Справа №461/4183/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

31 жовтня 2014 року
м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді -
Романюка В.Ф.

при секретарі - Куц Н.З.

з участю: представника позивача -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про повернення суми позики, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_3 про
повернення суми позики.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що за усним
договором позики ОСОБА_2 позичив ОСОБА_3
кошти в сумі 159 000,00 гривень та 10 000,00
доларів США. Факт позики коштів
підтверджується розпискою від 16.04.2011 р.
на суму 159000,00 грн. та розпискою від
16.04.2011 р. на суму 10 000,00 доларів США. Під
час отримання коштів та надання
розписки, позичальник пред'явив для
посвідчення особи документ - водійське
посвідчення НОМЕР_3. За умовами усного
договору, ОСОБА_3 зобов'язувався на
першу вимогу ОСОБА_2 повернути суму
коштів. Таку вимогу ОСОБА_2 пред'явив
ОСОБА_3, після чого останній частково
повернув кошти у сумі 109 000,00 грн. Про
те, незважаючи на повторні,
неодноразові усні вимоги ОСОБА_2, в
порушення взятих на себе зобов'язань
ОСОБА_3 так і решти позичених коштів не
повернув.

Таким чином, відповідно до розписки від
16.04.2011 р. ОСОБА_2 позичив ОСОБА_3 10 000,00
доларів США. Відповідно до курсу НБУ
курс долара США становить на день
подання позовної заяви 11,10 грн. за 1
долар США. Відтак, сума позики у гривнях
становить 111000,00 грн. Враховуючи те, що
ОСОБА_3 частково повернув борг по
розписці від 16.04.2011 р. по якій він
отримав 159000,00 грн., то сума не
повернутих коштів становить 50 000,00 грн.
Відтак, загальна сума не повернутих
коштів становить 161 000,00 грн.

Крім цього, загальна сума процентів за
користування коштами за період позики
становить 33431,90 грн.

Отже, враховуючи вищенаведене, ОСОБА_2
просить стягнути з ОСОБА_3 суму позики,
яка становить 194431,90 грн.

Позивач у судове засідання не з'явився,
однак подав клопотання про розгляд
справи у його відсутності та на
підставі наданих суду доказів.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
надав пояснення аналогічні до позову.
Просив такий задоволити, проти
винесення заочного рішення не
заперечив.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи. У відповідності до ст.224 ЦПК
України суд вважає за можливе
проводити заочний розгляд справи у
відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов
слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 позичив
ОСОБА_3 кошти в сумі 159 000,00 грн. та 10
000,00 доларів США. Факт позики коштів
підтверджується розписками від 16.04.2011
р. /а.с.6, 7/.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

За умовами усного договору позики,
ОСОБА_3 зобов'язувався на першу вимогу
ОСОБА_2 повернути суму позики. Після
пред'явлення такої вимоги, ОСОБА_3
частково повернув ОСОБА_2 кошти в сумі
109 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 рекомендованим листом із
повідомленням про вручення скерував
ОСОБА_3 письмову вимогу про повернення
суми позики, яку останній отримав 17.02.2014
р. /а.с.8-9, 10/.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено,
що позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цивільного законодавства у
встановлений строк.

Як встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_3 решту суму позики не повернув.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України
передбачено, що позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

Отже, відповідно до розписки від 16.04.2011
р., згідно якої ОСОБА_3 отримав у позику
кошти в сумі 10 000,00 доларів США, що
відповідно до курсу НБУ станом на 24.10.2014
р. становить 111000,00 грн.

Про те, ОСОБА_3 частково були повернуті
кошти по розписці від 16.04.2011 р., де
останній повернув 50 000,00 грн. Відтак,
загальна сума не повернутих коштів
становить 161000,00 грн.

Крім цього, відповідно до розрахунків
процентів за користування коштами за
період з 16.04.2011 р. по 02.04.2014 р. на суму 161
000, 00 грн., яка становить 33431,90 грн.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
суд приходить до висновку про
підставність позовних вимог та про
необхідність задоволення позову та
стягнення з відповідача на користь
позивача суму позики в розмірі 161 000,00
грн. та 33431,90 грн. процентів за
користування коштами за період позики,
а також 1945,00 грн. сплачених судових
витрат, що стверджується матеріалами
справи.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Відтак, вирішуючи питання стягнення
судових витрат, суд приходить до
висновку, що з відповідача слід
стягнути в користь позивача 566,26 грн.
сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 88, 208, 209, 212, 214,
215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 1046,
1047, 1048, 1049 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3, (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) в користь ОСОБА_2,
(ідентифікаційний код НОМЕР_2) суму
позики у розмірі 161000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) в користь ОСОБА_2,
(ідентифікаційний код НОМЕР_2) суму
процентів користування коштами за
період позики у розмірі 33431,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) в користь ОСОБА_2,
(ідентифікаційний код НОМЕР_2) судовий
збір у розмірі 1945,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Львівської області через Галицький
районний суд м. Львова протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги на рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий суддя
В.Ф. Романюк