22-ц/775/1557/2014(м)
Головуючий у 1-й інстанції Шатілова Л.Г.
Суддя-доповідач Сорока Г.П.
11 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
головуючого - Сорока
суддів - Баркової
Л.Л., Гаврилової Г.Л.,
при секретарі - Бєльченко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Комунального підприємства
«Маріупольське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» про стягнення завданої
шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
01 жовтня 2014 року,-

В С Т А
Н О В И Л А :

20 травня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з даним позовом до Комунального
підприємства «Маріупольське виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства (далі за текстом КП «МВУ
ВКГ») про відшкодування завданої шкоди,
яка заподіяна незаконними діями
відповідача по витребуванню з нього
оплати суми боргу, з публічного
оголошення того факту, що він є злісним
неплатником та має борги перед
відповідачем протягом багатьох років,
не видані довідки про відсутність
боргу з послуг водопостачання, хоча у
нього є всі квитанції про оплату послуг
у повному обсязі. Вважає, що такими
діями відповідача йому завдано
моральну шкоду, оскільки він є
інвалідом другої групи по захворюванню
і незаконні обвинувачення його
письмовими повідомленнями про нього як
злісного неплатника ганьблять його,
спричиняючи душевні страждання.
Моральну шкоду оцінює в 2000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Маріуполя Донецької області від 01
жовтня 2014 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до КП «МВУ ВКГ» про
стягнення завданої шкоди відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить
скасувати рішення та ухвалити нове
рішення про задоволення позову,
посилаючись на неповноту з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_2, який доводи
апеляційної скарги підтримав, просив
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі,
заперечення представника КП «МВУ ВКГ»
Мітрохіна Д.В., який просив апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду
залишити без змін, перевіривши
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 та
споживачем послуг з водопостачання та
водовідведення, які надає відповідач.
Згідно довідок КП «МВУ ВКГ» за
позивачем значиться борг за послуги з
водопостачання та водовідведення в
розмірі 229,32грн., погашення якого
відповідач має право вимагати. З
урахуванням таких обставин, а також
того, що надсилання відповідачем
позивачу повідомлення щодо наявності
боргу та необхідності його сплати як і
розміщення оголошення щодо злісних
неплатників не встановлює для позивача
будь-яких обов'язків, крім
рекомендації сплатити нарахований
борг і є різновидом претензії, суд
першої інстанції дійшов до висновку
про відсутність підстав для визнання
дій відповідача незаконними. З огляду
на наведене, виходячи з того, що позивач
не надав будь-яких доказів заподіяння
йому відповідачем моральної шкоди, суд
дійшов до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

З такими висновками суду колегія
суддів не може не погодитись, оскільки
вони випливають з обставин справи та
відповідають вимогам матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивача про
те, що суд залишив поза увагою те, що
відповідач не надав розшифровки
періоду, за який виник борг, не надав
неоплачених ним квитанцій на
підтвердження утворення боргу, а у
нього є всі оплачені квитанції, які
підтверджують повну оплату наданих
послуг, колегія суддів вважає
безпідставними.

Так, зі справи вбачається, що
відповідач надав суду повну помісячну
роздруківку особового рахунку
позивача за період з січня 1997 року по
01.06.2014 року, з якого вбачається, що
станом на 01.05.2014 року за позивачем
значиться борг в сумі 229,32грн. (а.с.26-35). З
роздруківки також вбачається, що з
січня 1997 року позивач не проводив
оплату за отримані послуги з
водопостачання та водовідведення,
оплату почав проводити з серпня 2001
року. В ході розгляду справи в
апеляційному суді між сторонами було
проведено звіряння розрахунків, за
наслідками якого факт наявності
заборгованості підтверджено довідкою
від 07.11.2014 року №2019.

Згідно оголошення без дати, номера та
підписів із зазначенням квартири
АДРЕСА_1 без зазначення прізвища
споживача вказано, що у абонента
квартири 24 є заборгованість станом на
01.05.2014 року у сумі 229,32 грн. (а.с.3).

Відповідно до попереджень на ім'я
позивача без дати, номера та підписів, у
нього існує заборгованість станом на
01.07.2009 року та 01.2008 року, яку
пропонується погасити, а у випадку
непогашення буде припинене
водопостачання (а.с.15-16).

Згідно відповідей відповідача на
письмові звернення позивача від 22.07.2007
року, 23.04.2007 року, 14.08.2008 року позивачу
повідомлялося, що у нього існує борг за
користування послугами з
водопостачання та водовідведення та що
відповідач має право, передбачене
законодавством, вимагати погашення
заборгованості у тому числі і шляхом
звернення із позовом до суду (а.с.9-21).

Позивач ні суду першої інстанції, ні
апеляційному суду не надав квитанцій
про оплату спожитих послуг за спірний
період та не спростував правильність
нарахування заборгованості.

З огляду на наведене, виходячи з того,
що відповідно до вимог ч.2 ст.20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» одним із основних зобов'язань
позивача як власника житлового
приміщення - споживача послуг є
своєчасна оплата житлово-комунальних
послуг, підтвердженням виконання якого
є відповідний фінансовий документ про
внесення платежу, а позивач таких
документів не надав, та, враховуючи те,
що відповідач як особа, що надає
послуги, має право вимагати оплати цих
послуг, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правильно дійшов до
висновку про відсутність підстав для
визнання неправомірними дій
відповідача по направленню позивачу
вимоги про погашення боргу та
розміщення оголошення про
заборгованість та необхідність
погашення боргу, інформації про
наявність у позивача боргу
недостовірною та такою, що ганьбить
його. Відповідно і відсутні підстави
для відшкодування позивачу шкоди,
оскільки не встановлено, що така шкода
заподіяна позивачу незаконними діями
та поширенням недостовірної
інформації.

Та обставина, що борг у позивача виник
за період з 1997 року, не може бути
підставою для визнання дій відповідача
незаконними, оскільки перебіг строку
позовної давності не позбавляє
відповідача права вимагати сплати
боргу.

Будь-яких нових обставин, які не були
предметом дослідження в суді першої
інстанції та могли б вплинути на
правильність висновків суду першої
інстанції і давали б апеляційному суду
підстави для переоцінки наданих суду
першої інстанції доказів позивачем не
наведено та нових доказів апеляційному
суду не надано.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи та є безумовними для
скасування чи зміни рішення суду в
оскаржуваній частині, у справі не
встановлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції повно, всебічно та об'єктивно
розглянув справу, правильно встановив
обставини справи та відповідні їм
правовідносини, їм та наданим доказам
дав правильну правову оцінку та
обґрунтовано дійшов до висновку про
відмову в задоволенні позову.

З огляду на наведене, переглядаючи
справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК
України в межах заявлених в суді першої
інстанції позовних вимог та на
підставі доказів, наданих сторонами,
які відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України зобов'язані довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
колегія суддів дійшла до висновку про
відсутність підстав для скасування
рішення суду та задоволення позову, у
зв'язку з чим рішення суду підлягає
залишенню без зміни, а апеляційна
скарга позивача підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
01 жовтня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий :
Сорока Г.П.

Судді :
Баркова Л.Л.

Гаврилова Г.Л.