Провадження № 2/742/1692/14
унікальний № 742/4860/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської
області в складі: головуючого - судді
Зарічної Л.А.,

при секретарі - Тищенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Прилуки цивільну
справу за позовом

Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до
суду із позовною заявою про повернення
заборгованості, що утворилася у
зв'язку із неналежним виконанням
зобов'язань за кредитним договором №
CNХRFВ03382355 від 02 серпня 2008 року .

Банк свої зобов'язання перед ОСОБА_1
виконав у повному обсязі та надав
позичальнику кредитні кошти, визначені
умовами договору в повному обсязі,
позичальник в порушення умов
кредитного договору станом на 29
вересня 2014 року має заборгованість 14533
грн.53 коп., яка складається із
заборгованості по комісії розміром 378
грн.26 коп., пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором в
розмірі 14155 грн.27 коп., , штрафу
(фіксованої частини) розміром 500 грн. та
штрафу (процентної складової) - 256 грн.65
коп.

Посилаючись на ті обставини, що заочним
рішенням Прилуцькго міськрайонного
суду від 17.06.2011 року з відповідача було
стягнуто заборгованість по договору в
розмірі 9400 грн.47 коп., банк просить суд
стягнути різницю між даними сумами, яка
становить 5889 грн. 71 коп., як і понесені
витрати по справі.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, але направив
письмову вимогу про підтримання позову
в повному обсязі та розгляд справи за
їх відсутності.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнала
позовних вимог посилаючись на ті
обставини, що вказані нарахування
здійснено не правомірно, оскільки нею
погашено заборгованості по тілу
кредиту та відсотках, а всі інші
нарахування вже стягнуто за рішенням
суду ще у 2011 році.

Вислухавши пояснення та
дослідивши докази по справі, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги банку не підлягають
задоволенню з таких підстав

Згідно умов кредитного договору №
CNХRFВ03382355 від 02 серпня 2008 року (а.с.07-27)
вбачається, що ОСОБА_1 є стороною (а саме
позичальником) даного кредитного
договору із КБ «Приватбанк». За даним
договором банк надає позичальнику
кредит в сумі 1199 грн.00 строком на 1 рік,
тобто до 02.08.2009 року включно на
придбання товару зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 0,42% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, сплатою
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 39 грн.57 коп. в
обмін на зобов'язання позичальника з
повернення кредиту, сплати відсотків,
комісії в зазначені в заяві та умовах
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка»).

Суд вважає за необхідне зазначити, що
конкретні правові наслідки порушення
того чи іншого зобов'язання
визначаються Цивільним кодексом,
відповідними актами цивільного
законодавства або договором.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до умов укладеного
кредитного договору, сторони погодили,
що кредитор має право вимагати від
позичальника погашення кредиту, а
позичальник зобов'язується погасити
кредит в повному обсязі та сплатити
нараховані за користування кредитом
неустойку та інші платежі й
нарахування за цим договором, що
підлягають сплаті позичальником на
користь кредитора

Стаття 1049 ЦК України зобов'язує
позичальника повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором., а відповідно
до ст. 1050 ЦК України, де визначено , що у
разі якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами, то у разі
прострочення повернення чергової
частини, позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 ЦК.

Як було встановлено в судовому
засіданні, позичальник істотно порушив
умови кредитного договору, не
своєчасно здійснюючи погашення даного
кредиту, у зв'язку з чим ,
заборгованість, яка виникла станом на
28 березня 2011 року, а саме: при
відсутності заборгованості по кредиту
та відсотках,, заборгованість по
комісії за користування кредитом - 378
грн.н..26 коп., пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором - 8098
грн.38 коп., а також 500 грн. штрафу
(фіксована частина) та 423 грн.83 коп.
штраф (процентна ставка), що загалом
становить 9400 грн.47 коп. були стягнуті за
рішенням Прилуцького міськрайонного
суду від 17 червня 2011 року, яке набрало
законної сили 05 липня 2011 року.

Зважаючи відсутність
заборгованості по тілу кредиту та
відсотках, позивач повторно
звертається до суду із вимогами про
стягнення 378 грн.26 коп. заборгованості
по комісії, а також штрафів у розмірі 500
грн. та 256 грн. 65 коп., рішення про
стягнення яких вже прийнято.

Крім того, згідно наданого
позивачем розрахунку вбачається, що
такий розмір заборгованості по
комісії за користування кредитом та
штрафу (фіксованій частині) є незмінним
після винесення рішення судом у 2011
році, що свідчить про звернення до суду
з позовом про повторне стягнення
визначених позивачем заборгованостей.

При вирішенні заявлених
позовних вимог щодо стягнення пені суд
враховує приписи ч.4 статті 42
Конституції України та положення ч.3
статті 551 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої розмір неустойки
може бути зменшений за рішенням суду,
якщо він значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.
Також суд приймає де уваги правову
позицію, викладену в рішенні
Конституційного Суг України № 7-рп/2013
від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення
положень другого речення преамбули
Закону України „Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" про те, що умови договору
споживчого кредиту, його укладання та
виконання повинні підпорядковуватися
таким засадам, згідно з якими особа
споживача вважається слабкою стороною
у договорі та підлягає особливому
правовому захисту з урахуванням
принципів справедливості,
добросовісності і розумності, а вимога
про нарахування та сплату неустойки за
договором споживчого кредиту, яка є
явно завищеною, не відповідає
передбаченим у пункті 6 статті 3,
частині третій статті 509 та частинах
першій, другій статті 627 Цивільного
кодексу України засадам
справедливості, добросовісності,
розумності як складовим елементам
загального конституційного принципу
верховенства права, внаслідок чого з
засобу розумного стимулювання
боржника виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

У Резолюції Генеральної Асамблеї
ООН „Керівні принципи для захисту
інтересів споживачів" від 09 квітня 1985
року № 39/248 наголошено: визнаючи, що
споживачі нерідко перебувають у
нерівному становищі з точки зору
економічних умов, рівня освіти та
купівельної спроможності, принципи
захисту інтересів споживачів мають,
зокрема, за мету сприяти країнам у
боротьбі зі шкідливою діловою
практикою усіх підприємств на
національному та міжнародному рівнях,
яка негативно позначається на
споживачах.

Також суд вважає за необхідне
зазначити, що норма ч. З статті 551
Цивільного кодексу України передбачає
дві підстави для зменшення неустойки:
значне перевищення неустойки в
порівнянні з розміром збитків,
завданих стягувачу, що є об'єктивною
обставиною, яка не залежить від волі чи
позиції сторін та наявність інших
істотних для боржника обставин.

Відповідно до розрахунку суми
заборгованості відповідача перед
банком, представленої ПАТ КБ
„ПриватБанк" ( а.с.5-6), станом на 29.09.2014
року розмір заборгованості складає 14533
грн.53 коп., з яких:00 грн.00 коп.
заборгованість за кредитом, 00 грн.00
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 378 грн260 коп. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 14155 грн.27 коп. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500 грн.- штраф
(фіксована частина), 256 грн. 65 коп. - штраф
( процентна складова). Враховуючи те, що
сума основної заборгованості за
кредитом та відсотках взагалі
відсутня, рішенням суду від 17 червня
2011 року на користь позивача вже
стягнуто заборгованість по комісії та
штрафи , а також вже стягнуто і пеню,
яка становить 8098 грн. 38 коп., що значно
перевищує загальний розмір
заборгованості, та враховуючи
наявність таких обставин, як
відсутність постійної роботи у
відповідача, що має істотне значення,
суд вважає за доцільне відмовити
позивачу у задоволенні його позовних
вимог, оскільки їх задоволення
свідчитиме про отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредиторів та порушення прав
відповідача.

На підставі наведеного та ст.ст. 526-527,533,
553-554,611,625,1046-1050, 1054-1055 ЦК України,
керуючись ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

У позові Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості відмовити у повному
обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подання протягом 10 днів
апеляційної скарги до Апеляційного
суду Чернігівської області через
Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя