Справа № 713/1386/14-ц
Провадження №2/713/524/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2014
м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької
області в складі головуючого судді
Кириляк А.Ю., при секретарі Матейчук
Л.Ю., за участю сторін, представників
сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вижниця
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Чорногузівської
сільської ради Вижницького району
Чернівецької області, третя особа -
Відділ Держземагентства у Вижницькому
районі Чернівецької області, про
тлумачення змісту заповіту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Чорногузівської
сільської ради Вижницького району
Чернівецької області, третя особа -
Відділ Держземагентства у Вижницькому
районі Чернівецької області, про
тлумачення змісту заповіту.

В позові вказував, що в провадженні
Вижницького районного суду
знаходиться справа за позовом ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до нього, третя особа - Відділ
Держземагенства у Вижницькому районі,
про виділ частки співвласника з
житлового будинку і погосподарських
будівель, частки земельної ділянки в
натурі, визнання права власності на
частину земельної ділянки. Однією з
позовних вимог є поділ в натурі на
рівні частини (по 1/3 частки) між ним та
позивачами, як нібито спадкоємцями за
законом земельної ділянки, цільове
призначення якої - для ведення
особистого селянського господарства,
загальною площею 0,2468 га, кадастровий
№:01:001:0490, яка належала їх
померлому батькові ОСОБА_8 на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ №362113 від
03.12.2008 року.

Зазначав, що вказану земельну ділянку
батько заповів йому згідно заповіту
від 29.11.2007 року, посвідченого того ж дня
секретарем Чорногузівської сільської
ради Вижницького району ОСОБА_3 за
реєстровим №100 і який не змінювався і
не скасовувався. ОСОБА_4 та ОСОБА_6
вважають, що їм належить на праві
спадкування за законом, як не охоплене
заповітом спадкове майно, а саме по 1/3
частині вказаної земельної ділянки,
яка після складання заповіту була
оформлена батьком ОСОБА_8
обґрунтовуючи таке твердження тим, що
земельна ділянка загальною площею 0,2468
га, цільове призначення - для ведення
особистого селянського господарства
не знаходиться по АДРЕСА_1, а
розташована в іншому місці. Вважають,
що по тексту заповіту батько заповів
йому лише частину земельної ділянки,
цільове призначення якої - для ведення
особистого селянського господарства,
яка знаходиться по АДРЕСА_1.

Посилався на те, що добровільно,
самостійно, та в межах вимог ч.1 ст.1256 ЦК
України, після відкриття спадщини
спадкоємцями, сторонами по справі,
витлумачити вказаний заповіт не
вдалося, а тому вимушений звертися до
суду з даним позовом.

Так, в першому пункті заповідальної
частини спірного заповіту батько
записав, що належний йому житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами та всю земельну ділянку,
призначену для обслуговування
житлового будинку та для ведення
особистого селянського господарства,
що знаходиться в с. Чорногузи
Вижницького району Чернівецької
області заповідає синові ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. В інших пунктах
заповідальної частини заповіту батько
заповів належне йому майно
відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Крім
того у заповіті зазначається, що 20.05.2010
року ОСОБА_3, секретарем виконавчого
комітету Чорногузівської сільської
ради Вижницького району Чернівецької
області цей дублікат заповіту замість
втраченого виданий ОСОБА_4.

Вказував, що після смерті батька разом
з заявою про прийняття належної
спадщини дублікат заповіту передав у
Вижницьку державну нотаріальну
контору, де відкрили спадкову справу
№48975357, однак своє право на спадкове
майно в нотаріальному порядку на
підставі вищевказаного заповіту на
земельну ділянку, цільове призначення -
для ведення особистого селянського
господарства площею 0,2468 га (ділянка №2)
кадастровий №:01:001:0490 та площею
0,0511 га (ділянка №1) кадастровий
№:01:001:0489 оформити не може,
оскільки обидві земельні ділянки
оформлені одним державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЕ №362113 від 03.12.2008 року та через
спір між ним та відповідачами щодо
невизнання ни ми його права на
спадкування цих земельних ділянок на
підставі вищевказаного заповіту, як
нібито, не охопленого ним на його
користь, а відтак, що це майно повинно
спадкуватися по закону всіма
спадкоємцями в рівних частинах. Тобто
виникли суперечності в розумінні
заповідального розпорядження батька
ОСОБА_8, зробленого ним в заповіті від
29.11.2007 року.

Також вказував, що на підтвердження
своїх вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_4 надали ще
два види копій (дублікатів) заповітів
від 29.11.2007 року, де в одному міститься
інформація про те, що майно, яке
заповідається йому знаходиться в
АДРЕСА_1 та з перекресленим словом
«АДРЕСА_1» і записом від руки кульковою
ручкою над ним слова «АДРЕСА_1», а в
другому - без закреслень, а чистим
комп'ютерним набором записано, що майно
яке йому заповідається знаходиться в
АДРЕСА_1. Вважає, що ці виправлення
зроблені відповідачами з метою
витлумачення цієї частини заповіту на
свою користь.

Справжня воля спадкодавця була і не
змінювалася впродовж останніх п'яти
років до смерті, про що він
неодноразово говорив усім їм, своїм
дітям та про що він власноручно написав
і надав у сільську раду лист, в якому
секретарю сільської ради ОСОБА_3
розписав по пунктах, яке і кому із своїх
дітей він заповідає майно та побажав,
щоб після його смерті була виконана
його воля щодо отримання кожним із його
дітей своєї частини спадкового майна
відповідно до тексту і змісту його
заповіту. Спірний заповіт батько склав
29.11.2007 року, а державний акт на право
власності на земельну ділянку цільове
призначення - для ведення особистого
селянського господарства виготовив
03.12.2008 року, а тому в заповіті не могло
бути зазначено ні номера державного
акту про його право власності на цю
земельну ділянку, ні її розмір, ні
адреси розташування.

Також зазначив, що рішенням
апеляційного суду Чернівецької
області від 01.03.2012 року у справі №2-32/11
встановлено, що «ОСОБА_4 є спадкоємцем
за заповітом земельної ділянки,
призначеної для ведення особистого
селянського господарства, на яку
ОСОБА_8 за життя був виданий державний
акт на право власності серії ЯЕ №362113.
За змістом 4.1 ст.1296 ЦК України, ст..66 ЗУ
«Про нотаріат», п.216 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 03.03.2004 року №20/5, спадкоємець, який
прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину після
подання правовстановлюючих документів
про належність майна, яке підлягає
реєстрації.... Після зняття арешту зі
спірної земельної ділянки ОСОБА_4
вправі отримати в нотаріальній конторі
свідоцтво про право на спадщину на цю
земельну ділянку… Не вбачає колегія
суддів підстав для скасування рішення
суду і в частині відмови у задоволенні
позовної вимоги ОСОБА_5 про визнання за
ним прав власності в порядку
спадкування на земельну ділянку площею
0,0422 га, призначену для ведення
особистого селянського господарства. З
копії заповіту від 29.11.2007 року видно, що
ОСОБА_8 заповів ОСОБА_4 житловий будинок
з господарськими будівлями і
спорудами, всю земельну ділянку,
призначену для обслуговування
житлового будинку та для ведення
особистого селянського господарства,
що знаходяться по АДРЕСА_1, а ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 заповів інше нерухоме та рухоме
майно...». Дані обставини відповідно до
ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують
доказуванню.

Просив тлумачити зміст заповіту від
29.11.2007 року, посвідченого того ж дня
секретарем Чорногузівської сільської
ради Вижницького району ОСОБА_3, за
реєстровим №100 в частині першій його
заповідального розпорядження стосовно
спадкоємця ОСОБА_4, витлумачивши його,
що: житловий будинок з господарськими
будівлями і спорудами та всю земельну
ділянку, призначену для обслуговування
житлового будинку та всю земельну
ділянку цільовим призначенням для
ведення особистого селянського
господарства, в тому числі площею 0,2468
га, кадастровий номер :01:001:0490, що
належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8
на підставі державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№362113 від 03.12.2008 року передано по
вищезазначеному заповіту ОСОБА_4.

Позивач та його представник ОСОБА_1 в
судовому засіданні заявлений позов
підтримали, послались на обставини,
викладені в позовній заяві, просили
позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні
подав письмове заперечення, в якому
позовні вимоги не визнав та зазначив,
що заповіт, який склав батько ОСОБА_9 у
частині, яка за позовом ОСОБА_4 підлягає
тлумаченню, насправді має такий зміст:
«... Належний мені будинок з
господарськими спорудами і всю
земельну ділянку призначену для
обслуговування житлового будинку та
для ведення особистого селянського
господарства, що знаходиться в АДРЕСА_1
заповідаю синові ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1».
Позивач у своєму позові посилається на
інший текст заповіту, якого не існує.
Неправильно позивач посилається на
обставини допущення помилок у двох із
трьох дублікатів заповіту. У 2011 році по
факту службового підроблення
дублікату спірного заповіту
секретарем виконкому сільської ради
ОСОБА_3, було проведено перевірку у
порядку ст.ст.93-97 КПК України 1960 року, за
результатами якої встановлено, що
секретар виконкому сільської ради
ОСОБА_3, під час видачі дублікату
заповіту з необережності не вказала
вулицю місцезнаходження спадкової
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства, а
у інших двох випадках видачі дублікату
у зв'язку з зміною назви вулиці з
«АДРЕСА_1» на «АДРЕСА_1» здійснила
виправлення кульковою ручкою вказаної
вулиці, вказала «вул. АДРЕСА_1» замість
«вул. АДРЕСА_1». Стверджував, що
спадкодавець ОСОБА_9 визначив
місцезнаходження земельної ділянки
для ведення особистого селянського
господарства, яка мала успадковуватися
за заповітом його сином ОСОБА_4,
вказавши адресу АДРЕСА_1. Із державних
актів серії ЯЄ №362113 та серії ЯЕ №362112
вбачається, що біля буд АДРЕСА_1
знаходиться земельна ділянка для
ведення особистого селянського
господарства, що належала покійному
ОСОБА_9, площею 0,0511 га, і яка згідно
змісту заповіту входить до складу
спадщини за заповітом. Земельна
ділянка площею 0,2468 га для ведення
особистого селянського господарства,
яка належала ОСОБА_8 на момент його
смерті, знаходиться на урочищі Гледів
с. Чорногузи на іншій вулиці і не межує
з його земельними ділянками, які
знаходяться по АДРЕСА_1, тому заповітом
не охоплена.

Вважав, що звернувшись до суду з
позовом ОСОБА_4 не посилається на
оригінальний текст заповіту,
обставини справи «перекрутив»,
позовними вимогами намагається
здійснити пошук волі заповідача,
змінити зміст заповіту від 29.11.2007 року
за реєстраційним №100, який є зрозумілим
для спадкоємців, тому тлумаченню не
підлягає. Спір виник внаслідок
допущених секретарем виконкому
Чорногузівської сільської ради ОСОБА_3
помилок під час підготовки тексту його
дублікату. Просив у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Представник відповідачів ОСОБА_4 та
ОСОБА_6, - ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечення ОСОБА_4 підтримав, просив в
задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача
Чорногузівської сільської ради
Вижницького району Чернівецької
області ОСОБА_3 в судовому засіданні
щодо задоволення позову покладалася на
розсуд суду.

Представник третьої особи Відділу
Держземагенства Вижницького району
Чернівецької області в судове
засіданні не з»явився, хоча належним
чином був повідомлений про час та місце
розгляду справи.

Суд, заслухавши позивача, його
представника ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_4, його представника та
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_2,
представника відповідача
Чорногузівської сільської ради -
ОСОБА_3, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши обставини,
на яких ґрунтуються позовні вимоги,
прийшов до висновку, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4
помер ОСОБА_8, що підтверджується
копією повторного свідоцтва про смерть
серія НОМЕР_2 від 09.06.2010 року, виданого
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Вижницького районного
управління юстиції Чернівецької
області.

Після його смерті відкрилася спадщина
до складу якої входять: житловий
будинок з господарськими будівлями та
побутовими спорудами, що розташований
в АДРЕСА_1; земельна ділянка площею 0,2500
га, цільове призначення - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд; земельна ділянка
площею 0,2979 га, цільове призначення - для
ведення особистого селянського
господарства; земельна ділянка площею
1,10 га, цільове призначення - для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва; автомобіль «ЗАЗ», модель
110247, 2004 року випуску; грошові внески в
установах банків, що підтверджується
матеріалами спадкової справи №57/2010,
заведеної державним нотаріусом
Вижницької державної нотаріальної
контори Чернівецької області 05.03.2010
року після смерті ОСОБА_8.

29.11.2007 року ОСОБА_8 склав заповіт, який
посвідчений секретарем виконавчого
комітету Чорногузівської сільської
ради Вижницького району ОСОБА_3 та
зареєстрований у реєстрі за №100 і
станом на 20.05.2010 року не змінювався і не
скасовувався, що підтверджується його
копією.

Згідно заповіту ОСОБА_8 на випадок його
смерті зробив розпорядження, згідно
якого: житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами
та всю земельну ділянку, призначену для
обслуговування житлового будинку та
для ведення особистого селянського
господарства, що знаходиться в с.
Чорногузи Вижницького району
Чернівецької області заповів синові,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; земельну ділянку
площею 1,10 га, розташовану на території
Чорногузівської сільської ради
Вижницького району, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва згідно державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЧВ №068210, зареєстрованого за №243
заповів дочці, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2;
автомобіль ЗАЗ, 2004 року випуску, кузов
НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1,
що знаходиться на обліку у Вижницькому
МРЕВ Чернівецької області та грошові
внески з нарахованими відсотками та
компенсаційними виплатами, що
знаходяться на зберіганні у
Вижницькому відділенні №6792
Чернівецької області Чернівецького ОУ
ВАТ «Державний ощадний банк України»
на рахунку НОМЕР_4 та у Філії №6345/06 с.
Кути Косівського відділення
Івано-Франківської області товариства
«Державний ощадний банк України» на
рахунку НОМЕР_5, заповів синові, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Чорногузівської сільської
ради Вижницького району Чернівецької
області №6 від 27.01.1994 року «Про розгляд
заяв громадян на приватизацію
земельних ділянок» вирішено передати
безоплатно у приватну власність
земельні ділянки для ведення
особистого підсобного господарства
ОСОБА_8 у розмірі 0,50 га.

Рішенням 19 сесії 5 скликання
Чорногузівської сільської ради
Вижницького району Чернівецької
області №01-19/08 від 25.09.2008 року вирішено:
1. Дати дозвіл ОСОБА_8 на виготовлення
технічної документації для
виготовлення державного акту на право
власності на земельну ділянку площею
0,5479 га. 2. Передати ОСОБА_8 безоплатно у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,5479 га, в тому числі: - для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель і споруд 0,2500 га;
- для ведення особистого селянського
господарства 0,2979 га.

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯЕ
№362112 від 03.12.2008 року, виданого на
підставі рішення 01-19/08, 19 сесії 5
скликання від 25.09.2008 року
Чорногузівської сільської ради
Вижницького району ОСОБА_8 був
власником земельної ділянки площею 0,2500
га, цільове призначення - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, яка розташована в с.
Чорногузи Вижницького району
Чернівецької області, кадастровий
№:01:001:0488.

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯЕ
№362113 від 03.12.2008 року, виданого на
підставі рішення 01-19/08, 19 сесії 5
скликання від 25.09.2008 року
Чорногузівської сільської ради
Вижницького району ОСОБА_8 був
власником земельної ділянки площею 0,2979
га, цільове призначення - для ведення
особистого селянського господарства,
яка розташована в с. Чорногузи
Вижницького району Чернівецької
області, яка складається з двох
земельних ділянок: площею 0,0511 га,
кадастровий №:01:001:0489 та площею
0,2468 га, кадастровий №:01:001:0490.

Вказані обставини також встановлені
рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 01.03.2012 року по
цивільній справі №2-32/2011 Вижницького
районного суду Чернівецької області за
позовом ОСОБА_5 до Чорногузівської
сільської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_6, терті
особи: відділ Держкомзему у
Вижницькому районі, ОСОБА_10, про
скасування рішення Чорногузівської
сільської ради Вижницького району,
визнання права власності, визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельні ділянки та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до
Чорногузівської сільської ради,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: відділ
Держкомзему у Вижницькому районі, про
визнання права власності на спадкове
майно, а отже в силу ч.3 ст.61 ЦПК України
не потребують доказуванню.

Рішенням Вижницького районного
Чернівецької області від 23.09.2014 року
позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Чорногузівської сільської ради
Вижницького району Чернівецької
області, третя особа - Відділ
Держземагентства у Вижницькому районі
Чернівецької області, про тлумачення
змісту заповіту, - задоволено. Зміст
заповіту ОСОБА_8, посвідченого 29.11.2007
року секретарем Чорногузівської
сільської ради Вижницького району
Чернівецької області ОСОБА_3,
зареєстрованого за №100 у частині
складу спадкового майна необхідно
тлумачити наступним чином: житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами та всю земельну ділянку,
призначену для обслуговування
житлового будинку та всю земельну
ділянку цільовим призначенням для
ведення особистого селянського
господарства, в тому числі площею 0,2468
га, кадастровий номер :01:001:0490, що
належала ОСОБА_8 на підставі Державного
акта на право власності на земельну
ділянку серії ЯЕ №362113 від 03.12.2008 року
він заповів синові, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Апеляційного суду
Чернівецької області від 18 грудня 2014
року рішення Вижницького районного
суду Чернівецької області змінено
Виключено з мотивувальної та
резолютивної частини рішення
Вижницького району Чернівецької
області від 23 вересня 2013 року
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 23 вересня 2013
року ,висновок про те,що ОСОБА_8 заповів
сину ОСОБА_5 в тому числі земельну
ділянку кадастровий номер
:01:001:0490.

В решті рішення Вижницького районного
суду Чернівецької області від 23
вересня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду
Чернівецької області від 03.04.2014 року
внесено виправлення в рішення
апеляційного суду Чернівецької
області від 18 грудня 2013 року , а саме
ім»я «ОСОБА_5» виправити на ім»я
«ОСОБА_4».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України рішення Вижницького районного
суду Чернівецької області від 23
вересня 2014 року та рішення
апеляційного суду Чернівецької
області від 18 грудня 2013 року
скасовано,справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ст.1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ст.1233 ЦК України,
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1236 ЦК України,
заповідач має право охопити заповітом
права та обов'язки, які йому належать на
момент складення заповіту, а також ті
права та обов'язки, які можуть йому
належати у майбутньому.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1256 ЦК України,
тлумачення заповіту може бути
здійснене після відкриття спадщини
самими спадкоємцями. У разі спору між
спадкоємцями тлумачення заповіту
здійснюється судом відповідно до ст.213
цього кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав обов'язків
(спадщини) від фізичної особи, яка
померла (спадкодавця), інших осіб
(спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно до статті 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

За змістом статті 317 ЦК України право
розпоряджання майном є однією зі
складових права власності, поряд із
правом володіння і користування
майном.

З матеріалів справи вбачається та не
оспорюється сторонами, що на момент
складання заповіту від 09 листопада 2007
року спірні земельні ділянки
перебували у власності територіальної
громади с. Чорногузи Чернівецької
області та у користуванні ОСОБА_8.

03 грудня 2008 року правовий статус
спірних земельних ділянок змінився
після оформлення відповідних
державних актів на право власності на
ці земельні ділянки на ім'я ОСОБА_8.

Зміни в заповіт щодо спірних земельних
ділянок заповідачем внесені не були.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 помер.

В позові позивач посилався на те, що
відповідно до заповіту від 09 листопада
2007 року батько заповів йому ті земельні
ділянки, які знаходились у його
користуванні на момент складання
заповіту, а відповідачі оспорюють його
право на спадкування спірних земельних
ділянок та вважають, що це майно не було
охоплено заповітом, і з огляду на те, що
між спадкоємцями виник спір виникла
необхідність тлумачення заповіту.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 213 ЦК
України зміст правочину може бути
витлумачений стороною (сторонами). На
вимогу однієї або обох сторін суд може
постановити рішення про тлумачення
змісту правочину.

Згідно зі статтею 1256 ЦК України
тлумачення заповіту може бути
здійснене після відкриття спадщини
самими спадкоємцями. У разі спору між
спадкоємцями тлумачення заповіту
здійснюється судом відповідно до
статті 213 цього Кодексу.

Однак, тлумачення заповіту судом не
повинно змінювати волі заповідача,
тобто підміняти собою сам заповіт. Суд
не може брати на себе права власника
щодо розпоряджання його майном на
випадок смерті. Тлумачення заповіту є
лише інструментом з'ясування волі
заповідача після його смерті. Отже, суд,
здійснюючи тлумачення заповіту, не
повинен виходити за межі цього процесу
та змінювати (доповнювати) зміст
заповіту, що може спотворити волю
заповідача.

При цьому, частина 2 статті 213 ЦК України
не допускає, щоб при тлумаченні
правочину здійснювався пошук волі
учасника правочину, який не знайшов
відображення у тексті самого
правочину. При тлумаченні заповіту не
допускається і внесення змін у зміст
заповіту, ураховуючи також, що
заповіт - це особисте розпорядження
фізичної особи щодо належного їй майна,
яким вона відповідно до законодавства
має право розпоряджатися на момент
укладення заповіту.

Твердження позивача, що суд може
уточнити волю спадкодавця,
конкретизувавши земельну ділянку, яку
мав на увазі спадкодавець, суд вважає
безпідставним, оскільки вказане
твердження не ґрунтується на діючому
законодавстві.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
норми чинного законодавства не
передбачають можливості через
тлумачення заповіту визначити, яке
майно було предметом заповіту.
Оскільки заповіт не має відомостей, які
б давали можливість ідентифікувати
земельну ділянку, суд не може шляхом
тлумачення заповіту визначати
спадкове майно, яке мав на увазі
спадкодавець. Тлумачення заповіту в
частині спадкування спірних земельних
ділянок, право власності на які
оформлено після складання заповіту
призведе до фактичної зміни змісту
заповіту.

На підставі викладеного, ст.ст.213, 1216, 1217,
1233, 1256 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60,
61, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Чорногузівської сільської ради
Вижницького району Чернівецької
області, третя особа - Відділ
Держземагентства у Вижницькому районі
Чернівецької області, про тлумачення
змісту заповіту - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернівецької
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
А. Ю. Кириляк