Придніпровський районний суд
Справа № 711/2946/14-ц
Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

29 травня 2014 року Придніпровський
районний суд м. Черкаси в складі:

- головуючого - судді Клочко О.В.

- при секретарі - Туз Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Черкаської міської ради,
треті особи без самостійних вимог -
Перша Київська державна нотаріальна
контора, Управління Держземагенства у
Черкаському районі Черкаської області
про визнання права власності на
земельну ділянку в порядку спадкування
-

В С Т А
Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 за
довіреністю ОСОБА_2 звернулася до
Придніпровського районного суду міста
Черкаси з цивільним позовом до
виконавчого комітету Черкаської
міської ради, треті особи - Перша
Київська державна нотаріальна контора,
Управління Держземагенства у
Черкаському районі Черкаської області
про визнання права власності на
земельну ділянку в порядку спадкування
за законом.

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує
тим , що його батько позивача ОСОБА_3 04
грудня 2012 року отримав свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на ?
(одну другу) частину земельної ділянки
від площі 353 кв. м., що знаходиться в
АДРЕСА_1, кадастровий номер
-02-037-0044, про що вказано державним
нотаріусом Другої Черкаської
державної нотаріальної контори
Фіщуком С.О. в Державному акті на право
власності на земельну ділянку від
04.08.2005 року виданого на ім'я діда
позивача ОСОБА_5, після смерті якого
ОСОБА_3 успадкував вказану вище частину
земельної ділянки.

Відповідно до статті 125 Земельного
кодексу України право власності на
земельну ділянку виникає з моменту
державної реєстрації цих прав.

Згідно з статтею 79-1 Земельного кодексу
України державна реєстрація речових
прав на земельні ділянки здійснюється
після державної реєстрації земельних
ділянок у Державному Земельному
кадастрі.

Проте, ОСОБА_3 не встиг зареєструвати
своє право власності на вказану
частину земельної ділянки в Управлінні
Держземагенства у Черкаському районі
Черкаської області та відповідно у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно на підставі отриманого
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 04.12.2012 року, так як він
помер 08.12.2012 року, про що у книзі
реєстрації смертей 10.12.2012 року було
зроблено відповідний актовий запис №
3018, що підтверджується свідоцтвом про
смерть серія НОМЕР_1, яке видане
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану по м. Черкаси
Черкаського міського управління
юстиції від 10.12.2012 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина. Заповіт померлий не залишив.

Він, як спадкоємець за законом першої
черги, звернувся до Першої Київської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, але у
видачі свідоцтва про право власності
на спадщину за законом на ? частину
земельної ділянки від площі 353 кв. м.,
розташованої по АДРЕСА_1, з цільовим
призначенням: для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд йому
було відмовлено в зв'язку з тим, що
відсутня державна реєстрація права
власності на вказану частину земельної
ділянки за спадкодавцем ОСОБА_3

З цього приводу державним нотаріусом
Ковток А.І. йому видана постанова про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 17.01.2014 року з посиланням як на
підставу у відмові на статтю 182
Цивільного кодексу України, яка
передбачає, що право власності та інші
речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягає
державній реєстрації, та на статтю 331
Цивільного Кодексу України, яка
передбачає, що право власності на
нерухоме майно відповідно до Закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Як спадкоємець, він отримав свідоцтво
про право на спадщину за законом на ?
частини житлового будинку, який
належав також спадкодавцю ОСОБА_3, та
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
тобто, на вищезазначеній частині
земельної ділянки.

Просив суд визнати за ним , як
спадкоємцем за законом після померлого
ОСОБА_3, право власності на 12 частини
земельної ділянки від площі 353 кв.м
кадастровий №-02-037-0044,
розташованої за адресою АДРЕСА_1 з
цільовим призначенням використанням
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд в порядку спадкування за
законом.

Представник позивача ОСОБА_1 за
довіреністю ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, надавши заяву про те, що
позовні вимоги підтримує повністю,
справу просила суд розглядати у її
відсутність.

Представник відповідача - виконкому
Черкаської міської ради Житнікова Т.А.
в судове засідання не з'явилася
надавши клопотання від 29.05.2014 року про
можливість розгляду справи у їхню
відсутність.

До суду, 29.05.2014 року, надійшло
клопотання Управління
Держземагентства у Черкаському районі
Черкаської області про розгляд справи
без їх участі.

Заявою від 22.05.2014 року заступник
завідувача Першої Київської державної
нотаріальної контори Кузьмич В.М.
просив суд розглянути справу без їх
участі та прийняти рішення згідно
діючого законодавства України.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги
позивача підлягають до задоволення в
повному обсязі, виходячи з наступних
підстав.

Встановлено, що батько позивача ОСОБА_1
- ОСОБА_3 04 грудня 2012 року отримав
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на ? (одну другу) частину
земельної ділянки від площі 353 кв. м., що
знаходиться в АДРЕСА_1, кадастровий
номер -02-037-0044, про що вказано
державним нотаріусом Другої
Черкаської державної нотаріальної
контори Фіщуком С.О. в Державному акті
на право власності на земельну ділянку
від 04.08.2005 року, виданого на ім'я діда
позивача ОСОБА_5, після смерті якого
ОСОБА_3 успадкував вказану вище частину
земельної ділянки.

Відповідно до статті 125 Земельного
кодексу України право власності на
земельну ділянку виникає з моменту
державної реєстрації цих прав.

Формування земельної ділянки як
об'єкта цивільних прав визначено
статтею 79-1 ЦК України.

Згідно зі статтею 79-1 Земельного
кодексу України державна реєстрація
речових прав на земельні ділянки
здійснюється після державної
реєстрації земельних ділянок у
Державному Земельному кадастрі.

Встановлено, що ОСОБА_3 не встиг
зареєструвати своє право власності на
вказану частину земельної ділянки в
Управлінні Держземагенства у
Черкаському районі Черкаської області
та відповідно у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно на
підставі отриманого свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від
04.12.2012 року, так як він помер 08.12.2012 року,
про що у книзі реєстрації смертей 10.12.2012
року зроблено відповідний актовий
запис № 3018, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1, яке
видане відділом державної реєстрації
актів цивільного стану по м. Черкаси
Черкаського міського управління
юстиції від 10.12.2012 року.

Оскільки після смерті ОСОБА_3
відкрилася спадщина, а заповіт
померлий не залишив, то позивач, ОСОБА_1,
як спадкоємець за законом першої черги
звернувся до Першої Київської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини.

У видачі свідоцтва про право власності
на спадщину за законом на ? частину
земельної ділянки від площі 353 кв. м.,
розташованої по АДРЕСА_1 з цільовим
призначенням: для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
позивачу було відмовлено в зв'язку з
тим, що відсутня державна реєстрація
права власності на вказану частину
земельної ділянки за спадкодавцем
ОСОБА_3

З цього приводу державним нотаріусом
Ковток А.І. позивачу ОСОБА_1 видана
постанова про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 17.01.2014 року з
посиланням як на підставу у відмові на
статтю 182 Цивільного Кодексу України,
яка передбачає, що право власності та
інші речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягає
державній реєстрації, та на статтю 331
Цивільного Кодексу України, яка
передбачає, що право власності на
нерухоме майно відповідно до Закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Позивач, як спадкоємець, отримав
свідоцтво про право на спадщину за
законом на ? частини житлового будинку,
який належав також спадкодавцю ОСОБА_3,
та розташований за адресою: АДРЕСА_1,
тобто, на вищезазначеній частині
земельної ділянки.

Відповідно до статті 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до
складу спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1225 ЦК України вказує, що право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Нормативна грошова оцінка (оціночна
вартість) ? частини земельної ділянки
від площі 353 кв. м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про
право на спадщину за законом від 04.12.2012
становить 66449,00 грн.

А тому , враховуючи вищенаведене , суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
обґрунтовані, підтверджені
документально та підлягають до
задоволення з вищевикладених підстав.

На підставі наведеного , ст..ст.11,60, 213-215,
88 ЦПК України ,керуючись ст. ст.
182,321,331,1216,1218,1225,1261 ЦК України, ст. ст. 79-1
,125 ЗК України, суд -

В И Р І Ш И
В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем за
законом після померлого ОСОБА_3, право
власності на 12 частини земельної
ділянки від площі 353 кв.м кадастровий
№-02-037-0044, розташованої за адресою
АДРЕСА_1 з цільовим призначенням
використанням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд в
порядку спадкування за законом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у розгляді справи , але не були
присутні при проголошенні судового
рішення , можуть подати апеляційну
скаргу на протязі десяти днів з дня
отримання копії рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ
КЛОЧКО О.В.