Справа № 1328/5966/12
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/2107/14
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля
І.І., Копняк С.М.,

секретаря Матяш
С.І.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 26 грудня 2013 року у
справі за позовом Львівського
комунального підприємства «Під
Голоском - 410» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги, зустрічним позовом ОСОБА_2 до
Львівського комунального підприємства
«Під Голоском - 410» про зобов'язання до
вчинення дій, стягнення моральної
шкоди, -

в с т а
н о в и л а:

17 липня 2012 року Львівське комунальна
підприємство «Під Голоском - 410» (надалі
- ЛКП «Під Голоском - 410») звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому просить
ухвалити рішення, яким стягнути з
відповідачів на його користь 9623,90 грн.
заборгованості за період з липня 2009
року по червень 2012 року. В
обґрунтування вимог посилається на те,
що відповідачі зареєстровані та
проживають у АДРЕСА_1 який знаходиться
на обслуговуванні ЛКП «Під Голоском -
410», користуються житлово-комунальними
послугами, а тому повинні своєчасно
вносити квартирну плату та плату за
комунальні послуги, проте порушують
дані вимоги і станом на червень 2012 року
допустили вищевказану заборгованість.

Відповідачка ОСОБА_2 звернулася в суд
із зустрічним позовом до ЛКП «Під
Голоском - 410» про зобов'язання до
вчинення дій, стягнення моральної
шкоди. В обґрунтування зустрічного
позову зазначила, що вона є споживачем
комунальних послуг. На неодноразові
пропозиції відповідачу ЛКП «Під
Голоском - 410» укласти з нею письмовий
договір про надання комунальних послуг
по обслуговуванню її житла ЛКП
ухиляється від даного обов'язку. Згідно
усної домовленості між нею та ЛКП до
укладення письмового договору, в разі
не надання чи неналежного надання
комунальних послуг, вона не буде
проводити оплату за комунальні
послуги. Просить суд зобов'язати
відповідача ЛКП «Під Голоском - 410»
укласти з нею письмовий договір про
надання комунальних послуг по
обслуговуванню житла з визначенням
істотних умов даного договору,
стягнути з ЛКП «Під Голоском - 410»
моральну шкоду в розмірі 1000 грн. через
ненадання та неякісне надання
комунальних послуг, таку ж моральну
шкоду - в розмірі 1000 грн. за відмову від
укладення письмово договору про
надання житлово-комунальних послуг,
пеню у розмірі 3-ох відсотків вартості
несплаченої нею суми, що становить 290
грн.

Оскаржуваним рішенням первісний позов
Львівського комунального підприємства
«Під Голоском - 410» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користь
Львівського комунального підприємства
«Під Голоском - 410» заборгованості за
житлово-комунальні послуги в сумі 9623
(дев'ять тисяч шістсот двадцять три)
грн. 90 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користь
Львівського комунального підприємства
«Під Голоском - 410» сплаченого судового
збору в сумі 214 (двісті чотирнадцять)
грн. 60 коп.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 - відмовлено.

Рішення суду в частині задоволення
первісного позову оскаржила ОСОБА_2.
Зазначає, що позивачем ні до початку, ні
під час розгляду справи у судових
засіданнях не надано доказів, що саме
на користь ЛКП «Під Голоском - 410»
відповідачі повинні сплачувати
житлово-комунальні послуги. У якості
доказу, що на думку позивача,
підтверджує факт наявності
заборгованості подано розрахунки
заборгованості, які, на її думку, є
неналежними доказами, оскільки в таких
не вказаний період заборгованості,
відсутні назва документа, дата і місце
його складання, назва підприємства від
імені якого його складено, не зазначені
зміст та обсяг господарської операції,
одиниця виміру господарської операції,
відсутній підпис бухгалтера чи особи,
яка виконувала його обов'язки.
Посилається на те, що немає
документального підтвердження, що ЛКП
«Під Голоском-410» має повноваження від
власників квартир на балансоутримання
будинку, як і немає підтвердження, що
позивач утримує і проводить
обслуговування будинку АДРЕСА_1
Наявність у матеріалах справи копій
угод між ЛКП «Під Голоском-410» та ЛМКП
«Львівобленерго» та іншими суб'єктами
господарської діяльності за
відсутності договорів між ЛКП «Під
Голоском-410» з однієї сторони та
відповідачами з іншої сторони про
надання житлово-комунальних послуг, з
визначенням відповідальності кожної
із сторін за невиконання умов
договорів, не дає підстав стверджувати,
що відповідачі зобов'язані сплачувати
кошти за надані послуги. Позивач також
неправомірно здійснює нарахування за
утримання прибудинкової території,
оскільки земельна ділянка, на якій
розташований будинок НОМЕР_1, не
виділена у якості прибудинкової
території в установленому законом
порядку. ЛКП «Під Голоском-410» не
підтверджує свого статусу юридичної
особи, не сплачує податку на додану
вартість та є нелегітимним. Просить
скасувати рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 26 грудня 2013
року та ухвалити нове, яким у
задоволені позовних вимог відмовити.

Інші учасники цивільного процесу
повідомлені належним чином (т. 2, а.с. 184,
186), в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися, причину своєї
неявки суду не повідомили, матеріалів
справи достатньо для розгляду справи у
їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи,
межі та доводи скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних прав, свобод чи
інтересів у спосіб, передбачений
законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені
законом або договором способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення
правовідносин сторін, які випливають
із встановлених обставин. Саме
визначення цих правовідносин дає
можливість суду остаточно визначитись,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК
України, суд повинен сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснювати особам,
які беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджати про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяти здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом, та
встановлювати у рішенні обставини
справи (в тому числі пропущення
позовної давності), характер
правовідносин сторін, правову норму,
яка підлягає застосуванню до цих
правовідносин, навести мотиви
прийнятого рішення: встановлені судом
обставини, які мають значення для
справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог.

Відповідно ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду
частково не відповідає зазначеним
вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачі від користування
послугами ЛКП «Під Голоском-410» не
відмовлялися, фактично такими
користувалися і користуються, а відтак
відсутність договору на надання
житлово - комунальних послуг не є
підставою для відмови відповідачів від
сплати за фактично надані житлово -
комунальні послуги.

З матеріалів справи вбачається
наступне.

З Статуту (нова редакція) ЛКП «Під
Голоском-410», затвердженого головою
Шевченківської районної адміністрації
27.08.2008 року (державну реєстрацію змін до
установчих документів проведено 09.01.2009
року), вбачається, що ЛКП «Під
Голоском-410» створене Львівською
міською радою (власник) згідно ухвали
від 27.02.2003 року за № 284 (т. 1, а.с. 66-82).

З АКТу ревізії фінансово-господарської
діяльності ЛКП «Під Голоском - 410» за №
19-38/100 від 30.09.2011 року за період 01.10.2009 -
30.06.2011 років, проведеного
контролерами-ревізорами
контрольно-ревізійного відділу у м.
Львові контрольно-ревізійного
управління у Львівській області, також
вбачається, що ЛКП «Під Голоском -410» є
юридичною особою, має самостійний
баланс, печатку, відкриті розрахункові
рахунки в установах банку. Вид
діяльності за КВЕД - 70.32.0 - управління
нерухомим майном (т. 1, а.с. 170-200).

Відповідачі є співвласниками,
зареєстровані та проживають у АДРЕСА_1,
який знаходиться на обслуговуванні ЛКП
«Під Голоском - 410» (т. 1, а.с. 3).

Відповідно до даних відомості про
нарахування та оплату послуги за
утримання будинку та прибудинкової
території борг відповідачів перед
позивачем по оплаті за вказані послуги
станом на 30 червня 2012 року складав 5484,87
грн. (т. 1, а.с. 4).

Згідно з даними відомості про
нарахування та оплату послуг за
центральне опалення борг відповідачів
перед позивачем по оплаті за зазначені
послуги станом на 30 червня 2012 року
складав 4139,03 грн. (т. 1, а.с. 5).

Судом встановлено, що між позивачем та
відповідачами не укладено як договору
про надання послуг з утримання будинку
і споруд та прибудинкової території,
так і договору про надання послуг з
центрального опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення на підставі Типових
договорів.

Проте посилання відповідачів на
відсутність договору між сторонами на
надання житлово-комунальних послуг, не
звільняє перших від відповідальності
за оплату цих послуг, виходячи з
наступного.

Закон України «Про житлово-комунальні
послуги» (далі - Закон № 1875 - IV від 24
червня 2004 року) визначає основні засади
організаційних, господарських
відносин, що виникають у сфері надання
та споживання житлово-комунальних
послуг між їхніми виробниками,
виконавцями і споживачами, а також їхні
права та обов'язки.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» залежно
від функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на: 1) комунальні послуги
(централізоване постачання холодної та
гарячої води, водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); 3) послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); 4)
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд (заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).
Примірні переліки житлово-комунальних
послуг та їх склад залежно від
функціонального призначення
визначаються центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Аналіз цього Закону дає підстави для
висновку, що він належить до
нормативного акта спеціальної дії,
який регулює відносини, що виникають
між виробниками, виконавцями,
споживачами у процесі створення,
надання та споживання
житлово-комунальних послуг.

Разом з тим ст. 4 Закону № 1875-ІV від 24
червня 2004 року передбачає, що
законодавство України у сфері
житлово-комунальних послуг, крім цього
Закону, базується на Конституції
України і складається з
нормативно-правових актів у галузі
цивільного, житлового законодавства та
інших нормативно-правових актів, що
регулюють відносини у сфері
житлово-комунальних послуг.

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203,
626, 627 визначає загальні засади
цивільного законодавства, зокрема
поняття договору і свободи договору та
формулює загальні вимоги до договорів
як різновиду правочинів (вільне
волевиявлення учасника правочину).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України
правочин між фізичною і юридичною
особами належить вчиняти у письмовій
формі, за виключенням випадків,
передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК
України). Інші випадки визнання
договору укладеним зазначені у ст. ст.
642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає,
що зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи
договору у ст. ст. 6, 627 Цивільний кодекс
України визначає, що свобода договору
полягає в праві сторін вільно
вирішувати питання при укладенні
договору, виборі контрагентів та
погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору,
ЦК України разом з тим визначив, що
свобода договору не є безмежною,
оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та
ст. 627 цього Кодексу при укладенні
договору, виборі контрагентів,
визначенні умов договору сторони не
можуть діяти всупереч положенням цього
Кодексу та інших актів цивільного
законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з
нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України,
відповідно до яких підставою
недійсності правочинів є суперечність
їх актам цивільного законодавства.

Водночас ч. 1 ст. 19 Закону № 1875 - IV від 24
червня 2004 року передбачено, що
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 - IV від 24
червня 2004 року передбачений обов'язок
споживача укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору. Цей обов'язок
відповідає зустрічному обов'язку
виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21
цього Закону, підготувати та укласти зі
споживачем договір на надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового
договору затверджені постановою
Кабінету Міністрів України від 20
травня 2009 року № 529 «Про затвердження
типового договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій» (далі -
постанова № 529).

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК
України, ст. ст. 19 - 21 Закону № 1875 - IV від 24
червня 2004 року, постанови № 529
убачається, що умови типового договору,
що набули юридично обов'язкового
значення в силу актів цивільного
законодавства, є обов'язковими для
сторін договору, які не мають права
відступити від їх положень і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

Таким чином, укладення договору на
надання житлово-комунальних послуг є
обов'язком споживача за умови, якщо
запропонований виконавцем послуг
договір відповідає типовому договору.
Відмова споживача послуг від укладення
договору в такому разі суперечить
вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України
та ст. ст. 19, 20 Закону № 1875 - IV від 24
червня 2004 року.

Відтак, відсутність між споживачами
(відповідачами) та виконавцем
житлово-комунальних послуг договору
про надання цих послуг, укладеного у
письмовій формі, не звільняє
споживачів від обов'язку оплачувати
отримані та спожиті житлово-комунальні
послуги.

