Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2014 р.

Суворовський районний суд міста Одеси
у складі:

головуючого - судді Малиновського
О.М.,

при секретарі - Челобітченко
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду № 15, в м. Одесі,
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 - про встановлення порядку
користування житловим приміщенням, та
за зустрічними позовними вимогами
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третьої
особи без самостійних вимог
Приватного нотаріусаОдеського
міського нотаріального округ Одеської
області ОСОБА_4 - про визнання договору
дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними
вимогами в яких просить встановити
порядок користування жилою площею в
квартирі АДРЕСА_1 виділивши йому в
користування дві житлові кімнати
площею 12,5, 9,1 кв.м., відповідачу ОСОБА_3
житлову кімнату площею 17,1 кв.м. Інші
приміщення: кухню, коридор, ванну
кімнату, туалет залишити в спільному
користуванні співвласників квартири.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ОСОБА_2 є власником ? частини вказаної
вище квартири. На даний час він має
намір користуватися належної йому
частиною квартири, однак цим правом
скористатися не може, так як у всіх
кімнатах квартири розташовані речі та
меблі відповідача. Дані обставини
стали підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його
представник ОСОБА_1 пред'явлені позовні
вимоги підтримали, просять
задовольнити.

ОСОБА_3 не визнавши первісні позовні
вимоги звернувся до суду із зустрічним
позовом в якому просить визнати
недійсним нотаріально посвідчений
договір дарування 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1 від 22.07.2010р. за умовами якого
ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2 вказану
частину квартири. Позовні вимоги
мотивовані тим, що на думку ОСОБА_3
укладений договір дарування, про
наявність якого він дізнався після
смерті його матері ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1., був посвідчений
приватним нотаріусом в той час коли
ОСОБА_5 не розуміла значення своїх дій і
не могла ними керувати оскільки була
психічно хворою людиною, у неї розвився
церебральний атеросклероз і
почастишили випадки не сприйняття
дійсних подій. ОСОБА_3 стверджує, що
його мати за два роки до смерті
перебувала на обстежені у лікаря. Однак
спроби поліпшити її психічний стан
позитивного результату не мали.
Посилаючись на зазначені обставини
ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6
просили задовольнити зустрічні
позовні вимоги, відмовивши в
задоволені первісного позову.

ОСОБА_2 та його представник вважали, що
зустрічний позов є безпідставний та
задоволенню не підлягає.

Приватний нотаріусОСОБА_18.в судове
засідання не з'явилася, направив до
суду лист про розгляд справи за її
відсутності.

Суд заслухавши сторін та їх
представників, допитавши свідків,
вивчивши матеріали справи, встановивши
факти та відповідні до них
правовідносини, прийшов до наступного
висновку.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
на даний час належить на праві спільної
часткової власності, а саме:ОСОБА_2 в
розмірі 1/2 частини на підставі
нотаріально посвідченого договору від
22.07.2010р.; ОСОБА_3 в розмірі 1/2 частини на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого УЖКГ Одеської
міської ради від 26.09.2006р.

Вказана квартира складається з трьох
житлових кімнат площею 17,1, 12,5, 9,1 кв.м.,
кухні площею 9,5 кв.м., коридору 9,0 кв.м.,
ванної кімнати 2,6 кв.м., туалету 1,0 кв.м.,
комори 0,6 кв.м., загальною площею 65,9 кв.м.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1., що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданого на підставі складеного а/з
№10903 від 16.11.2012р. відділом ДРАЦС у м.
Одесі Одеського міського управляння
юстиції.

З матеріалів справи убачається, що під
час свого життя ОСОБА_5 подарувала
належну їй ? частину квартири АДРЕСА_1.
Договір дарування був посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
реєстровий номер 1867. В наступному
договір дарування був зареєстрований в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно 05.08.2010р.

ОСОБА_5 є матерю ОСОБА_3 та бабусею
ОСОБА_2 Дані обставини сторони по
справі не оспорювали.

Згідно висновкукомісійної посмертної
судово-психіатричної експертизи №330
від 20.06.2014р., проведеної КУ «Одеський
обласний медичний центр психічного
здоров'я», ОСОБА_5, 1927 року народження на
протязі свого життя і станом на 22.07.2010р.
будь-якими психічними захворюваннями
або тимчасовими хворобними розладами
психічної діяльності не страждала.
ОСОБА_5 станом на 22.07.2010р. за своїм
психічним станом могла розуміти
значення своїх дій та ними керувати.

За відомостями Обласного
психоневрологічного диспансеру м.
Одеси ОСОБА_5 за даними архіву,
реєстратури та картотеки на обліку не
значиться.

Допитані в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7, яка працює сімейним лікарем та
відвідувала хвору ОСОБА_5, зазначила, що
ОСОБА_8 хворіла на порушення мозкового
кровообігу, зі слів її сина ОСОБА_3,
хвора перебувала на обліку у психіатра,
проте медичних документів вона не
бачила. Про порушення пам'яті уОСОБА_5.
вона також дізнавалася не зі слів
хворої, а з пояснень її сина. Будь-яких
пояснень, які б вказували на наявність
у ОСОБА_5 психічних розладів, свідок не
надала.

Свідок ОСОБА_9 - сусід ОСОБА_5 вказував,
що спілкуючись з ОСОБА_5 він почав
звертати увагу, що вона заговорювалася
та забувала про раніше вчиненні дії.
Такі зміни в її поведінці він бачив у
2012р.

Свідок ОСОБА_10, знайома ОСОБА_3,
пояснила, що приходячи в гості до
ОСОБА_3, ОСОБА_5 постійно називала її
різними іменами.

ОСОБА_11, який є сусідом ОСОБА_3, в
судовому засіданні, як свідок, пояснив,
що ОСОБА_5 могла його по декілька разів
на день привітати, спитати про його
батьків, боялася їздити на ліфті.
Аналогічні показання дала у судовому
засіданні свідок ОСОБА_12

Допитана свідок ОСОБА_13, яка є сусідкою
ОСОБА_5, пояснила, що ОСОБА_8 після
смерті свого чоловіка почала хворіти.
Останні 4 роки вона замічала
неадекватну поведінку. ОСОБА_5 почала
забувати, що в неї помер чоловік,
скаржилася на те, що до неї хтось
намагається залізти через вікно.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні
зазначив, що він за проханням ОСОБА_3
підвозив його до лікарні де лікувалася
його мати - ОСОБА_15 Проте в лікарню та
до ОСОБА_5 він не заходив, про стан її
здоров'я йому ні чого не відомо.

Згідно ч.1 ст.225 ЦК України, правочин,
який дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а в
разі її смерті - за позовом інших осіб,
чиї цивільні права або інтереси
порушені.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як зазначено у п.16 постанови Пленуму
ВСУ «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009р.,
правила статті 225 ЦК України
поширюються на ті випадки, коли
фізичну особу не визнано
недієздатною, однак у момент вчинення
правочину особа перебувала в такому
стані, коли вона не могла
усвідомлювати значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними (тимчасовий
психічний розлад, нервове потрясіння
тощо).

З бокуОСОБА_3. та його представника не
доведено та не підтверджено належними
і допустимим доказами та обставина, що
ОСОБА_5 на час укладення договору
дарування 22.07.2010р. в силу свого
психічного здоров'я не розуміла
значення своїх дій та не могла ними
керувати. Посилання представника
ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_5 під час свого
життя мала хвороби, які впливали на її
свідомість, ґрунтується на
припущеннях. Показання допитаних
свідків, які вказували на те, що ОСОБА_5
могла по декілька разів на день
привітатися, не могла користуватися
домофоном, скаржилася на посягання з
боку невідомих осіб, боялася їздити на
ліфті тощо, не можуть бути прийняти
судом як переконливі докази, та такі,
які б підтверджували
наявністьпсихічної хвороби уОСОБА_5.
станом на 22.07.2010р., а як наслідок
впливали на розуміння вчинення нею
певних дій. Такі показання об'єктивно
не підтверджуються іншими зібраними по
справі доказами.

Витяг з медичної картки №18101
стаціонарної хворої ОСОБА_5, лікарське
свідоцтво про її смерть, довідка про
причини смерті, вказують на наявність
хвороб у ОСОБА_5 та причину її смерті у
період 2012р., а відтак не можуть бути
прийняти судом до уваги.

Оцінюючинаявні у справі докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку,
щопред'явлений зустрічний позов є
недоведений, а відтак не підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно ч.1 ст. 358 ЦК України, право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за
їхньою згодою. Частина 3 той жде статті
регламентує, що кожен із співвласників
має право на надання йому у володіння
та користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Пунктом 14 Постанови Пленуму ВСУ «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»
№ 20 від 22.12.1995 року встановлено, що
квартира не підлягає поділу в натурі
якщо не можливо виділити сторонам
ізольовані жили та інші приміщення з
самостійними виходами, які можуть
використовуватися як окремі квартири,
у такому випадку може бути встановлено
лише порядок користування
приміщеннями квартири. У протилежному
випадку може бути встановлено порядок
користування приміщеннями квартири,
якщо про це заявлено позов. На
сьогоднішній день до суду сторони не
зверталися з питанням про намір
виділити в натурі належні їм частки в
квартирі. Не заявлялися вимоги і про
отримання чи сплату матеріальної
компенсації за належну співвласникові
частку.

Зважаючи на те, що спірна квартира
перебуває у власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3
в рівних частках, приймаючи до уваги,
що між сторонами по справі виникають
суперечки з приводу користування їх
власністю, виходячи з того, що ОСОБА_3
постійно проживав та на даний час
проживає в квартирі, суд вважає, що
порядок користування квартирою
слідвизначити наступним чином. ОСОБА_3
слід виділити у користування дві
житлові кімнати площею 9,1; 12,5кв.м.,
ОСОБА_2 виділити у користування житлову
кімнату площею 17,1кв.м. Залишити в
загальному користуванні сторін кухню
площею 9,5кв.м, ванну кімнату площею 2,6
кв.м., коридор площею 9,0кв.м., туалет
площею 1,0кв.м., комору площею 0,6 кв.м.

При встановлені порядку користування
квартирою, суд також виходить з того,
що всі житлові кімнати є ізольованим та
мають окремі входи. Такий порядок не
порушить житлових умов її
співвласників, та не потягне за собою
взяття осіб на облік, як осіб які будуть
потребуватиме поліпшення житлових
умов. На думку суду, при обставинах
встановлених судом та зазначених вище,
виходячи з меж заявлених вимог, іншим
шляхом вирішити виникле спірне
питання між співвласниками квартири,
суд не вбачає.

Згідно ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 слід стягнути судові
витрати в розмірі 114,70 гривень.

Керуючись ст.ст. 10,11,57,63,64,66,88,209, 212-215,218
ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимогиОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про
встановлення порядку користування
житловим приміщенням - задовольнити
частково.

Встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, виділивши в
користування ОСОБА_2 житлову кімнату
площею 17,1кв.м., ОСОБА_3 виділити у
користування житлову кімнату площею 9,1
кв.м., житлову кімнату площею 12,5 кв.м.
Кухню площею 9,5кв.м., ванну кімнату
площею 2,6кв.м., коридор площею 9,0 кв.м.,
туалет площею 1,0кв.м., комору площею 0,6
кв.м. залишити в загальному
користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати в розмірі 114,70гривень.

В задоволенні зустрічних позовних
вимогОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю
третьої особи без самостійних вимог
Приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округ Одеської
області ОСОБА_18 - про визнання договору
дарування недійсним - відмовити в
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Одеської області через
суд першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-ти денний строк
з дня проголошення рішення, та третьою
особою в той же строк з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя -