АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8435/14 Справа № 2-747/11
Головуючий у 1 й інстанції - Макаров
М.О. Доповідач - Петренко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової
палати по цивільним справам
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 16
вересня 2011 року по справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
Кіровської селищної ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, третя особи
- ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом та визначення
часток у спільному майні,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі звернулися до суду з позовом
та просили з урахуванням уточнених
позовних вимог ухвалити рішення, яким
визнати за ними право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 площею 72,4
кв.м., який складається з трьох кімнат
житловою площею 33,2 кв.м., у тому числі 1а-
7,2 кв.м., 2а - 9,0 кв.м., 3я- 17,0 кв.м., кухня 6,6
кв.м., вбиральня 14,1 кв.м., веранда 3,1 кв.м.,
сіни 8,7 кв.м., кладова 2,7 кв.м., ванна
кімната 4,0 кв.м., на господарські
спордуди, які складаються із трьох
сараїв площею 12,0 кв.м., 18,6 кв.м., 10,0 кв.м.,
кухні літньої площею 10,5 кв.м., гаража
площею 22,5 кв.м., уборна; визначити
частки співвласників у спільній
сумісній власності.

В обґрунтування позову позивачі
посилалися на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року
померла їхня бабуся ОСОБА_8, після
смерті якої відкрилася спадщина на
житловий будинок АДРЕСА_1, який належав
їй на праві власності. Спадкоємцями за
законом першої черги спадкового майна
є її внуки, тобто ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4,
оскільки на момент відкриття спадщини
були сиротами та знаходились на
утриманні померлої бабусі ОСОБА_8
Вказаний будинок бабуся збудувала без
відповідного дозволу та затвердженого
проекту в 1970 роках на земельній
ділянці, на якій знаходився будинок та
де мешкала її матір та їхня прабаба
ОСОБА_9.

Власного майна вони не мають, на момент
відкриття спадщини були
дітьми-сиротами, ОСОБА_4 було 14 років,
ОСОБА_5 12 років, ОСОБА_6 10 років, які на
вихідні приїжджали з інтернату та
мешкали у бабусі, а ОСОБА_3 після
закінчення навчання в інтернаті
проживав разом з бабусею та
зареєстрований за вищевказаною
адресою. Після смерті бабусі вони
мешкали у будинку АДРЕСА_1, а на
теперішній час там мешкають ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, а ОСОБА_3 разом зі своєю родиною
орендує житлове приміщення в АДРЕСА_2,
ОСОБА_6 заміжня та мешкає в АДРЕСА_3.

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 16
вересня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Колегія суддів, заслухавши сторін,
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає
апеляційну скаргу такою, що підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачі є онуками ОСОБА_8, що
підтверджується копіями свідоцтв про
народження матері позивачів та
копіями свідоцтв про народження
останніх ( ар. сп. 10-15) та довідкою
виконкому Кіровської селищної ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області від 24 травня
1999 року (а.с.20).

ІНФОРМАЦІЯ_6 року позивачі осиротіли,
оскільки їхня мати ОСОБА_10 померла ( ар.
сп.9) , а батько ОСОБА_4 та ОСОБА_3 23 травня
1995 року був засуджений Кіровським
районним судом м. Дніпропетровська до
позбавлення волі, відомості про батька
ОСОБА_5 і ОСОБА_11 при реєстрації акту
про народження дитини записані за
вказівкою матері на підставі ст. 55
КпШС.

Розпорядженням голови
Дніпропетровської районної державної
адміністрації № 486/4-р від 20 грудня 1999
року позивачі були направлені до
інтернату, а саме: ОСОБА_6 у період з 09
вересня 1997 року по 31 серпня 2008 року
навчалася в 0К30
«Навачально-реабілітаційному центрі
для дітей з вадами фізичного і
розумового розвитку та дітей - сиріт»
(довідка за вих. № 40 від 09 березня 2010
року, видана директором центру
С.В.Лебідь) ; ОСОБА_5 у період з 17 жовтня
1999 року по 20 червня 2005 року навчався у
Котовській спеціальній
загальноосвітній школі-інтернаті для
дітей з вадами розумового та фізичного
розвитку (довідка за № 254 від 22 жовтня
2009 року, видана директором школи
Іванченко М.Г.); ОСОБА_4 у період з 18
лютого 2000 року по 31 серпня 2002 року
навчався у Котовській спеціальній
загальноосвітній школі-інтернаті для
дітей з вадами розумового та фізичного
розвитку (довідка за № 253 від 22 жовтня
2009 року, видана директором школи
Іванченко М.Г.), а у період з 03 вересня 2002
року по 30 травня 2003 року навчався в 0К30
«Навачально-реабілітаційному центрі
для дітей з вадами фізичного і
розумового розвитку та дітей - сиріт»
(довідка за вих. № 38 від 09 березня 2010
року, видана директором центру С. В.
Лебідь) ; ОСОБА_3 у період з 01 вересня 1993
року по 09 червня 2000 року навчався в
спеціальній загальноосвітній
школі-інтернаті № 3 (на основі статуту
№ 60-4/ХХІУ від 05 вересня 2002 року
перейменована в 0К30
«Навачально-реабілітаційний центр для
дітей з вадами фізичного і розумового
розвитку та дітей - сиріт»), що
підтверджується довідкою за вих. № 39
від 09 березня 2010 року, виданою
директором центру С.В.Лебідь (а.с.102-106).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року бабуся позивачів
ОСОБА_8 померла (свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_1, видане 02 листопада 2000
року Виконкомом Кіровської селищної
ради Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, за актовим
записом № 128), залишивши заповіт від 15
січня 1999 року, посвідчений секретарем
Кіровської селищної ради Мороз В.Н. та
зареєстрований в реєстрі за № 2, яким
все своє майно заповіла ОСОБА_2 та
ОСОБА_7 - третім особам у справі ( ар. сп.
42).

17 березня 2011 року законний представник
в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2
та ОСОБА_7 ОСОБА_17 звернувся до
Дніпропетровської районної державної
нотаріальної контори із заявою за №
222 про прийняття спадщини, а 07
листопада 2007 року ОСОБА_2 отримав
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_8,
зареєстрованого в реєстрі за №4752 на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_2, і
ОСОБА_7 07 листопада 2007 отримала
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_8,
зареєстрованого в реєстрі за №4750 на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_2, що
підтверджується спадковою справою №
163/2001 (а.с.40-67).

Свідоцтво про право на спадщину після
смерті ОСОБА_8 та право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 ніхто не
отримував та не реєстрував (спадкова
справа № 163/2001 та довідка КП
«Новомосковське міське бюро технічної
інвентаризації» за № 520 від 14 травня 2010
року).

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення
про задоволення позову керувався
положеннями ст.ст. 531,549 ЦК України ( в
редакції 1963 року) та виходив з того, що
позивачі з народження і по теперішній
час проживають у вказаному будинку і
завжди з інтернатів приїздили на
канікули до бабусі ОСОБА_8, а позивач
ОСОБА_3 зареєстрований у вказаному
будинку і з 1992 року до моменту смерті
бабусі ІНФОРМАЦІЯ_5 року мешкав з
бабусею (довідки виконавчого комітету
Кіровської селищної ради за № 1365 від 12
липня 2006 року та за № 76 від 05 лютого 2008
року ( ар. сп.16), довідка квартального по
АДРЕСА_1 - ОСОБА_18 ( ар. сп. 18).

Але з висновками суду погодитись не
можна, оскільки суд першої інстанції
неправильно визначив спірні
правовідносини та помилково ,
неправильно застосував норми
матеріального права.

Так , як вбачається з довідки КП
«Новомосковського міського БТІ», то
станом на 04 грудня 2004 року право
власності на спірний будинок АДРЕСА_1
не зареєстровано , інвентаризація
спірного будинку була проведена 1
листопада 1993 року ( ар. сп. 107-110, 166-173).

Згідно до відповіді Кіровської
селищної ради Дніпропетровського
району інформація щодо власника
домоволодіння АДРЕСА_1 - відсутня ( ар.
сп. 136).

Як вбачається з листа ДП
«Дніпропетровський науково-дослідний
та проектний інститут землеустрою» від
21.01.2011 року інформація та правова
документація щодо земельної ділянки
АДРЕСА_1 , а саме план земельної ділянки
, документи , що підтверджують дату
надання ( виділу ) її та кому вона
належала на праві користування -
відсутня ( ар. сп. 152). Згідно довідки БТІ
, що знаходиться в інвентарній справі
домоволодіння , воно знаходиться на
самовільно захопленій землі площею 1675
кв.м ( ар. сп. 173).

За правилами ст. 105 ЦК України ( в
редакції 1963 року) громадянин, який
збудував жилий будинок, здійснив його
перебудову чи прибудову без
встановленого дозволу, або без належно
затвердженого проекту, або з істотними
відхиленнями від проекту, або з грубим
порушенням основних будівельних норм і
правил, не вправі розпоряджатися цим
будинком чи частиною його (продавати,
дарувати, здавати його в найом , тощо).

Згідно із частинами 1, 2 ст. 376 ЦК України
( в редакції 2003 року) житловий будинок,
будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

У відповідності до положень розділу У11
«Спадкове право» ЦК України ( в
редакції 1963 року) , що аналогічні
положенням ст. 1218 ЦК України ( в
редакції 2003 року) спадщиною може бути
майно , права та обов»язки , що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті. Оскільки спірне
домоволодіння АДРЕСА_1 не належало
спадкодавці на правах приватної
власності , воно не може бути
успадковане.

Вирішуючи спір про право на спадщину,
суду першої інстанції слід було
встановити склад спадщини, оцінку
спадкового майна, коло спадкоємців,
факт прийняття ними спадщини, чого суд
першої інстанції не виконав.

За загальним правилом, якщо
спадкодавцем було здійснене самочинне
будівництво, до спадкоємців переходить
право власності на будівельні
матеріали, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (п. 7 постанови ПВС України
30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику
у справах про спадкування"), але суд не
звернув уваги та не застосував вказані
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України.

Встановивши, що жилий будинок з
господарчими будівлями є самочинним
будівництвом, до експлуатації не
прийнятий, в установленому порядку не
зареєстрований, земельна ділянка під
забудоване нерухоме майно у
встановленому порядку позивачам не
надавалась, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для визнання за позивачами
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування за законом та
визнання за ними часток у спільному
майні .

Виходячи з викладено колегія суддів
прийшла до висновку, що у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 16
вересня 2011 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Кіровської
селищної ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області,
третя особи ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування за законом та
визначення часток у спільному майні -
відмовити.

Рішення апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
- І.О. Петренко

судді
- М.М. Романюк

- С.П.Котушенко