Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21.10.2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого-судді -Бенца К.К.,

при секретарі - Струтинська Н.Ю.

за участі позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні житлом, шляхом визнання
особи такою, що втратила права
користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Ужгородського міськрайонного суду з
позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні житлом, шляхом
визнання особи такою, що втратила права
користування житловим приміщенням у
квартирі АДРЕСА_1. Мотивуючи свої
позовні вимоги тим, що він є
квартиронаймачем житлової квартири
АДРЕСА_1, на підставі договору найму
квартири. З серпня 2011 року його донька,
відповідач по справі не проживає у
АДРЕСА_1, жодної участі в утриманні
квартири не приймає, однак є
зареєстрованою. Реєстрація
відповідача у квартирі чинить йому
перешкоди у приватизації даної
квартири. З посиланням на викладене, а
також на те, що відповідач ОСОБА_2 в
даній квартирі не проживає з серпня 2001
року без поважних причин, але
залишається зареєстрованою за
вказаною адресою, що змушує його нести
додаткові витрати по оплаті житлово -
комунальних послуг, а також з
посиланням на норми ст. ст. 71,72 ЖК
України просить суд винести рішення
яким усунути перешкоди в користуванні
квартирою АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_2
такою, що втратила право на
користування даним житлом.

Позивач в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав, просив
задовольнити з підстав та мотивів
викладених у позові. Пояснив суду, що
відповідач ОСОБА_2 є його донькою , яка
з серпня 2010 року без поважних причин не
проживає в АДРЕСА_1. Місце проживання
її йому не відомо. Крім того він має
намір зареєструвати у квартирі свою
онуку.

Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання повторно не з'явилася, про
час та місце розгляду справи була
повідомлена у встановленому законом
порядку, про причини неявки суд не
повідомляла, клопотань про відкладення
розгляду справи, а також заяв про
розгляд справи за її відсутності до
суду не надходило.

В матеріалах справи міститься
оголошення з газети «Обласної ради і
обласної державної адміністрації» від
11.10.2014 року за №112-113 (4283-4284) про те, що
ОСОБА_2 викликається в якості
відповідача в судове засідання по
даній справі на 13 год. 30 хв. 21 жовтня 2014
року. Тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК
України ухвалив провести заочний
розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
враховуючи принципи рівності сторін,
суд дійшов до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що
квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 є
ОСОБА_1 на підставі типового договору
найму житла в будинках державного і
комунального житлового фонду за № 1992,
який укладений 21.08.20104 року між ТОВ
«Житло-Сервіс» та ОСОБА_1 /а.с.6/.

Згідно довідки ТОВ «Житло-Сервіс» від
21.08.2014 року за № 1377 у квартирі АДРЕСА_1
зареєстрована відповідач - ОСОБА_2 /а.с.7/

Як встановлено судом, відповідач -
ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1, не проживає
з 10.08.2011 року , що стверджується даними
актів перевірки паспортного режиму
від 05.09.2011 року та від 20.02.2012 року
затверджені директором ТОВ
«Житло-Сервіс» /а.с.8, 9/

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносин, що виникають у
державі .

Правовідносини, що склалися між
сторонами регулюються Конституцією
України, Житловим кодексом УРСР,
Цивільним кодексом України, Законом
України „Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні", та іншими
нормативно-правовими актами України з
житлових питань.

Конституція України у ст.47 проголошує,
що кожен має право на житло. Держава
гарантує не тільки свободу його
придбання, але й можливість
стабільного користування житлом, його
недоторканість, а також недопущення
примусового позбавлення житла, не
інакше, як на підставі закону і за
рішенням суду.

Оскільки квартира АДРЕСА_1, належить до
комунального житлового фонду, на
спірні правовідносини поширюються
положення ст. cт. 71,72 ЖК України.

Реалізація встановлених
конституційних гарантій, поряд з
іншими, відображається в збереженні
житла в державному та комунальну
житлову фонді за тимчасово відсутніми
громадянами протягом шести місяців (ст.
71 ЖК УРСР)

Не проживання у жилому приміщенні
понад встановлений строк без поважних
причин, дають підстави для визнання цих
осіб в судовому порядку такими, що
втратили права користування ним (ст. 72
ЖК УРСР)

Статтею 71 ЖК УРСР передбачена
можливість збереження жилого
приміщення за відсутніми наймачами або
членами їх сімей протягом шести
місяців або протягом більш тривалого
часу при наявності конкретних
обставин, перелічених також в ст. 71
цього ж кодексу. Якщо наймач або члени
його сім'ї були відсутні з поважних
причин понад шість місяців, цей строк
за заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

З урахуванням всіх обставин справи, а
також те, що відповідно до вимог ст. 60
ЦПК України - кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, користуючись рівними
правами, на засадах змагальності
згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи
із принципів розумності та
справедливості, суд приходить до
висновку, що позовна вимога про
визнання ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, є
обґрунтованою і підлягає до
задоволення, оскільки позивач в
судовому засіданні належними і
допустимими доказами довів ті
обставини на які посилався, як на
підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.41 Конституції України, та
ст.ст. 71,72 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169,
209, 212-215, 224-226 ЦПК України , суд,-

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні
житлом, шляхом визнання особи такою, що
втратила права користування житловим
приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплаченого ним суму судового збору в
розмірі 243,60 грн.(двісті сорок три
гривні шістдесят копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К. Бенца