Ухвала

іменем україни

04 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,
Парінової І.К., Савченко В.О.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення кредитної
заборгованості за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» на заочне рішення
Березнегуват-ського районного суду
Миколаївської області від 18 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 20 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ
«Дельта Банк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
кредитної заборгованості, посилаючись
на неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором про
надання кредиту у вигляді відкриття
відновлювальної кредитної лінії з
лімітом у 3 000 грн, унаслідок чого
утворилася кредитна заборгованість у
розмірі 2 654 грн 50 коп., яку
й просило стягнути з відповідача, а
також понесені судові витрати.

Заочним рішенням Березнегуватського
районного суду Миколаївської області
від 18 грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 20 лютого 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк»
просить ухвалені у справі судові
рішення скасувати і передати справу на
новий розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи свої вимоги неправильним
застосуванням судами норм
матеріального права і порушенням норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Однак, зазначеним вимогам закону
рішення судів не відповідають.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що позивачем пропущено
встановлений законом строк позовної
давності на звернення до суду із
указаним позовом.

Проте, погодитися з такими висновками
судів не можна.

Судом установлено, що 14 серпня 2007 року
між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1
укладено договір №005-14094-140807, згідно
якого відповідачу надано кредит шляхом
відкриття відновлювальної кредитної
лінії в національній валюті - 3 000 грн,
відкрито картковий рахунок НОМЕР_1 та
здійснювалося кредитування рахунку в
межах кредитного ліміту та
обслуговування на умовах, викладених у
тарифному пакеті «Visa Класичний».

За вказаним тарифним пакетом, який є
додатком №1 до договору кредиту та
узгоджений із відповідачем,
встановлена процентна ставка за
користування кредитом у розмірі 29,90%
річних, плата за обслуговування
кредитного залишку - 2, 99% від суми
використаних кредитних коштів, розмір
обов'язкового щомісячного погашення
тіла кредиту - 7% від суми фактичної
заборгованості та розмір обов'язкового
мінімального щомісячного платежу і
його складові.

Пунктом 4.2 договору встановлено строк
дії договору - до повного виконання
сторонами зобов'язань, а п.п. 2.4, 2.7
визначено умови щомісячного погашення
кредиту.

Умови договору відповідачем належним
чином не виконувалися, унаслідок чого
виникла заборгованість, яка станом на 22
жовтня 2013 року склала 2 654 грн 51 коп.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

У зв'язку з неналежним виконанням умов
кредитного договору у відповідача
утворилась заборгованість у розмірі 2
412 грн 50 коп.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст.
267 ЦК України). Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Пунктом 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч. 11 ст. 11
зазначеного Закону стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
що встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони споживчого кредиту
(правова позиція висловлена в
постанові Верховного Суду України від
20 листопада 2013 року №6-126цс13),
яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів.

Разом з тим, при вирішенні спору в
судовому порядку застосуванню
підлягає ст. 267 ЦК України, якою
встановлено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Заява про застосування наслідків
пропуску позивачем строків позовної
давності ОСОБА_1 подана не була.

Таким чином, висновок судів про відмову
у задоволенні позову у зв'язку із
застосуванням позовної давності
незалежно від заяви сторони у спорі
щодо вимог про повернення споживчого
кредиту є передчасним.

Оскільки суди на вищевикладені
обставини уваги не звернули, у
порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України
не врахували норми матеріального та
процесуального права, які регулюють
спірні правовідносини, не встановили
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, згідно ч.
2 ст. 338 ЦПК України ухвалені по справі
рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити.

Заочне рішення Березнегуватського
районного суду Миколаївської області
від 18 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Миколаївської
області від 20 лютого 2014 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

В.П.Гончар

І.К. Парінова

В.О. Савченко