Справа № 357/5512/14-ц Головуючий у І
інстанції Дмитренко А.М.Провадження №
22-ц/780/5918/14 Доповідач у 2
інстанції Березовенко Р.В.Категорія 26
УХВАЛА

Іменем України

27 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Воробйової Н.С., Верланова
С.М.,при секретарі:Бобку О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії
"Центральне регіональне управління"
публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та Кредит" на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 01 серпня 2014
року за позовом публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" в особі філії "Центральне
регіональне управління" публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" до ОСОБА_5, третя особа:
приватний нотаріус Білоцерківського
міського нотаріального округу у
Київській області ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ПАТ "Банк "Фінанси та
Кредит" в особі філії "Центральне
регіональне управління" ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_5, третя особа:
приватний нотаріус Білоцерківського
міського нотаріального округу у
Київській області ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Вимоги позову обґрунтовувало тим, що
18.09.2007 року між позивачем та ОСОБА_7 було
укладено кредитний договір, на
підставі якого ОСОБА_7 отримав кредит в
сумі 200 000 дол. США з оплатою по
процентній ставці 9,6 % річних на строк
до 16.09.2022 року.

13.05.2008 року та 21.08.2008 року між сторонами
укладено додаткові угоди до договору,
згідно яких змінено відсоткову ставку
до 11,5 % річних та графік погашення
заборгованості.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між банком та
ОСОБА_10 укладено договір поруки та між
банком і ОСОБА_7 укладено іпотечний
договір, предметом якого є житловий
будинок по АДРЕСА_1 з господарськими та
побутовими будівлями і спорудами та
земельна ділянка площею 0,1000 га, що
розташована по вищевказаній адресі,
цільове призначення - для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд.

Оскільки умови кредитного договору
позичальником не виконуються, позивач
просив суд звернути стягнення на
предмет іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів за початковою ціною 1
532 000 грн., в рахунок погашення
заборгованості позичальника за
кредитним договором в розмірі 10 770 585
грн.84 коп., а саме: 1 139 641,56 грн. - сума
строкової заборгованості за кредитом,
598 429,73 грн. - сума простроченої
заборгованості за кредитом, 1 040 157,92 грн.
- відсотки по кредиту, 97 207 грн. -
щомісячна комісія за користування
кредитом, 7 895 149,63 грн. - пеня за
несвоєчасне погашення кредиту,
відсотків, комісії; вирішити питання
щодо судових витрат.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 01 серпня 2014 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник АТ "Банк "Фінанси та Кредит"
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення скасувати, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог
в повному обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові,
суд першої інстанції виходив із того,
що іпотека у спірних правовідносинах
на час переходу права власності на
нерухоме майно до ОСОБА_5 була
припинена, нерухоме майно втратило
статус іпотечного майна, а скасування
вподальшому рішення суду не тягне за
собою автоматичного переходу
обов»язку за договором іпотеки до
ОСОБА_5, право власності на нерухоме
майно якого ніким не оспорюється, а
норми, що регулюють поворот виконання
рішення, (ст. 380 ЦПК України) не
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, оскільки вони
ґрунтуються на матеріалах справи та
вимогах закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
18.09.2007 року між ВАТ Банк «Фінанси та
Кредит» та ОСОБА_7 було укладено
кредитний договір № 18-07-Ип/40, згідно
якого позичальнику було надано кредит
у розмірі 200 000 дол.США з оплатою по
процентній ставці 9,6 % річних з кінцевим
терміном повернення коштів до 16.09.2022
року, а позичальник зобов'язувався
щомісяця в термін з 26 по останнє число
включно кожного місяця здійснювати
погашення позичкової заборгованості
за виданими кредитними ресурсами у
розмірі 3091,11 дол. США згідно Графіка
зниження розміру заборгованості
/а.с.11-18 т.1/.

Крім того, 18.09.2007 року між ВАТ Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_7 було
укладено іпотечний договір з метою
забезпечення повернення кредитних
ресурсів, виданих за кредитним
договором від 18.09.2007 року на суму 200000
дол. США строком до 16.09.2022 року, а також
сплати процентів та інших платежів,
передбачених кредитним договором.

Іпотекодавець передав в іпотеку
наступне нерухоме майно, а саме:
житловий будинок, що знаходиться по
АДРЕСА_1, загальною площею 278,2 кв.м,
житловою площею 110,2 кв.м, з
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами; земельну
ділянку площею 0,1000 га, що розташована
за вказаною адресою, кадастровий номер
:04:024:0003, цільове призначення якої -
для обслуговування житлового будинку
та господарських споруд, що вбачається
з копії договору іпотеки, посвідченого
приватним нотаріусом Білоцерківського
міського нотаріального округу
Київської області ОСОБА_6,
зареєстровано в реєстрі № 657 /а.с.107-111
т.1/.

Предмет іпотеки належав іпотекодавцю
на підставі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, видане
Білоцерківським управлінням
житлово-комунального господарства
22.08.2007 року, зареєстрованого в
Білоцерківському МБТІ та в реєстрі
права власності на нерухоме майно
згідно витягу № 15683111 від 22.08.2007 року;
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯД № 957927,
виданий Білоцерківською міською радою
03.07.2007 року та зареєстрований в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 11, що
стверджується копіями вказаних
правовстановлюючих документів та
копією технічного паспорта МБТІ на
житловий будинок по АДРЕСА_1 /а.с.36-47 т.1/.

В забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за кредитним договором
між банком та ОСОБА_10 18.09.2007 року
укладено договір поруки № 18-07-П/40, за
яким поручитель зобов'язується перед
кредитором відповідати в повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
боржником зобов'язань за кредитним
договором від 18.09.2007 року, у випадку
невиконання боржником зобов'язань за
кредитним договором, боржник та
поручитель відповідають як солідарні
боржники. /а.с. 23-25 т.1/.

13.05.2008 року між ВАТ Банк «Фінанси та
Кредит» і позичальником ОСОБА_7
укладено додаткову угоду № 1 до
кредитного договору, відповідно до
якої змінено процентну ставку за
користування кредитними ресурсами до
11,5 % річних, що слідує з копії цієї угоди
/а.с.19-21 т.1/.

21.08.2008 року між банком та позичальником
укладено додаткову угоду № 2 до
кредитного договору, відповідно до
якої змінено графік погашення
позичкової заборгованості та сплати
процентів - з 1 числа по 10 число включно
кожного місяця, що вбачається з копії
цієї додаткової угоди /а.с.22 т.1/.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 16.09.2010 року по справі № 2-1652/2010 за
позовом ОСОБА_7 до ПАТ Банк «Фінанси та
Кредит» в особі Філії «Центрального
регіонального управління» ПАТ Банк
«Фінанси та Кредит», 3-ї особи:
приватний нотаріус Білоцерківського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
ОСОБА_10 про визнання кредитного
договору, договору іпотеки та договору
поруки недійсними, за зустрічним
позовом ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» в
особі Філії «Центрального
регіонального управління» ПАТ Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_7, ОСОБА_10
про стягнення заборгованості,
первістний позов було задоволено
частково, визнано недійсним кредитний
договір від 18.09.2007 року № 18-07-Ип/40,
укладений між банком та ОСОБА_7; визнано
недійсним договір іпотеки від 18.09.2007
року, укладений між банком та ОСОБА_7;
розірвано договір поруки № 18-07-П/40 від
18.09.2007 року, укладений між банком і
ОСОБА_10; зобов'язано приватного
нотаріуса ОСОБА_6 виключити з реєстру
іпотек та заборон запис про іпотеку та
заборону відчуження нерухомого майна,
яке було передано в іпотеку за
договором іпотеки від 18.09.2007 року, а
саме: житловий будинок по АДРЕСА_1 та
земельну ділянку загальною площею 0,1000
га, що розташована за вказаною адресою.
Зустрічний позов задоволено частково,
стягнуто солідарно з ОСОБА_7 і ОСОБА_10
на користь банку заборгованість за
кредитним договором в сумі 1 612 748 грн.29
коп., що слідує з копії цього рішення
/а.с.48-58 т.1/.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 29.12.2010 року апеляційну
скаргу Філії «Центрального
регіонального управління» Публічного
акціонерного товариства Банк «Фінанси
та Кредит» визнано неподаною та
повернуто апелянту.

Отже, згідно приписів ст.223 ЦПК України
вказане вище рішення суду першої
інстанції набрало законної сили.

За ст.124 Конституції України судові
рішення ухвалюються судами іменем
України і є обов'язковими до виконання
на всій території України.

Згідно ст.14 ЦПК України судові рішення,
що набрали законної сили, обов'язкові
для всіх органів державної влади і
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій,
посадових чи службових осіб та
громадян і підлягають виконанню на
всій території України, а у випадках,
встановлених міжнародними договорами,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, - і за її
межами.

25 січня 2011 року приватним нотаріусом
ОСОБА_6 вилучено запис з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна та з Державного
реєстру іпотек про іпотеку та заборону
відчуження нерухомого майна, яке було
передано в іпотеку за договором
іпотеки від 18.09.2007 року, а саме: житловий
будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку
загальною площею 0,1000 га, що розташована
за вказаною адресою, що вбачається з
копій витягів про реєстрацію вилучення
запису /а.с.69-71 т.1/.

25 січня 2011 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5
було укладено договір купівлі-продажу
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1
загальною площею 278,2 кв.м, житловою
площею 110,2 кв.м, та договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,1000 га, яка розташована по
АДРЕСА_1, цільове призначення -для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, кадастровий
номер земельної ділянки :04:024:0003,
договори посвідчені приватним
нотаріусом Білоцерківського міського
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_9, зареєстровані в
реєстрі за № 230 та № 232, що
стверджується фотокопіями цих
договорів, наданих нотаріусом на запит
суду /а.с.239-240 т.1/.

Як слідує зі змісту договорів,
відсутність заборони /арешту/
відчуження об'єктів нерухомого майна
було підтверджено витягом з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна від 25.01.2011 року.

Згідно копії витягу про державну
реєстрацію прав Білоцерківського МБТІ
/а.с.3 т.2/, за ОСОБА_5 зареєстровано 28.01.2011
року право власності на житловий
будинок по АДРЕСА_1 на підставі
вказаного вище договору
купівлі-продажу.

Отже, ОСОБА_5 набув права власності на
вказане вище нерухоме майно у
передбаченому законом порядку,
законність набуття ним права власності
не оспорюється і представником
позивача.

Вподальшому, 20.07.2011 року ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ було задоволено касаційну скаргу
ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 29.12.2010 року та скасовано цю ухвалу,
справу передано до суду апеляційної
інстанції для вирішення питання про
прийняття апеляційної скарги, що
слідує з копії ухвали /а.с.60-62 т.1/.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 06.12.2011 року при розгляді
апеляційної скарги ПАТ Банк «Фінанси
та Кредит» на рішення Білоцерківського
міськрайонного суду від 16.09.2010 року по
справі № 2-1652/2010, на яке вказано вище,
апеляційну скаргу було задоволено,
рішення суду першої інстанції
скасовано та постановлено нове
рішення, згідно якого в позові ОСОБА_7
відмовлено в повному обсязі, зустрічні
позовні вимоги задоволено, стягнуто
солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на
користь банку 2228840 грн. 92 коп.
заборгованості за кредитним договором
та вирішено питання щодо судового
збору /а.с.63-68 т.1/.

03.02.2012 року на виконання рішення
апеляційного суду стягувачу було
видано виконавчі листи, які пред'явлено
на виконання до міського відділу ДВС
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції.

Позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі філії «Центральне регіональне
управління» ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» звертається до суду з позовом
про звернення стягнення на предмет
іпотеки посилаючись на те, що
позичальником порушено умови
кредитного договору щодо своєчасної
сплати коштів на погашення кредиту,
відсотків та інших платежів,
передбачених умовами договору, а тому
банк як іпотекодержатель набув прав
вимоги за вказаними кредитним та
іпотечним договором.

При цьому, звертаючись з такими
вимогами до відповідача ОСОБА_5,
представник позивача посилається на
те, що інституту іпотеки притаманний
принцип слідування, який закріплений в
ст.23 Закону України «Про іпотеку», при
переході права власності на предмет
іпотеки до іншої особи, право іпотеки
зберігає свою силу. Новий власник
нерухомого майна приймає на себе всі
права та обов'язки у тому ж обсязі і на
тих умовах, що існували до набуття ним
права власності на предмет іпотеки,
навіть якщо він є добросовісним
набувачем і не знав про наявність
іпотечного обтяження. Тому до нового
власника ОСОБА_5 переходять всі права і
обов'язки іпотекодавця за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки.

З такими доводами апелянта колегія
суддів повністю погодитися не може,
оскільки у даному випадку на момент
набуття ОСОБА_5 права власності на
житловий будинок по АДРЕСА_1 та
земельну ділянку біля будинку, договір
іпотеки від 18.09.2007 року, на підставі
якого вказане майно було передано в
іпотеку позивачу, був визнаний за
рішенням суду від 16.09.2010 року недійсним,
це рішення на той час набрало законної
сили і не було скасоване судами
апеляційної або касаційної інстанції.

Тобто, на час укладення договору
купівлі-продажу спірне майно не
перебувало під будь-яким обтяженням.

В ст. 17 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що іпотека припиняється,
зокрема, у разі визнання іпотечного
договору недійсним.

Отже, відмовляючи в задоволенні позову
суд першої інстанції правомірно
виходив з того, що іпотека у спірних
правовідносинах на час переходу права
власності на нерухоме майно до ОСОБА_5
припинилася, нерухоме майно втратило
статус іпотечного майна, а скасування
після цього рішення суду не тягне за
собою автоматичного переходу
обов»язку за договором іпотеки до
ОСОБА_5, право власності на нерухоме
майно якого ніким не оспорюється,
відповідно до ст. 23 Закону України «Про
іпотеку», оскільки ОСОБА_5 придбав не
іпотечне майно, як визначено в законі, а
майно вільне від будь-яких обтяжень.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Висновки суду першої інстанції
викладені в рішенні, відповідають
вимогам закону та обставинам справи.

Інших доводів, які б спростували
законність та обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга позивача не
містить.

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду ухвалено у
відповідності до норм ст. 308 ЦПК України
відповідає обставинам справи, з
додержанням вимог закону і не може бути
скасовано з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" в особі філії "Центральне
регіональне управління" публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 01 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання нею законної
сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Н.С.Воробйова

С.М.Верланов