ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/3044/13-ц
Провадження №2/477/89/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2014 року Жовтневий
районний суд Миколаївської області у
складі: головуючого у справі судді -
Глубоченка С.М.

при секретарі - Чирковій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Михайло-Ларинської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області про визнання права власності в
порядку спадкування за законом та
встановлення факту, що має юридичне
значення,

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2013 року позивачі звернулись до
суду із позовом до Михайло-Ларинської
сільської ради Жовтневого району
Миколаївської області, в якому просили
суд визнати за ними в рівних долях
право власності в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 на житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами, а також земельну ділянку для
ведення особистого підсобного
господарства, що розташовані в с.
Михайло-Ларине Жовтневого району
Миколаївської області та належали
померлому на праві власності.

13 червня 2014 року позивачі
збільшили позовні вимоги та крім
первісних, просили встановити факти, що
мають юридичне значення, зокрема факт
родинних відносин, а саме, що позивач
ОСОБА_1 є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_3, факт реєстрації шлюбу між
позивачем ОСОБА_2 з ОСОБА_3 та факт
належності ОСОБА_3 державного акту на
право приватної власності на землю
серії НОМЕР_3 від 27 грудня 1993 року.

В обґрунтування позову вказували, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, після смерті
якого залишилось спадкове майно, яке
складається з земельної ділянки площею
0,26 га для ведення особистого
підсобного господарства та житлового
будинку з господарськими будівлями і
спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1.
Вказали, що в правовстановлюючому
документі на земельну ділянку
працівником сільської ради була
допущена помилка при написанні
прізвища та по батькові власника, який
в подальшому втрачений, а також при
житті спадкодавця втрачений й
правовстановлюючий документ на
спірний житловий будинок. Крім цього,
прізвище померлого не збігається з
прізвищем позивача, що унеможливлює
підтвердження факту родинних відносин
між ними. Спадщину після смерті
спадкодавця позивачі фактично
прийняли в силу статті 549 ЦК УРСР. Однак
державний нотаріус Жовтневої
державної нотаріальної контори
Миколаївської області відмовив
позивачам в оформленні спадщини через
втрату правовстановлюючого документа
на спірне майно та розбіжність в
прізвищах спадкодавця з спадкоємцями.

В судове засідання позивачі не
з'явились, надіслали суду заяву, в якій
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі з підстав, викладених в позовній
заяві та просили справу розглянути за
їх відсутності.

Відповідач в судове засідання свого
представника не направив, надіслав
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності, позов визнав, просив його
задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК
України фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась позивач ОСОБА_2,
на сторінці 10 паспорту громадянина
України НОМЕР_1 якої, міститься
відмітка про реєстрацію шлюбу 20
листопада 1952 року з ОСОБА_3 (а.с.7).

Згідно листа відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Жовтневого
районного управління юстиції
Миколаївської області відомості щодо
реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 з ОСОБА_3
відсутні (а.с.87).

На думку суду, позивач ОСОБА_2 дійсно
перебувала в зареєстрованому шлюбі з 20
листопада 1952 року з ОСОБА_3 і була його
дружиною на момент його смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився позивач ОСОБА_1
(а.с.6).

Згідно повторного свідоцтва про
народження НОМЕР_2 від 22 травня 2014 року,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4, батьками
якого зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.83).

Сукупний аналіз досліджених в ході
судового розгляду доказів вказує на те,
що позивач ОСОБА_1 є особою, народження
якої зареєстровано виконкомом
Пересадівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області 05 вересня 1958 року (запис акту
№41) та підтверджене повторним
свідоцтвом про народження НОМЕР_2
від 22 травня 2014 року.

Суд вважає, що при видачі паспорта
громадянина України на ім'я позивача
ОСОБА_1 була допущена помилка
офіційного перекладу прізвища з
російської мови, однак зазначені
обставини не вказують на відсутність
родинних відносин між позивачем
ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_3.

Зазначені обставини дають підстави
вважати доведеним факт родинних
відносин між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_3
як сина та батька, а також факт
реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3, що об'єктивно
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 14 липня 2003 року (а.с.8).

Згідно роз'яснень, що містяться в
пункті 1 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» у разі відкриття спадщини
до 01 січня 2004 року застосовується чинне
на той час законодавство.

Спадкові правовідносини виникли в 2003
році, а тому судом при вирішені справи
застосовані норми ЦК УРСР від 18 липня
1963 року (далі - ЦК УРСР).

Спадкоємцями першої черги за законом, у
відповідності до частини 1 статті 529 ЦК
УРСР є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

З урахуванням встановлених судом
фактів, що мають юридичне значення,
позивачі є спадкоємцями померлого
ОСОБА_3 першої черги за законом.

З огляду на частину 1 статті 525 ЦК УРСР
день смерті спадкодавця, є часом
відкриття спадщини.

Згідно приписів частини 1 статті 548 ЦК
УРСР для придбання спадщини необхідно,
щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР
спадкоємець визнається таким, що
прийняв спадщину, якщо вiн фактично
вступив в управлiння або володiння
спадковим майном та якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

У відповідності до абзацу 1 пункту 113
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Мін'юсту України
від 14 червня 1994 року № 18/5,
зареєстрованого в Мін'юсті України 07
липня 1994 року за № 152/361, що діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин, доказом вступу в
управління чи володіння спадковим
майном можуть бути: довідка
житлово-експлуатаційної організації,
правління житлово-будівельного
кооперативу, виконавчого комітету
місцевої Ради народних депутатів чи
відповідної місцевої державної
адміністрації про те, що спадкоємець
безпосередньо перед смертю
спадкодавця проживав разом з ним, або
про те, що спадкоємцем було взято майно
спадкодавця; запис у паспорті
спадкоємця або в будинковій книзі, який
свідчить про те,

що спадкоємець був постійно прописаний
в спадковому будинку (квартирі) в
період шести місяців після смерті
спадкодавця, та інші документи, що
підтверджують факт вступу спадкоємця в
управління чи володіння спадковим
майном.

Згідно довідки виконкому
Михайло-Ларинської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області від 21 жовтня 2013 року №1029
позивачі, на момент смерті спадкодавця
ОСОБА_3 були з ним зареєстровані, в тому
числі в період шести місяців після
смерті спадкодавця (а.с.9).

Згідно інформаційної довідки зі
Спадкового реєстру (спадкові справи та
видані на їх підставі свідоцтва про
право на спадщину) від 03 квітня 2014 року
№37057475, виданої Жовтневою державною
нотаріальною конторою Миколаївської
області спадкова справа після смерті
ОСОБА_3 не відкривались (а.с.59, 60).

Таким чином, в силу статей 548, 549 ЦК УРСР,
позивачі, як спадкоємці першої черги за
законом, прийняли спадщину після
смерті ОСОБА_3.

Відповідно до архівної копії
державного акту на право приватної
власності на землю серії НОМЕР_3,
виданого 27 грудня 1993 року
Михайло-Ларинською сільською радою
Жовтневого району Миколаївської
області, зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №256 за
«ОСОБА_3» передано у власність земельну
ділянку для ведення особистого
підсобного господарства площею 0,26 га,
яка розташована в АДРЕСА_1 (а.с.66).

На думку суду, особа, яка зазначена у
вказаному вище державному акті на
право приватної власності на землю, як
власник земельної ділянки для ведення
особистого підсобного господарства
площею 0,26 га, яка розташована в АДРЕСА_1
- ОСОБА_5 та померлий ОСОБА_3 є однією й
тією ж особою, що підтверджується
наступним.

Місцем розташуванням земельної
ділянки, зазначеної в державному акті
на право приватної власності на землю
серії НОМЕР_3 від 27 грудня 1993 року є
АДРЕСА_1, тобто адреса реєстрації за
місцем проживання спадкодавця на день
його смерті.

Прізвище ім'я та по батькові особи,
вказаної власником земельної ділянки
згідно державного акту на право
приватної власності на землю серії
НОМЕР_3 від 27 грудня 1993 року та прізвище
ім'я та по батькові спадкодавця ОСОБА_3,
що орфографічно не збігаються між
собою, є фонетично співзвучними, що
також вказує на їх однорідність та
наявність допущеної помилки при
заповненні правовстановлюючого
документа.

Отже, земельна ділянка для ведення
особистого підсобного господарства
площею 0,26 га, яка розташована в АДРЕСА_1
включається до складу спадщини, яка
відкрилась після смерті ОСОБА_3.

Вартість спірної земельної ділянки,
згідно витягу з технічної документації
про нормативну грошову оцінку
земельної ділянки становить 37722,29 грн.
(а.с.34).

Спадкодавець ОСОБА_3 на день смерті був
власником житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами,
який розташований в АДРЕСА_1, що
підтверджується архівною копією
свідоцтва про право власності від 03
вересня 1989 року, виданого
Пересадівською сільською радою
Жовтневого району Миколаївської
області на підставі рішення від 21
березня 1989 року №63 (а.с.88, 90).

Відповідно до довідки КП «Миколаївське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» від 18 грудня 2013 року
№2-6951, спірний житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами
належав на підставі свідоцтва про
право власності від 03 вересня 1989 року
ОСОБА_3, вартість житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами,
в якому відсутні об'єкти самочинного
будівництва, становить 248717,00 грн. (а.с.84).

Згідно Інформації з Реєстру прав
власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна від 03 червня 2014 року
№19978981, № 19979612 та Інформаційних довідок
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого
майна від 03 червня 2014 року №19978811,
№19979464, у згаданих реєстрах відомості
щодо спірної земельної ділянки та
житлового будинку з господарськими
будівлями і спорудами відсутні (а.с.61, 62,
63, 64).

Зі змісту уточнюючої позовної заяви
вбачається, що оригінали
правовстановлюючих документів на
спірне нерухоме майно втрачені.

У видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на спірне нерухоме
майно позивачам відмовлено, оскільки
відсутні правовстановлюючі документи
на вказане майно, що об'єктивно
підтверджується відмовою Жовтневої
державної нотаріальної контори
Миколаївської області від 22 жовтня 2013
року № 1265/01-16 (а.с.16).

На підставі викладеного, оцінивши в
сукупності докази по справі, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивачів обґрунтовані і підлягають
задоволенню в повному обсязі, що
відповідає способам судового захисту,
передбаченого статтею 16 ЦК України.

Згідно частини 1 статті 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку,
переходить до спадкоємців на
загальних підставах, із збереженням її
цільового призначення.

Судові витрати по справі віднести за
рахунок позивачів, оскільки спір виник
не з вини відповідача.

Керуючись статтями 208-209, 212, 213, 214-215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити наступні факти, що мають
юридичне значення:

- факт родинних відносин, а саме, що
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3;

- факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_3, померлим
ІНФОРМАЦІЯ_3;

- факт належності правовстановлюючого
документа, зокрема, що державний акт на
право приватної власності на землю
серії НОМЕР_3, виданий 27 грудня 1993 року
Михайло-Ларинською сільською радою
Жовтневого району Миколаївської
області на ім'я ОСОБА_5 належить ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, право
власності по 1/2 частині кожному на:

- земельну ділянку площею 0,26 га для
ведення особистого підсобного
господарства, яка розташована в
АДРЕСА_1, що належала померлому
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серії НОМЕР_3,
виданого 27 грудня 1993 року
Михайло-Ларинською сільською радою
Жовтневого району Миколаївської
області, зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №256;

- житловий будинок з господарськими
будівлями і спорудами, що розташований
в АДРЕСА_1, який належав
померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва
про право власності, виданого
виконкомом Пересадівської сільської
ради Жовтневого району Миколаївської
області від 03 вересня 1989 року з
наступними технічними показниками:
Літ. «М-1» житловий будинок загальною
площею 79,9 кв.м. та житловою площею 63,4
кв.м.; Літ. «Б» літня кухня, площею 32,6
кв.м.; Літ «Впд» погріб з шиєю, площею 12,2
кв.м.; Літ «Д» сарай, площею 12,6 кв.м.; Літ
«Е» гараж, площею 12,6 кв.м.; Літ «З» сарай,
площею 22,0 кв.м.; Літ «И» сарай, площею 24,0
кв.м.; Літ «Л» сарай, площею 4,4 кв.м.; Літ
«О» літня кухня, площею 17,0 кв.м.; Літ «П»
душ, площею 1,3 кв.м.; Літ «Р» вбиральня,
площею 1,5 кв.м.; Літ «Н» сарай, площею 7,8;
Літ. №2-5 огорожі; Літ « 7, 8, І, ІІ»
споруди, загальною вартістю станом на 16
грудня 2013 року 248717,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
держави з кожного по 121,80 грн. та в
рівних долях 121, 80 грн. - недоплачений
судовий збір за вимогами немайнового
характеру.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Миколаївської області
через Жовтневий районний суд
Миколаївської області протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

(Повний текст рішення виготовлено і
підписано 25 вересня 2014 року).

СУДДЯ
С.М.ГЛУБОЧЕНКО