Оскільки квартира, в якій
зареєстровані відповідачі - ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 належить
їм на праві приватної власності, то
вони зобов'язані вносити плату за
надання послуг з утримання будинків та
споруд і прибудинкових територій та
надання послуг з центрального
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення.

Статтями 20, 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
права та обов'язки споживача й
виконавця житлово-комунальних послуг.
Зокрема, правом споживача є одержання
вчасно та відповідної якості
житлово-комунальних послуг згідно із
законодавством та умовами договору на
надання житлово-комунальних послуг, а
обов'язком оплата житлово-комунальних
послуг у строки, встановлені договором
або законом. Обов'язком виконавця
надання послуг вчасно та відповідної
якості згідно із законодавством та
умовами договору, а також підготовка та
укладення із споживачем договору про
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Згідно відомості про нарахування та
оплату послуг з центрального опалення
за період з січня 2009 року по 30.06.2012 року
утворилась заборгованість в сумі 4 139,03
грн. (т. 1, а.с. 54).

Судом апеляційної інстанції
встановлено та стверджується
відповідачами, що дана заборгованість
утворилась у зв?язку з частковою
оплатою наданих послуг, оскільки ними
не здійснювалася оплата двоставкового
тарифу, так як вважають, що позивач
здійснював його нарахування
безпідставно.

З матеріалів справи вбачається, що
заборгованість в сумі 360,64 грн. за
поданим позивачем розрахунком не
підтверджується (т. 1, а.с. 54).

Нарахування плати за послуги з
теплопостачання на час спірного
періоду здійснювалося на підставі
рішень виконавчого комітету
Львівської міської ради: № 930 від 02.09.2008
року «Про затвердження тарифів на
теплову енергію для опалення та
гарячого водопостачання, враховуючи
економічно обґрунтовані витрати на їх
виробництво, транспортування та
постачання»; № 1433 від 29.12.2008 року «Про
внесення змін до рішення виконавчого
комітету від 02.09.2008 року № 930.

Слід зазначити, що двоставковий тарифу
на постачання теплової енергії, був
встановлений Львівською міською радою
в межах своєї компетенції на підставі
постанови Кабінету Міністрів України
№ 955 від 10.07.2006 року «Про затвердження
Порядку формування тарифів на
виробництво, транспортування,
постачання теплової енергії та послуги
з централізованого опалення і
постачання гарячої води», яка була
чинною до 01.06.2011 року та передбачала
встановлення двоставкового тарифу.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 869 від 1 червня 2011 року «Про
забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на
житлово-комунальні послуги» постанова
КМУ від 10.07.2006 року скасована та
затверджено новий Порядок формування
тарифів на теплову енергію, її
виробництво, транспортування та
постачання, послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води,
який також передбачає встановлення
двоставкового тарифу на теплову
енергію і зазначені рішення виконкому
Львівської міської ради, Львівської
міської ради по питанню встановлення
двоставкового тарифу на теплову
енергію прийняті на реалізацію
вказаної постанови КМУ.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
як в ухвалі Львівської міської ради №
2437 від 27.06.2013 року «Про скасування
рішень виконавчого комітету від 20.10.2006
року № 1189, від 08.06.2007 року № 365, від 02.09.2008
року № 930», так і в постанові
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 16.10.2013 року
по справі № 876/4135/13, якою визнано
протиправним рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради № 1189
від 20.10.2006 року «Про двоставковий тариф
на теплову енергію, тариф на підігрів
води та послуги з централізованого
опалення і підігріву води», не
зазначається про надання таким
документам зворотної дії.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 18 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» у разі порушення виконавцем
умов договору споживач має право
викликати його представника для
складання та підписання акту-претензії
споживача, в якому зазначаються строки,
види, показники порушень тощо,
акт-претензія складається споживачем
та представником виконавця і
скріплюється їхніми підписами.
Частиною 4 ст.18 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачений обов'язок виконавця
вирішити питання про перерахунок
платежів.

Вимоги щодо кількісних і якісних
показників послуг, визначені Правилами
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджені постановою Кабінету
Міністрів України від 17.02.2010 року № 151.

У матеріалах справи відсутні
акти-претензії, складені та підписані у
встановленому законом порядку, щодо
надання послуг з центрального опалення
неналежної якості.

Таким чином, розрахунок позивача
ґрунтується на затверджених в
установленому законом порядку тарифах
виконавчим комітетом Львівської
міської ради, які складаються з плати
за фактично спожиту теплову енергію та
річної плати за приєднане теплове
навантаження, які були чинні на час, за
який виникла заборгованість.

Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за
користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами. Строки внесення квартирної
плати і плати за комунальні послуги
визначаються угодою сторін. Наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату і плату за комунальні
послуги.

Згідно Правил утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій,
затверджених наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17 травня 2005 року № 76, комунальні
послуги, це результат господарської
діяльності, спрямованої на задоволення
потреби фізичної чи юридичної особи в
забезпеченні холодною та гарячою
водою, водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, установленому законодавством.

Утримання будинків і прибудинкових
територій це господарська діяльність,
спрямована на задоволення потреби
фізичної чи юридичної особи щодо
забезпечення експлуатації та/або
ремонту жилих та нежилих приміщень,
будинків і споруд, комплексів будинків
і споруд, а також утримання прилеглої
до них (прибудинкової) території
відповідно до вимог нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил згідно із
законодавством.

За змістом ч. 2 ст. 14 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
ціни/тарифи на комунальні послуги та
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій формуються
і затверджуються органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування відповідно до їхніх
повноважень, визначених законом.

З АКТу ревізії фінансово-господарської
діяльності ЛКП «Під Голоском-410» за №
19-38/100 від 30.09.2011 року за період 01.10.2009 -
30.06.2011 років, проведеного
контролерами-ревізорами
контрольно-ревізійного відділу у м.
Львові контрольно-ревізійного
управління у Львівській області, також
вбачається, що ЛКП «Під Голоском-410»
вірно проводить нарахування за надані
послуги за тарифами на послуги з
утримання будинків і прибудинкових
територій, що сформовані на підставі
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року за № 560 «Про
затвердження Порядку формування
тарифів і типового договору про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій» та
затвердженні рішенням Львівської
міської ради від 26.12.2008 року за № 1431
«Про встановлення тарифів на послуги з
утримання будинків та прибудинкових
територій для населення у м. Львові
індивідуального по кожному будинку» за
винятком плати за послуги з вивезення,
розміщення та захоронення побутових
відходів, фактичне споживання
електроенергії в місцях загального
користування і технічне
обслуговування та енергопостачання
ліфтів. З 01.12.2010 року застосовує тарифи
на послуги з утримання будинків і
прибудинкових територій, затвердженні
рішенням Львівської міської ради від
26.11.2010 року за № 1651 «Про встановлення
тарифів на послуги з утримання
будинків та прибудинкових територій
для населення у м. Львові індивідуально
по кожному будинку» (т. 1, а.с. 170-200).

В подальшому ЛКП «Під Голоском-410» при
нарахуванні наданих послуг
застосовано тариф відповідно до
рішення Львівської міської ради № 561
від 31.05.2011 року «Про встановлення
тарифів на послуги з утримання
будинків та прибудинкових територій
для населення у м. Львові індивідуально
по кожному будинку» (т. 1, а.с. 133-142).

Рішенням виконавчого комітету
Львівської міської ради «Про
визначення розмірів прибудинкових
територій» № 318 від 18.03.2011 року (т. 2, а.с.
172-174) визначено розміри прибудинкових
територій для будинків, які
обслуговують Львівські комунальні
підприємства житлового господарства,
та, зокрема, встановлено, що розмір
прибудинкової території будинку
АДРЕСА_1 що перебуває на обслуговуванні
ЛКП «Під Голоском-410» становить 2249,0 кв.
м.

Із встановлених в судовому засіданні
обставин вбачається, що позивач
належно виконує умови договору з
утримання будинків і споруд,
прибудинкових територій, що
підтверджується доданими позивачем
актами, копіями договорів з іншими
установами про надання певного виду
послуг.

У матеріалах справи відсутні
акти-претензії, складені та підписані у
встановленому законом порядку, щодо
надання послуг з утримання будинку та
прибудинкової території неналежної
якості.

Згідно відомості про нарахування та
оплату послуги за утримання будинку та
прибудинкової території борг
відповідачів перед позивачем по оплаті
за вказані послуги станом на 30 червня
2012 року складав 5484,87 грн.
Заборгованість в сумі 125,12 грн. поданим
позивачем розрахунком не
підтверджується (т. 1, а.с. 52).

Враховуючи вищенаведені обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що ЛКП «Під Голоском-410» надає
відповідачам послуги з утримання
будинку та прибудинкової території і
центрального опалення, останні є
споживачами таких послуг, від їх
отримання не відмовлялись, тобто між
сторонами встановлені фактичні
договірні відносини на тих умовах, за
яких надається ця послуга, і
відповідно, вимоги ЛКП «Під
Голоском-410» про стягнення з
відповідачів заборгованості є
підставними. У свою чергу, як зазначено
вище, відповідачами не надано жодних
належних та допустимих доказів на
підтвердження неналежної якості
отримуваних послуг чи їх ненадання за
період з 01 січня 2009 року по 30 червня 2012
року.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
змінити оскаржуване рішення, зменшивши
суму стягнення з відповідачів боргу за
надані позивачем послуги постачання з
утримання будинку та прибудинкової
території і центрального опалення з 9
623,90 грн. до 9 138,14 грн. (5359,75 + 3778,39= 9 138,14).

Сума заборгованості підлягає
стягненню в користь позивача з
відповідачів - співвласників квартири
солідарно.

Рішення в частині відмови в
задоволенні зустрічного позову не
оскаржується і підстав для його
скасування, передбачених ч. 3 ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Стягуючи солідарно з відповідачів в
користь позивача понесені останнім
судові витрати, суд першої інстанції не
врахував, що стягнення таких в
солідарному порядку статтею 88 ЦПК
України не передбачено.

Згідно з п. 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від 24
жовтня 2008 року апеляційний суд ухвалює
рішення про зміну рішення суду першої
інстанції у випадку, якщо помилки у
неправильно прийнятому рішенні
можливо усунути без його скасування, не
змінюючи суть рішення, і вони
стосуються окремих його частин,
зокрема виправлення помилок суду
першої інстанції щодо розміру суми, що
підлягає стягненню, розподілу судових
витрат тощо. Якщо помилки у такому
рішенні стосуються фактичної сторони
справи чи правового обґрунтування
рішення, то їх усунення необхідно
вважати також зміною рішення, тому
апеляційний суд не повинен усувати
такі помилки ухвалою із зазначенням
про залишення рішення без змін, з його
уточненням чи доповненням.

За таких обставин, рішення районного
суду, як таке, що ухвалене при неповному
з?ясуванні обставин, що мають значення
для справи, слід змінити з викладенням
в іншій редакції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 1 п. 3, 309
ч. 1 п. 1, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 26 грудня 2013 року в
частинах:

задоволення первісного позову
Львівського комунального підприємства
«Під Голоском - 410»; стягнення солідарно
з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
в користь Львівського комунального
підприємства «Під Голоском - 410»
заборгованості за житлово-комунальні
послуги в сумі 9 623 (дев'ять тисяч
шістсот двадцять три) грн. 90 коп.;
стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користь
Львівського комунального підприємства
«Під Голоском - 410» сплаченого судового
збору в сумі 214 (двісті чотирнадцять)
грн. 60 коп., - змінити, виклавши його в
наступній редакції:

Первісний позов Львівського
комунального підприємства «Під
Голоском - 410» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користь
Львівського комунального підприємства
«Під Голоском - 410» 9 138,14 грн. (дев?ять
тисяч сто тридцять вісім гривень 14
копійок) заборгованості за
житлово-комунальні послуги.

Стягнути порівну з ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користь
Львівського комунального підприємства
«Під Голоском - 410» сплаченого судового
збору в сумі 214 (двісті чотирнадцять)
грн. 60 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Кабаль І.І.

Копняк С.М.