або ж воно не
порушувалось чи не оспорювалось , суд
повинен відмовити в позові не через
пропущення позовної давності, а за
безпідставністю матеріально-правової
вимоги.

Оскільки ОСОБА_7 був вселений та
зареєстрований у спірній квартирі на
правах члена сім'ї наймача, то на момент
пред'явлення в серпні 2014 року позову
про усунення перешкод у користуванні
житлом не втратив право на
користування житловим приміщенням, і
на підставі ч.3 ст.64 ЖК України має такі
ж права на спірну квартиру, як
відповідачка та члени її сім'ї.

Права члена сім'ї наймача квартири
визначені ст.64 ЖК України, і
передбачають право використовувати
житло для власного проживання,
обмеження в цьому можливе лише з
підстав, передбачених законом.

За матеріалами справи колегією суддів
установлено, що відповідач не допускає
позивача до квартири, заперечує проти
його вселення та проживання, то в
зв'язку з цим позивач обмежений у
користуванні спірною квартирою без
законних підстав, чим порушені його
права та законні інтереси, а тому у суду
першої інстанції були всі підстави
для задоволення позову про вселення та
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням.

У зв'язку з чим, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції вірно застосовано норми
матеріального права та ухвалено
рішення з додержанням положень чинного
законодавства.

Доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, а тому, колегія суддів вважає,
що доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і не
впливають на законність судового
рішення, у зв'язку з чим апеляційна
скарга підлягає до відхилення, а
рішення суду першої інстанції до
залишення без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 303, ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 314, ст. 315, ст.
317, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 07 жовтня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про
вселення та усунення перешкод в
користуванні квартирою та за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання особи
такою, що втратила право користування
квартирою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий :

Судді :