У Х В А Л А

Іменем України

12 листопада 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової
палати в цивільних справах

апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої -
Боднар О.В.

суддів -
Джуги С.Д., Готри Т.Ю.

при
секретарі - Чейпеш С.І.

з участю - представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
відділу управління майном Тячівської
районної ради на рішення Тячівського
районного суду від 16 червня 2014 року
справу за позовом прокурора
Тячівського району в інтересах держави
в особі Регіонального відділення Фонду
державного майна України в
Закарпатській області до
Солотвинської селищної ради, ОСОБА_3,
треті особи: відділ управління майном
Тячівської районної ради, приватний
нотаріус ОСОБА_4, про скасування
рішення селищної ради та визнання
договору купівлі-продажу недійсним, -

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року прокурор
Тячівського району в інтересах держави
в особі Регіонального відділення ФДМ
України в Закарпатській області
звернувся до суду з позовом до
Солотвинської селищної ради, ОСОБА_3,
треті особи: відділ управління майном
Тячівської районної ради, приватний
нотаріус ОСОБА_4, в якому просив:

- визнати недійсними та скасувати
рішення Солотвинської селищної ради
від 18 червня 2009 року № 504 у частині
затвердження переліку об'єктів
власності територіальної громади на
приватизацію шляхом продажу на
конкурсній основі будівлі «Ангар», що
знаходиться в АДРЕСА_1;

- визнати недійсним договір
купівлі-продажу нежитлової будівлі
«Ангар» № 79, укладений між відділом
управління майном Тячівського району
та ОСОБА_3 та скасувати його державну
реєстрацію;

- повернути будівлю «Ангар» у власність
ДП «Солотвинський солерудник».

Позовні вимоги обґрунтовував тим,
що належна на праві власності ДП
«Солотвинський солерудник» будівля
«Ангар», що знаходиться по АДРЕСА_1 на
початку 2008 року була включена
заступником голови Солотвинської
селищної ради Кочергою Я.Я. до переліку
майна, що перебувало у власності
територіальної громади смт. Солотвино.
Вказаний перелік був затверджений
рішенням Солотвинської селищної ради
№ 319 від 22 січня 2008 року та приєднаний
до нього в якості додатку.

18 червня 2009 року Солотвинська селищна
рада прийняла рішення про затвердження
переліку об'єктів власності
територіальної громади на
приватизацію шляхом продажу на
конкурсній основі, до якого увійшла і
будівля «Ангар». На підставі
проведеного конкурсу з продажу об'єкта
комунальної власності вказану будівлю
01 квітня 2010 року було продано відділом
управління майном Тячівської районної
ради громадянину ОСОБА_3

Вважав, що Солотвинською селищною
радою було порушено вимоги ч.1 ст.4
Закону України «Про передачу об'єктів
права державної та комунальної
власності». Крім того, зазначає, що
відповідно до ст.387 ЦК України, власник,
яким є ДП «Солотвинський солерудник»,
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Рішенням Тячівського районного суду
від 16 червня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі третя особа -
відділ управління майном Тячівської
районної ради просить скасувати
рішення Тячівського районного суду від
16 червня 2014 року та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Зазначає, що ухвалюючи рішення
про відмову в задоволенні позову суд
першої інстанції не взяв до уваги те, що
постановою Тячівського районного суду
від 30 січня 2013 року було встановлено, що
Солотвинська селищна рада незаконно,
без правових підстав заволоділа
будівлею «Ангар», яку в подальшому
відчужила відповідачу ОСОБА_3 Крім
того, якщо Солотвинській селищній раді
не було відомо про власника майна, то
набуття нею права власності на будівлю
«Ангар» повинно було відбуватись
відповідно до вимог ст.335 ЦК України про
набуття права власності на безхазяйну
річ. Проте Солотвинська селищна рада
під час розгляду справи судом першої
інстанції не надала жодного доказу на
підтвердження дотримання
передбаченого порядку.

Розглянувши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи,
апеляційний суд визнав, що скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що об'єктом спору є
побудована в 1926 році, нежитлова будівля
«Ангар» загальною площею 1 097,00 кв.м,
розташована по АДРЕСА_1, на земельній
ділянці загальною площею 0,1948 га (далі -
будівля «Ангар»).

Вказана будівля станом на 25 лютого 2005
року не була зареєстрована в
Тячівському районному державному
підприємстві технічної
інвентаризації, про що було
повідомлено останнім на запит
завідуючого відділом управління
майном району Тячівської районної ради
Габорець Г.В. в листі № 59 від 25 лютого 2005
року (а.с. 81).

Рішенням Солотвинської селищної ради
від 22 січня 2008 року № 319 був
затверджений перелік об'єктів
комунальної власності територіальної
громади смт. Солотвино, складений
заступником голови Солотвинської
селищної ради Кочергою Я.Я., до якого,
зокрема, увійшла і будівля «Ангар» та
вирішено виготовити правоустановчі
документи та оформити право власності
на всі об'єкти комунальної власності
територіальної громади селища
Солотвино (а.с. 151-152).

Рішенням Солотвинської селищної ради
Тячівського району від 18 червня 2009 року
№ 504, яке є предметом спору, був
затверджений перелік об'єктів
власності територіальної громади на
приватизацію шляхом продажу на
конкурсній основі, до якого зокрема,
увійшла і будівля «Ангар». Функції
продажу об'єкту було делеговано
відділу управління майном району (а.с.
4).

Рішенням Солотвинської селищної ради
від 15 жовтня 2009 року № 93 було вирішено
оформити право власності на будівлю
«Ангар» за територіальною громадою
селища Солотвино в особі Солотвинської
селищної ради та доручено Тячівському
підприємству технічної інвентаризації
провести реєстрацію права власності
(а.с. 149).

На підставі зазначеного рішення від 15
жовтня 2009 року вперше право власності
на будівлю «Ангар» було зареєстровано
за територіальною громадою селища
Солотвино в особі Солотвинської
селищної ради та отримано свідоцтво
про право власності № 162 (САС № 876010) від
22 грудня 2009 року, що підтверджується
також листом № 07/14 від 27 січня 2014 року
Тячівського районного підприємства
технічної інвентаризації (а.с. 81, 154).

Відповідно до договору купівлі-продажу
нежитлової будівлі «Ангар», що
підлягає приватизації шляхом продажу
за конкурсом в смт.Солотвино, АДРЕСА_1
від 01 квітня 2010 року № 79 та додаткової
угоди до нього від 08 квітня 2010 року,
відділ управління майном району
Тячівської районної ради зобов'язався
передати у власність ОСОБА_3 нежитлову
будівлю «Ангар» загальною площею 1 097,00
кв.м (а.с. 9-14).

На підставі вказаного договору 31
травня 2010 року Тячівським районним
підприємством технічної
інвентаризації було зареєстровано
право власності на будівлю «Ангар» за
ОСОБА_3, реєстраційний номер 29271333 (а.с.
159).

На усне звернення прокуратури
Тячівського району комісія з
ліквідації ДП «Солотвинський
солерудник» листом від 05 листопада 2013
року повідомила, що станом на 30 червня
2011 року на підприємстві за адресою
АДРЕСА_1 обліковувався «Склад ангари»
на 103 рахунку «Будинки та споруди» (а.с.
51).

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції правильно виходив з
того, що територіальна громада селища
Солотвино в особі Солотвинської
селищної ради стала власником будівлі
«Ангар» на підставі рішення
виконавчого комітету Солотвинської
селищної ради від 15 жовтня 2009 року № 93
та виданого на підставі цього рішення
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 22 грудня 2009 року, які
позивачем при розгляді даної справи не
оспорюються.

Перебування будівлі «Ангар» на балансі
ДП «Солотвинський солерудник» не
свідчить про перебування вказаної
будівлі у власності підприємства,
оскільки, відповідно до правової
позиції, висловленої Верховним судом
України у постанові від 12 червня 2007
року по справі № 3-1584к07, перебування
майна, у тому числі приміщень, споруд,
будинків на балансі підприємства
(організації) ще не є безспірною
ознакою його права власності. Баланс
підприємства (організації) є формою
бухгалтерського обліку, визначення
складу і вартості майна та не визначає
підстав знаходження майна у власності
(володінні) підприємства (організації).

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Власник володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону.

Держава не втручається у здійснення
власником права власності (ч.ч. 1, 2, 6
ст.319 ЦК україни).

Як уже зазначалося, право власності на
будівлю «Ангар» вперше було
зареєстровано за територіальною
громадою селища Солотвино в особі
Солотвинської селищної ради 22 грудня
2009 року на підставі рішення виконкому
№ 93 від 15 жовтня 2009 року, що
підтверджується листом Тячівського
РПТІ № 07/14 від 27 січня 2014 року та
свідоцтвом про право власності серії
САС № 876010 від 22 грудня 2009 року.

Зазначені документи, а також рішення
Солотвинської селищної ради від 22
січня 2008 року № 319 «Про виготовлення
правоустановчих документів та
оформлення права власності на об'єкти
комунальної власності територіальної
громади селища Солотвино» в судовому
порядку недійними не визнавалися, отже
є чинними, оскільки ст.204 ЦК України
передбачена презумпція правомірності
правочину.

Матеріалами справи підтверджується, що
Солотвинська селищна рада на підставі
чинного рішення № 319, яким був
затверджений перелік об'єктів
комунальної власності територіальної
громади селища Солотвино, до якого
увійшла і будівля «Ангар», затвердила
перелік об'єктів власності
територіальної громади на
приватизацію шляхом продажу на
конкурсній основі.

Територіальна громада селища
Солотвино в особі Солотвинської
селищної ради на підставі чинного
рішення виконкому № 93 від 15 жовтня 2009
року отримала свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, а саме на
будівлю «Ангар» та, будучи власником
зазначеної будівлі, 01 квітня 2010 року
уклала договір № 79 купівлі-продажу з
ОСОБА_3.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.45 ЦПК
України з метою представництва
інтересів громадянина або держави в
суді прокурор в межах повноважень,
визначених законом, зокрема,
звертається до суду з позовною заявою
(заявою), бере участь у розгляді справ
за його позовами, а також може вступити
за своєю ініціативою у справу,
провадження у якій відкрито за позовом
інших осіб, на будь-якій стадії її
розгляду, подає апеляційну, касаційну
скаргу.

Прокурор, який звертається до суду в
інтересах держави, в позовній заяві
(заяві) самостійно визначає, в чому
полягає порушення інтересів держави,
та обґрунтовує необхідність їх
захисту, а також зазначає орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах. У разі відсутності
такого органу або відсутності у нього
повноважень щодо звернення до суду
прокурор зазначає про це в позовній
заяві і в такому разі прокурор набуває
статусу позивача.

Як роз'яснив Конституційний Суд
України в Рішенні № 3-рп/99 від 8 квітня
1999 року, поняття "інтереси держави" є
оціночним. Прокурор чи його заступник у
кожному конкретному випадку
самостійно визначає з посиланням на
законодавство, на підставі якого
подається позов, в чому саме відбулося
чи може відбутися порушення
матеріальних або інших інтересів
держави, обґрунтовує у позовній заяві
необхідність їх захисту та зазначає
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах.

Як вбачається з матеріалів справи,
прокурор звернувся з даним позовом в
інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Закарпатський області.

У письмових поясненнях в суді
апеляційної інстанції начальник
зазначеного відділення пояснив, що
ФДМУ та його регіональні відділення, у
відповідності до наданих Законом
України «Про Фонд державного майна
України» повноважень здійснюють
повноваження власника державного
майна, в тому числі корпоративних прав,
у процесі приватизації та контролює
діяльність підприємств, установ та
організацій, що належать до сфери його
управління; бере та передає функції
управління майном державних
підприємств.

Органом управління (власником)
державного підприємства
«Солотвинський солерудник» є
Міністерство аграрної політики та
продовольства України, яке здійснює
контроль за діяльністю підприємств,
установ та організацій, що належать до
сфери його управління.

Міністерством аграрної політики та
продовольства України було прийнято
рішення та наказ від 04 липня 2013 року №
412 «Про ліквідацію ДП «Солотвинський
солерудник» (а.с. 220).

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подана відділом
управління майном Тячівської районної
ради.

Отже, прокурором було заявлено позов в
інтересах особи, яка не є органом
управління (власником) ДП
«Солотвинський солерудник». Натомість,
органом управління (власник), яким є
Міністерство аграрної політики та
продовольства України, не заявлено про
порушення своїх прав під час розгляду
даної справи.

Можливості заміни позивача за
ініціативою суду ЦПК України не
передбачає.

За таких обставин, ухвалене судом
рішення відповідає вимогам ст.ст. 213-215
ЦПК України і передбачених ст.ст. 309, 310
цього Кодексу підстав для його
скасування немає.

Апеляційна скарга доводів, які можуть
бути підставою для скасування або
зміни рішення суду першої інстанції, не
містить.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,
-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відділу управління
майном Тячівської районної ради
відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від
16 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

с у д д і :

Готра Т.Ю. Боднар
О.В. Джуга С.Д.