У х в а л а

іменем україни

23 жовтня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Остапчука Д.О., Гончара В.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про тлумачення заповіту та
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом, за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на
рішення апеляційного суду Харківської
області від 06 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом, у якому, уточнивши його,
просила розтлумачити заповіт ОСОБА_7,
визнавши, що він бажав залишити їй у
спадщину все належне йому
домоволодіння та земельну ділянку по
АДРЕСА_1 із всім його обладнанням та
визнати за нею право власності на це
майно в порядку спадкування за
заповітом після його смерті.

На обґрунтування своїх позовних вимог
посилалась на ті обставини, що 29
жовтня 2009 року ОСОБА_7 склав заповіт,
яким заповів їй належне йому
домоволодіння та земельну ділянку,
розташовані по АДРЕСА_1, проте на даний
час цьому будинку рішенням виконавчого
комітету Дзержинської районної у м.
Харкові ради від 11 травня 2010 року
присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець помер, а вона
як спадкоємець майна померлого на
підставі заповіту звернулась до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, 27 червня 2013 року
було заведено спадкову справу, проте
свідоцтва про право на спадщину
позивачка не отримала, оскільки на
спірне майно було накладено арешт у
справі за позовом ОСОБА_5 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, отже він
оспорює її право на спірне
домоволодіння, просила задовольнити
позов.

ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним
позовом, у якому просив визнати за ним
право власності в порядку спадкування
за законом на житловий будинок літ.
«Т-2» з надвірними будівлями та
земельну ділянку, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1.

На обґрунтування своїх позовних вимог
посилався на ті обставини, що він є
єдиним спадкоємцем першої черги за
законом після смерті батька на спірне
домоволодіння та земельну ділянку,
звернувся до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, однак
подання ОСОБА_4 цієї позовної заяви
унеможливлює отримання ним свідоцтва
про право на спадщину, крім того,
нерухоме майно за цією адресою їй не
заповідалось, просив задовольнити
позов.

23 квітня 2014 року рішенням
Дзержинського районного суду м.
Харкова позов ОСОБА_4 задоволено
частково.

Розтлумачено заповіт ОСОБА_7, за яким
він заповідає все належне йому
домоволодіння та земельну ділянку, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4
та вирішено вважати, що об'єктом
спадкового майна за ним є саме будинок
АДРЕСА_1, які на момент смерті ОСОБА_7
належали йому на праві власності
згідно свідоцтва про право власності
від 26 травня 2010 року, виданого
Дзержинською районною у м. Харкові
радою та державного акта на права
власності на земельну ділянку від 16
серпня 2011 року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_7 на житловий будинок літ.
«Т-2» з надвірними будівлями по АДРЕСА_1
та земельну ділянку площею 0,0539 га для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,
розташовану за цією ж адресою.

У задоволенні решти позову ОСОБА_4 та
зустрічному позові ОСОБА_5 відмовлено.

06 серпня 2014 року рішенням апеляційного
суду Харківської області рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено, а у задоволенні
зустрічного позову відмовлено з інших
підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції і залишити в силі рішення
суду першої інстанції, ухвалене згідно
з законом, мотивуючи свої вимоги
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню
з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд апеляційної
інстанції надав належну оцінку
обставинам справи і зібраним у справі
доказам та правильно виходив з того, що
після отримання спадкодавцем
свідоцтва про право власності на
домоволодіння по АДРЕСА_1 та
державного акта на земельну ділянку із
зазначенням у цих документах іншої
поштової адреси, ніж та, що вказана
адресою спадкового майна у заповіті,
змінився об'єкт права власності, однак
зміни до заповіту та його уточнення
щодо цих обставин спадкодавцем не були
вчинені, а відтак не можна вважати, що
це майно є спадковим, тому підстави для
тлумачення заповіту та встановлення
того, що спірне домоволодіння є
об'єктом спадкування за заповітом із
визнанням права власності за
позивачкою відсутні.

При цьому судом апеляційної інстанції
вірно застосовані ст. ст. 213, 1256 ЦК
України, оскаржуване судове рішення
ухвалено з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду,
обґрунтовано викладених у
мотивувальній частині оскаржуваного
судового рішення.

За таких обставин касаційну скаргу
потрібно відхилити, рішення
апеляційного суду Харківської області
від 06 серпня 2014 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_6 відхилити, рішення апеляційного
суду Харківської області від 06 серпня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
О.П.
Касьян

Д.О. Остапчук

В.П. Гончар