Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №2-4380/12
Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого Павицької
Т.М.,

суддів Гансецької
І.А., Микитюк О.Ю.

при секретарі судового

засідання Гуковій
О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу
за позовом в.о. прокурора м. Житомира в
інтересах держави в особі Головного
фінансового управління Житомирської
обласної державної адміністрації до
ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського
районного суду м.Житомира від 05 травня
2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У січня 2012 року в.о. прокурора м.
Житомира звернувся до суду із позовом в
інтересам держави в особі Головного
фінансового управління Житомирської
обласної державної адміністрації про
стягнення з ОСОБА_2 витрат на
стаціонарне лікування потерпілого
ОСОБА_3 у розмірі 13 067 грн. 56 коп., в якому
зазначив, що 28.03.2012 року, близько 19
години 50 хвилин, ОСОБА_2, керуючи на
підставі дорожнього листа автобусом
ЛA3-4207, державний номер НОМЕР_1, допустив
порушення Правил дорожнього руху
України та здійснив наїзд на
велосипедиста ОСОБА_3, який рухався у
зустрічному напрямку по своїй смузі
руху. В результаті
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3
були заподіяні тяжкі тілесні
ушкодження, з якими він знаходився на
стаціонарному лікуванні у Обласній
клінічній лікарні ім.О. Гербачевського
Житомирської обласної ради з 28.03.2012
року до 14.05.2012 року та на лікування
якого було витрачено 13 067 грн. 56 коп.

Рішенням Богунського районного суду
м.Житомира від 05 травня 2014 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь Головного фінансового
управління Житомирської обласної
державної адміністрації 13 067 грн. 56
коп. та 214 грн. 60 коп. судового збору на
користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на неналежне з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи та
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено
та вбачається із матеріалів справи, що
вироком Богунського районного суду м.
Житомира від 25.09.2012 року ОСОБА_2 визнано
винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 2 ст.286 КК України та
призначено відповідне покарання із
звільненням від його відбування на
підставі статей 75,76 КК України.
Зазначеним вироком встановлено, що
28.03.2012 року близько 19 години 50 хвилин,
ОСОБА_2, керуючи автобусом ЛA3-4207,
державний номер НОМЕР_1, допустив
порушення пп. 2.3б, 10.1, 10.5, 11.2 Правил
дорожнього руху України та здійснив
наїзд на велосипедиста ОСОБА_3, який
рухався у зустрічному напрямку по
своїй смузі руху.

В результаті даної
дорожньо-транспортної пригоди
потерпілому ОСОБА_3 були завдані тяжкі
тілесні ушкодження.

Потерпілий ОСОБА_3 знаходився на
стаціонарному лікуванні у Обласній
клінічній лікарні ім.О. Гербачевського
Житомирської обласної ради з 28.03.2012
року до 14.05.2012 року. На лікування
хворого ОСОБА_3 було витрачено 13 067 грн.
56 коп., що вбачається із листа головного
лікаря Обласної клінічної лікарні
ім.О. Гербачевського Житомирської
обласної ради № 804 від 16.04.2013 року (а.с.
62).

Згідно із частиною третьою ст.61 ЦПК
України обставини встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.1206 ЦК України,
особа, яка вчинила злочин, зобов'язана
відшкодувати витрати закладові
охорони здоров'я на лікування
потерпілого від цього злочину, крім
випадку завдання шкоди при перевищенні
меж необхідної оборони або у стані
сильного душевного хвилювання, що
виникло раптово внаслідок насильства
або тяжкої образи з боку потерпілого.

Виходячи із змісту ст. 1206 ЦК України
належним відповідачем по даній
категорії справ є заклад охорони
здоров'я. Разом з тим, відповідачем у
даній справі в.о. прокурора зазначив
державу в особі Головного фінансового
управління Житомирської обласної
державної адміністрації.

Відповідно до Порядку обчислення
розміру фактичних витрат закладу
охорони здоров'я на стаціонарне
лікування потерпілого від злочинного
діяння та зарахування стягнених з
винних осіб коштів до відповідного
бюджету і їх використання,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України № 545 від 16 липня 1993
року витрачені на стаціонарне
лікування кошти підлягають
відшкодуванню у повному обсязі і
зараховуються до відповідного
державного бюджету залежно від джерел
фінансування закладу охорони здоров'я
або на рахунок юридичної особи, якій
належить останній.

Із змісту зазначеного Положення
також випливає, що фактичні витрати
відшкодовуються закладу охорони
здоров'я, на рахунок, який відкритий в
державних фінансових органах.

Вимогами ст.11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст.10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їхні права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, установлених цим кодексом.

Розглядаючи справу суд першої
інстанції в порушення вимог ст.33 ЦПК
України не обговорив питання про
залучення до участі у справі в якості
відповідача Обласну клінічну лікарню
ім.О. Гербачевського Житомирської
обласної ради і цими діями обмежив її у
правах, встановлених ст.31 ЦПК України,
порушивши принцип здійснення
судочинства на засадах змагальності
сторін.

Суд першої інстанції, не роз'яснив
позивачу право звернутись до суду з
клопотанням у порядку ст.33 ЦПК України,
та не залучив до участі у справі в
якості відповідача Обласну клічну
лікарню ім.О. Гербачевського
Житомирської обласної ради, а суд
апеляційної інстанції у межах своїх
повноважень, не має права залучити таку
особу до участі у справі на стадії
апеляційного провадження, навіть зі
згоди осіб, які беруть участь у справі.
Це пов'язано з дією засадничих
принципів цивільного процесу
(диспозитивність, змагальність тощо).
Крім того, апеляційний суд не повинен
повністю підміняти собою суд першої
інстанції, оскільки він не є судом
першої інстанції, а не залучені особи
були б позбавлені повноцінного суду
першої інстанції з його правами та
обов'язками, процедурою розгляду
справи в суді першої інстанції та
можливістю апеляційного оскарження
ухваленого судового рішення. Також
вони будуть позбавлені й реального та
повноцінного суду другої інстанції.

Оскільки порушення та неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права призвело до
неправильного вирішення спору, тому
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню, відповідно до вимог п.4 ч.1
ст.309 ЦПК України з ухваленням нового
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Разом з тим, дане рішення апеляційного
суду не перешкоджає прокурору
повторно звернутися до суду з
аналогічним позовом, зазначивши у
ньому відповідачами всіх осіб, яких
стосуються заявлені ним вимоги.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 05 травня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову в.о.
прокурора м. Житомира в інтересах
держави в особі Головного фінансового
управління Житомирської обласної
державної адміністрації до ОСОБА_2,
третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді