АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
Антоненко Н.О.,

суддів
Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.
при секретарі
Слащуку А.С.

за участю представника
відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3, який на підставі
довіреності діє в інтересах ОСОБА_4, на
ухвалу Голосіївського районного суду
м. Києва від 12 червня 2014 року про
відмову у задоволенні заяви про
забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
третя особа Публічне акціонерне
товариство «ВТБ Банк» про визнання
права спільної сумісної власності.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення особи, яка бере участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 12 червня 2014 року у
задоволені заяви ОСОБА_3, який на
підставі довіреності діє в інтересах
ОСОБА_4, про забезпечення позову ОСОБА_4
до ОСОБА_5 про визнання права спільної
сумісної власності відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив
з того, що посилання позивача на
необхідність захисту її прав не
містять належного обґрунтування
необхідності застосування обраного
позивачем виду забезпечення позову.

В апеляційній скарзі представник
заявника ОСОБА_3 просить скасувати
ухвалу Голосіївського районного суду
м. Києва від 12.06.2014 та постановити нову,
якою задовольнити заяву ОСОБА_4 про
забезпечення позову.Посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду
представник відповідача підтримала
доводи апеляційної скарги та просила
скасувати ухвалу суду першої
інстанції. Інші сторони у судове
засідання апеляційного суду не
з'явилися, про дату та час розгляду
справи повідомлені належним чином (а.с.
154 - 155, 159), заяв та клопотань про
відкладення розгляду справи не подали,
що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваної ухвали в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржувана ухвала - залишенню без
змін з огляду на таке.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити передбачені ЦПК України
заходи забезпечення позову. Перелік
видів забезпечення позову
передбачений ст. 152 ЦПК України.

Забезпечення позову - це вжиття заходів
цивільного процесуального характеру,
направлених на припинення дій, які
можуть утруднити чи зробити неможливим
виконання майбутнього рішення суду. Їх
вжиття гарантує реалізацію позовних
вимог у разі їх задоволення і саме по
собі не може порушувати права
відповідача, оскільки носить
тимчасовий характер.

Крім того, відповідно до п. 4 Постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
практику застосування судами
цивільного законодавства при розгляді
заяв про забезпечення позову» № 9 від
22.12.2006 суд, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, а також
відповідність виду забезпечення
позову позовним вимогам та вимогам
закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач у забезпечення позову просив
заборонити ВДВС вчиняти дії з
виконання виконавчого напису
нотаріуса, тобто у судовому порядку
створити перешкоди у здійсненні
виконавчого провадження, що суперечать
змісту ст. 151 ЦПК України та Закону
України «Про виконавче провадження»,
яким передбачені підстави зупинення
виконавчого провадження за певних
обставин

Виходячи з наведеного, правильним є
висновок суду першої інстанції про те,
що вид забезпечення позову, про
застосування якого просив суд
представник позивача ОСОБА_3, не
відповідає видам забезпечення позову,
передбаченим ст. 152 ЦПК України, та не
ґрунтуються на нормах матеріального і
процесуального права.

За таких обставин оскаржувана ухвала
Голосіївського районного суду м. Києва
від 12 червня 2014 року по даній справі
постановлена у відповідності до норм
та процесуального закону, а тому
передбачених ст. 312 ЦПК України підстав
для її скасування у суду немає.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 312, 313, 315 ЦПК України,
колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який на
підставі довіреності діє в інтересах
ОСОБА_4, відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду
м. Києва від 12 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно і оскарженню не
підлягає.

Суддя-доповідач    Н.О. Антоненко

Судді
А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна