Справа № 2-1004/2009 № апеляційного
суді першої інстанції: Сербіна
Н.Г.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого
судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко
Н.О., Стрижеуса А.М.

при секретарі:
Лужецькій І.С.

представників осіб, які не брали участі
у справі: ОСОБА_3 - ОСОБА_4;

ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_4 як
представника ОСОБА_3 та ОСОБА_6 як
представника ОСОБА_5 ухвалу
Подільського районного суду м.Києва
від 8 травня 2009 року у справі за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про поділ
спільного майна подружжя та визнання
права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Подільського районного
суду м.Києва від 8 травня 2009 року
визнана мирова угода, досягнута між
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ОСОБА_9 на умовах, що
ОСОБА_8 визнає право власності за
ОСОБА_7, ОСОБА_8 право спільної сумісної
власності на прибудови А-1, А-2 - житлова
кімната 21,7 кв.м за планом (2-7), коридор 2,5
кв.м. (2-6), сантехнічний вузол 9,1 кв.м. (2-8),
котельня 3,6 кв.м. (2-9), а-1,а-2 - кухні 8 кв.м.
(2-3), а-3 - гараж 18,6 кв.м (І), льоху під
прибудовою аІ, сарай Е, гараж Б будинку
АДРЕСА_1. В свою чергу ОСОБА_9 не має
претензій щодо спадкового майна
кімнати 12,4 кв.м., 9,1 кв.м., які були
перебудовані подружжям та його
спільною сумісною власністю, а також
визнає право спільної сумісної
власності за ОСОБА_7, та ОСОБА_8 на ці
прибудови будинку АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з зазначеною
хвалою, представники осіб, які участі у
справі не брали ОСОБА_3 та ОСОБА_5, але
суд вирішив питання щодо їх прав подали
апеляційні скарги, в яких просять
ухвалу скасувати, справу направити до
суду першої інстанції для продовження
розгляду посилаючись на те, що
постановлена ухвала з порушенням норм
процесуального права.

В судове засідання не з'явилися
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які були в
установленому законом порядку
повідомлені про день та час розгляду
справи, ОСОБА_7 та представник - ОСОБА_10
надали суду клопотання про відкладення
розгляду справи, пославшись на їх
відсутність в місті Києві, надали копії
проїзних квитків на ім'я ОСОБА_10.

В заяві зазначили, що сім'я ОСОБА_8
знаходиться на відпочинку, але при
цьому жодних належних доказів на
підтвердження викладеного суду не
надали. Вислухавши думку осіб, які
з»явилися в судове засідання, та
зважаючи на відсутність доказів
поважності причин неявки в судове
засідання ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
колегія суддів вважала можливим
розглянути справу у їх відсутність
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді,
вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційних скарг, колегія
суддів приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Постановляючи ухвалу про
затвердження мирової угоди, суд першої
інстанції виходив з того, що умови
мирової угоди не суперечать закону, не
порушують права, свободи чи
охоронювані законом інтереси будь-яких
інших осіб, умови мирової угоди
підлягають прийняттю, мирова угода
затвердженню, провадження у справі
закриттю, з роз'ясненням сторонам
наслідків прийняття мирової угоди та
закриття провадження у справі.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна,
виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 9
липня 2007 року згідно протоколу №1-162-1/4
ДАК «Національна мережа аукціонних
центрів» за заявкою ВДВС Подільського
РУЮ у м. Києві були проведені прилюдні
торги з реалізації нерухомого майна -
2/16 житлового будинку АДРЕСА_1,
переможцем яких став ОСОБА_3 /а.с. 61/.

17 липня 2009 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_11 оформлено свідоцтво,
яким посвідчується, що ОСОБА_3 належить
право власності на майно,що
складається з 2/16 частин житлового
будинку АДРЕСА_1 /а.с. 64/.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
4 березня 2009 року, що залишено без змін
ухвалою колегії суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 24 вересня 2009 року, ОСОБА_8
відмовлено у задоволенні позовних
вимог про визнання прилюдних торгів
недійсними /а.с. 65-67, 68-69/.

Згідно договорів купівлі-продажу від 1
вересня 2004 року, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_12,
реєстровий № 1576 та від 12 листопада 2004
року, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_12,
реєстровий № 2312 - ОСОБА_5 є власником 7/8
частин жилого будинку АДРЕСА_1 /а.с. 146,
147/.

Судом першої інстанції зазначені
обставини не були встановлені та
перевірені.

Відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України,
мирова угода укладається сторонами з
метою врегулювання спору на основі
взаємних поступок і може стосуватися
лише прав та обов'язків сторін та
предмета позову.

Тобто, мирова угода - це досягнута між
сторонами у ході судового розгляду і
під контролем суду заснована на
взаємних поступках угода, яка по новому
визначає суб'єктивні права та обов'язки
сторін. Метою такої угоди є
врегулювання спору між самими
сторонами, а її умови можуть
стосуватися лише прав та обов'язків
сторін та предмета спору. Не може
визнаватися судом мирова угода, яка
порушує права чи охоронювані законом
інтереси будь-яких інших осіб.

Таким чином, закриваючи провадження у
справі, суд за клопотанням сторін може
постановити ухвалу про визнання
мирової угоди. Якщо мирова угода
суперечить закону чи порушує
права,свободи чи охоронювані законом
інтереси інших осіб, суд постановляє
ухвалу про відмову у визнанні мирової
угоди і продовжує судовий розгляд.

Визнаючи право спільної сумісної
власності за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на
прибудови до будинку АДРЕСА_1 без
участі інших співвласників будинку,
суд фактично порушив їх права та
інтереси.

Оскільки питання про визнання мирової
угоди і закриття провадження у справі
вирішено судом з порушенням порядку,
встановленого ст. 175 ЦПК України і вимог
матеріального закону, судова колегія
приходить до висновку про те, що ухвала
Подільського районного суду м.Києва
від 8 травня 2009 року скасуванню, а
справа направленню до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 311,
315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 як
представника ОСОБА_3 та ОСОБА_6 як
представника ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду
м.Києва від 8 травня 2009року -
скасувати, справу направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно і оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді: