СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/8511/14-ц

пр. № 2/759/3636/14

24 липня 2014 року Святошинський районний
суд м. Києва у складі головуючого судді
Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

16.05.2014 року представник ОСОБА_1
звернулася з позовом про зобов'язання
ОСОБА_2 демонтувати самочинно
встановлений паркан і ворота та
встановити їх відповідно до меж
земельних ділянок по АДРЕСА_2,
встановлених рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 17.06.2003 року,
зобов'язати перенести стовп
електромережі на АДРЕСА_2 за межі
земельних ділянок АДРЕСА_2. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що у квітня 2014
року відповідач самочинно змінила межі
земельної ділянки позивача по АДРЕСА_2,
демонтувала паркан з металевої сітки,
який був встановлений на підставі
рішення суду, поставила металевий
паркан, замурувала стовпчики і
встановила ворота. Самоправні дії
відповідача порушують право позивача
на користування земельною ділянкою та
підлягають захисту в судовому порядку.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явилася, про розгляд справи
повідомлена в установленому порядку,
причин неявки не повідомила.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд
вирішив ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши представників позивача та
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 08.10.1996 року державний
нотаріус КДНК видав ОСОБА_1 свідоцтво
про право на спадщину за законом, серії
ААА №771129, після смерті батька ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3. Спадкове майно
складається з 7/100 частин домоволодіння,
що знаходиться в АДРЕСА_2 і на
домоволодіння жилий будинок під
літерою "А", дерев'яний, жилою площею 30,7
кв. м., жилий будинок під літерою "Б",
шлаконабивний, жилою площею 32,7 кв. м., з
відповідними надвірними будівлями та
спорудами, сарай з погребом під літерою
"В", погріб під літерою "Е", вбиральня під
літерою "З", спорудження (а. с. 14 - копія
свідоцтва).

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 17.06.2003 року (справа №
2-144/2003) та ухвалою суду, залишені без
змін ухвалю апеляційного суду м. Києва
від 27.11.2003, визнано право власності за
ОСОБА_1 на будинок по АДРЕСА_2. Визначено
порядок користування земельною
ділянкою, закріпленою за вказаним
будинком, виділивши в конкретне
користування ОСОБА_1 1/3 її долі - 400 кв. м.,
з них - 315 кв. м. у фактичному
користуванні, 48 кв. м. вигородити з
участка (проїзду), що знаходиться в
користуванні ОСОБА_2 в наступних межах:
зі сторони вулиці на 3,06 м, вздовж
дворового проїзду - на 21,12 м, ліворуч на
крайній верхній кут сараю літера В - на
1,50 м., далі вздовж діючого паркану (між
сараєм "В" та гаражем "Д"). Нужник
встановлений від жилого будинку літера
"А" на відстані 6,10 м. замість
передбаченого санітарними нормами на
відстані не ближче 15 м. ОСОБА_2
зобов'язано розібрати. 37 кв. м.
земельної ділянки (27,0+10,0) розміром 10,80
м*3,45 м. вигородити з участку ОСОБА_2
згідно плану. Визнано частково
недійсним свідоцтво про право на
спадщину, видане ОСОБА_1 в частині
будинку під літерою "Б" з відповідними
надвірними будівлями та спорудами.
Визнано частково недійсним свідоцтво
про право власності на домоволодіння
по АДРЕСА_2 в м. Києві на ім'я ОСОБА_2 в
частині визначення долей (а. с. 5 -13 -
копія рішення, ухвали суду).

Відповідно до технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок АДРЕСА_2, виданого КМ БТІ та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, на земельній ділянці,
знаходяться будівлі та споруди
домовласника: основне, площею 60,2 кв. м.
та 53,2 кв. м., прибудова, площею 16,3 кв. м.
та 16,1 кв. м., сарай, площею 20,0 кв. м.,
погріб, площею 8 кв. м. та 10,7 кв. м., гараж
26,7 кв. м., оглядова яма, площею 3,2 кв. м. (а.
с. 15 - 19 - копія технічного паспорту).

Позивач стверджує, що відповідач
самочинно змінила межі земельної
ділянки, змістивши межу земельної
ділянки на 1,50 м. з боку вулиці до її
земельної ділянки і вздовж до краю
земельної ділянки на 21,20 м., зняла
металеві сітку, яка проходила на 1,5 м.
від гаражу "Д" та впритул замурувала
стовпчики і встановила ворота, чим
унеможливила підхід для
обслуговування стіни надвірної
будівлі "Д" та порушила права позивача
щодо користуванні земельною ділянкою.

На підтвердження зазначеного позивач
надала технічний звіт по встановленню
зовнішніх меж земельної ділянки, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_2
(обліковий код земельної ділянки
75:129:0063). В технічному звіті міститься
Акт від 20.07.2014 року встановлення
зовнішніх меж земельної ділянки №
75:129:0063 АДРЕСА_2, яким встановлено
розбіжності реального місцеположення
меж з даними АС ПК "Кадастр"
Департаменту земельних ресурсів КМДА.
Загальна площа в межах існуючих огорож
складає 306,08 кв. м. На доданих абрисі меж
земельної ділянки № 75:129:0063 і плані
земельної ділянки вбачається, що
реальний розмір земельної ділянки є
меншим від встановленого.

На підставі наведеного, встановленими
є обставини справи про те, що позивач є
власником будинку та користувачем
земельної ділянки по АДРЕСА_2, реальний
розмір якої станом на час розгляду
справи в межах існуючих огорож складає
306,08 кв. м., що є меншим від розміру
земельної ділянки, закріпленого за
позивачкою згідно рішення суду.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Частиною 1 статті 321 ЦК України
передбачено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами. Основними засадами
судочинства є обов'язковість рішень
суду (ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Стаття 391 ЦК України передбачає, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу
України та п. 7 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ" № 7 від 16.04.2004 року передбачено,
що власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється згідно з
частиною третьою статті 152 ЗК шляхом:
визнання прав; відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів захисту. Власник
земельної ділянки, права якого
порушено, може вимагати відшкодування
завданої цим моральної шкоди (ч. 3 ст. 386
ЦК) (п. 7 постанови Пленуму № 7 від 16.04.2004).

Судом встановлено порушення прав
ОСОБА_1 внаслідок здійснення
відповідачем самовільного захвату
частини земельної ділянки позивачки,
тому права останньої підлягають
захисту на підставі ст. 391 ЦК України та
ст. 152 ЗК України, а позовні вимоги
частковому задоволенню.

Позивач просить зобов'язати
відповідача демонтувати самочинно
встановлений паркан і ворота та
встановити їх відповідно до меж
земельних ділянок по АДРЕСА_2,
встановлених рішенням суду, та
зобов'язати перенести стовп
електромережі на АДРЕСА_2 за межі
земельних ділянок АДРЕСА_2. Проте, з
матеріалів справи вбачається, що
позивач за рішенням суду є власником
будинку і користувачем земельної
ділянки по АДРЕСА_2, щодо земельних
ділянок по АДРЕСА_2, в матеріалах справи
відсутні будь-які відомості.

За таких обставин суд вважає
необхідним зобов'язати ОСОБА_2
демонтувати самочинно встановлений
паркан і ворота та встановити їх
відповідно до меж земельних ділянок по
АДРЕСА_2, встановлених рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 17.06.2003 року по справі № 2-144/2003, а
також перенести стовп електромережі на
АДРЕСА_2 за межі земельної ділянки
позивача.

Керуючись ст. ст. 41, 129 Конституції
України, ст. ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст.
152 ЗК України, ст. ст. 14, 57-60, 169, 209, 212-215,
224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ІН:
НОМЕР_1) задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
АДРЕСА_2) демонтувати самочинно
встановлений паркан і ворота та
встановити їх відповідно до меж
земельних ділянок по АДРЕСА_2,
встановлених рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 17.06.2003 року
по справі № 2-144/2003.

Зобов'язати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
АДРЕСА_2) перенести стовп електромережі
на АДРЕСА_2 за межі земельної ділянки
позивача по АДРЕСА_2 в м. Києві.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги та може
бути оскаржене до апеляційного суду м.
Києва, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Повний текст рішення виготовлено 29.07.2014
року.

СУДДЯ
Т.О. ЗАЄЦЬ