Справа № 333/1995/14-ц
Провадження №2/333/1393/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2014 року
м.
Запоріжжя

Комунарський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого - судді

Боровікової А.І.

при секретарі
Мікові
П.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Запоріжжя
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014р. позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду з вищезазначеним
позовом, вказавши, що з 18.07.1987р. вона
перебуває у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем ОСОБА_2, з 2006р. шлюбні
відносини між сторонами фактично
припинені. Від шлюбу неповнолітніх
дітей не мають.

Позивачка вважає, що спільне життя з
відповідачем не склалося через втрату
почуття взаємної любові та поваги,
несумісність поглядів на спільне життя
та сімейні відносини, просить суд
розірвати укладений між сторонами
шлюб, оскільки відповідач
відмовляється добровільно розірвати
шлюб в органах РАЦС.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, надала суду заяву, в якій
просила розглядати справу за її
відсутності, позовні вимоги підтримала
повністю.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву, в якій
просив розглядати справу без його
участі, позов визнав у повному обсязі,
проти розірвання шлюбу не заперечував.

Суд, керуючись ст.169 ЦПК України вважає
за можливе розглянути справу у
відсутності сторін та на підставі їх
заяв ухвалити рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
18.07.1987р., що підтверджується Свідоцтвом
про укладення шлюбу, зареєстрованим
міським відділом РАЦС м.
Сєвєроуральська Свердловської
області, актовий запис № 179.

Від шлюбу сторони не мають
неповнолітніх дітей.

Фактично шлюбні відносини між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 припинені у 2006р. через втрату
почуття взаємної любові та поваги,
несумісність поглядів на спільне життя
та сімейні відносини. Бажання до
примирення у сторін відсутнє. Подальше
спільне подружжя і збереження шлюбу
неможливо. Спору щодо нажитого в шлюбі
майна немає.

Згідно ст. 111 СК України суд приймає
міри до збереження шлюбу, якщо це не
суперечить моральним засадам
суспільства. В даному випадку, сторони
вважають неможливим з моральної точки
зору, продовжувати шлюбні відносини,
тому суд не може зобов'язати їх
прийняти заходи до примирення.

Відповідно до статті 112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що шлюб між сторонами не може
бути збережений, оскільки факти,
встановлені по справі, свідчать про те,
що шлюб між сторонами фактично
розпався, спільне життя подружжя і
збереження сім'ї стало неможливим,
його формальне існування обмежує
особисту свободу позивача та порушує
його особисті інтереси, що мають
істотне значення.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 111, 112 СК України, ст.ст. 212-214 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 18.07.1987 року міським
відділом РАЦС м. Сєвєроуральська
Свердловської області, актовий запис №
179.

ОСОБА_1 залишити прізвище «ОСОБА_1», яке
було змінене під час державної
реєстрації шлюбу між сторонами.

Рішення суду про розірвання шлюбу, яке
набрало законної сили, є документом, що
засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного
суду Запорізької області через
Комунарський районний суд м.
Запоріжжя протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
А.І.Боровікова