РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/1148/13-ц

Провадження № 2/700/207/14

04 серпня 2014 року Лисянський районний
суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Бесараб
Н.В.

за участю секретаря
Мельніченко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Лисянка справу за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Приват
Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приват Банк»
звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
пояснив, 28.02.2006 року між банком та
ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір, відповідно до якого ОСОБА_1
отримав кредит в розмірі 5000.00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 48.00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Відповідач
підтвердив свою згоду на отримання
кредиту, підписавши заяву та
приєднавшись до умов та правил надання
банківських послуг, що складає між ним
та Банком договір. Відповідно до п.9.12
Умов та правил надання банківських
послуг договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично лонгується на такий же
термін.

Відповідач зобов'язувався погасити
кредит, сплатити за його користування
відсотки в сумі, строки та на умовах, що
передбачені договором. Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приват Банк» свої зобов'язання
за договором виконав, однак ОСОБА_1 свої
зобов'язання належним чином не виконує,
суму боргу не погасив, плату за
користування кредитом перестав
сплачувати з 2007 року, в результаті чого
має прострочену заборгованість за
кредитом та відсотками станом на 09.09.2013
року становить 30457 грн. 55 коп. та
складається з: заборгованість за
кредитом -3926 грн.32 коп.; заборгованість
по процентам за користування кредитом
-24604 грн. 68 коп.; штраф (фіксована
частина)- 500 грн.; штраф (процентна
складова) -1426 грн.55 коп.

Враховуючи вищевикладене, просить
стягнути з відповідача заборгованість
у зазначеному розмірі та судові
витрати.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечила та пояснила, що
відповідач кредит в банку не брав,
договору на відкриття рахунку не
підписував, свій екземпляр під підпис
не отримував, картку не отримував і
гроші не знімав. Водночас, заявила
клопотання про застосування строків
позовної давності, посилаючись на те,
що остання банківська операція за
договором позики вчинена в 2007 році,
банк знав про те, що з цього часу
порушуються його права, однак
звернувся до суду тільки в 2013 році.

Вислухавши представників позивача та
відповідача, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що у задоволенні
позову необхідно відмовити.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує
зокрема: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовуються вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
випливають зі встановлених обставин;
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги,
послався на те, що згідно з кредитними
договорами б/н від 28.02.2006 року,
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приват Банк» надав
кредит ОСОБА_1 у розмірі 5000 грн.00 коп. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 48.00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

При укладенні кредитного договору
сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК
України. Згідно з цією статтею
договором приєднання є договір, умови
якого встановлені однією з сторін у
формулярах або інших стандартних
формах. Який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Встановлено, що термін дії картки,
виданої на підставі кредитного
договору №б/н від 28.02.2006 року, визначено
2 роки, таким чином строк дії картки
закінчився 26.02.2008 р.

Судом встановлено, що відповідач з
березня 2007 року перестав сплачувати
кошти на зазначену картку, в зв'язку з
чим у нього почала накопичуватись
заборгованість, яка, згідно з
розрахунків позивача, станом на 09.09.2013
року становить 30457 грн. 55 коп. і
складається з: заборгованості за
кредитом -3926 грн.32 коп.; заборгованості
по процентам за користування кредитом
-24604 грн. 68 коп.; штрафу (фіксована
частина)- 500 грн.; штрафу (процентна
складова) -1426 грн.55 коп.

При цьому в судовому засіданні було
встановлено, що відповідно до виписки
остання банківська операція по
договору кредиту була здійснена у
лютому 2007 року та з цього часу
позичальник припинив погашення
кредиту і сплату відсотків за
користування ним.

Зазначені обставини свідчать про те, що
право позивача на належне виконання
зобов'язань почало порушуватись з
березня 2007 року про що банку не могло
не бути відомо. Тобто, з моменту
порушення прав позивача до дня
звернення до суду із зазначеним
позовом пройшло більше шести років.

Посилання представника позивача на те,
що карткові рахунки відкриті на
невизначений строк та при закінченні
терміну дії картки, банк подовжував
строк дії картки на той же термін не
заслуговують на увагу, оскільки
відповідно до п. 9.1 «Умов та правил
надання банківських послуг» утримувач
картки поручає банку зупинити або
припинити дію картки, або відмовити у
її продовженні, заміні чи видачі нової
картки, якщо утримувач картки допустив
більше одного разу прострочку
погашення мінімального обов'язкового
платежу.

Крім того, п. 9.6 «Умов та правил надання
банківських послуг» передбачає, що при
ненадходженні грошових коштів
протягом 3 місяців з моменту закінчення
терміну дії картки банк стягує комісію
за обслуговування карткового рахунку,
якщо залишок менше комісії, то розмір
комісії встановлюється в розмірі
залишкових коштів на картці. При
нульовому залишку коштів по
неактивному рахунку останній
закривається.

Відповідно до п. 3.1.3 «Правил
користування платіжною карткою» при
закінченні терміну дії відповідної
картки подовжується на новий термін,
якщо раніше не надійшла заява про
закриття розрахунку, а також при умові
наявності грошових коштів на рахунку
та при виконанні інших умов
продовження, передбачених договором.

Таким чином, вбачається, що відповідач
порушив умови договору, не сплачував
платежі, а банк в свою чергу не виконав
умови договору, якими передбачено, що в
разі якщо утримувач картки більше
одного разу допустив прострочку
погашення мінімального обов'язкового
платежу, то утримувач картки поручає
банку зупинити або припинити дію
картки, відмовити в її подовженні,
заміні або видачі.

Поряд з цим, судом встановлено, у
відповідності до п. 3.1.3 Умов та правил
надання банківських послуг
передбачає продовження Банком строку
дії картки у разі наявності двох умов:
якщо до початку місяця закінчення
строку її дії не надійшла письмова
заява Держателя про закриття
картрахунку та при умові наявності
грошових коштів на картрахунку для
оплати послуг по виконанню
розрахункових операцій по даному
рахунку.

Судом встановлено, що на рахунку
ОСОБА_1 грошових коштів немає, а
представник позивача в судовому
засіданні не навів доказів, що по
закінченню строку дії картки йому
видавалася нова картка.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна
давність це строк, у межах якого особа
може звернутись до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалась або
могла довідатись про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Проводячи нарахування по картковому
кредиту банк фіксував наявність
порушення зобов'язань, про що свідчить
розрахунок заборгованості.

Відповідно до ч. 4 ст.267 ЦК України,
передбачено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Враховуючи викладене, суд вважає, що на
час звернення позивача до суду за
захистом своїх прав загальний строк
позовної давності для звернення до
суду сплинув, доказів поважності його
пропуску стороною позивача не надано,
заяву про визнання поважним пропуску
строку до суду не надійшли, а тому суд
приходить до висновку, що позов
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.11, 256, 257, 258, 526, 527
Цивільного кодексу України,
ст.ст.10,15,60,61,88 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Черкаської області через Лисянський
районний суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Головуючий суддя -
Н. В.
Бесараб