АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/2078/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2660/14
Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С.
Доповідач Прядкіна О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

При секретарі: Кальник А.М.,

За участі: представника позивача
ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Карлівського районного
суду Полтавської області від 16 липня
2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до
Карлівської районної спілки споживчих
товарів, ОСОБА_3 про виділ в натурі
нерухомого майна та визнання права
власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним позовом. Зазначав, що
27.03.2007 року придбав 7/40 частин
нежитлового приміщення по АДРЕСА_1. У
зв'язку з виробничою необхідністю для
можливості проведення реставраційних
та ремонтних робіт позивач звернувся
до Карлівської районної спілки
споживчих товариств з пропозицією про
виділ в натурі належного йому
нерухомого майна, але йому було
відмовлено та роз'яснено, що дане
питання необхідно вирішувати в
судовому порядку. У договорі
купівлі-продажу від 27.03.2007 року
вказано, що позивач володіє 7/40 частин
приміщення по АДРЕСА_1, що складається
з: будівлі позначеної літ. «Б-1» склад 1
пл. 84,9 кв.м., 2 склад 72,2 кв.м., 3 склад пл. 43,1
кв.м, загальною площею 200.2 кв.м. У зв'язку
з вказаним просив виділити у натурі як
самостійний об'єкт права власності та
визнати право власності на вказане
нерухоме майно.

Рішенням Карлівського районного суду
Полтавської області від 16 липня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково.

Виділено в натурі, як самостійний
об'єкт права власності, належне на
праві спільної часткової власності
ОСОБА_2 нерухоме майно, яке знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: в
будівлі літ. "Б-1" склад 1 площею 84,9 кв. м.,
2 склад площею 72,2 кв. м., 3 склад площею 43,1
кв. м., загальною площею 200,2 кв. м.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Рішення оскаржив ОСОБА_2, який в
апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення в частині
незадоволених позовних вимог та
ухвалити нове рішення, яким повністю
задовольнити його позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши справу в
межах заявлених вимог і апеляційного
оскарження, приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги з таки
підстав:

Судом першої інстанції вірно
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що 27.03.2007 року Карлівська
районна спілка споживчих товариств
продала, а ОСОБА_2 купив 7/40 частин
нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1,
розташовану на земельній ділянці, яка
знаходиться у постійному користуванні
Карлівської райспоживспілки, та
складається в цілому з
адміністративної будівлі літ А-1
цегляної, загальною площею 308,0 кв.м.,
складу літ. Б-1 цегляного загальною
площею 228,4 кв.м., складу літ. В-1
цегляного загальною площею 125,9 кв.м.,
складу літ. Г-2 цегляного загальною
площею 477,2 кв.м. Крім того, в договорі
зазначено, що за заявою власника
відчужується: в будівлі літ. Б-1 склад 1
пл.84,9 кв.м., 2 склад 72,2 кв.м., 3 склад
пл..43,1 кв.м., загальною площею 200.2 кв.м,
що складає 7/40 часток об'єкта ( а.с.5).

Відповідно до витягу КП
Полтавське БТІ «Інвентаризатор» про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно за ОСОБА_2 24 квітня 2007 року
зареєстровано право власності на
вказані вище нежитлові будівлі, що
знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до висновку
звіту № 03/13 від 10.09.2013 р. спеціаліста
про проведення технічного обстеження
та можливість виділення в самостійний
об'єкт 7/40 частки нежитлової будівлі
літ.Б-1 по АДРЕСА_1 Полтавської області
частина нежитлових приміщень складу
літ. Б-1, що належить ОСОБА_2, являють
собою технічно незалежні нежитлові
приміщення (складу), які можуть
використовуватися як самостійний
об'єкт права власності (окрема
одиниця) ( а.с.26-30).

Частково задовольняючи позовні
вимоги, районний суд виходив з того, що
так як, позивачем відповідно до
договору купівлі-продажу від 27.03.2007 р.
на законних підставах набуто право
власності на нерухоме майно: склад 1 в
будівлі літ. Б-1 пл.84,9 кв.м., 2 склад 72,2
кв.м., 3 склад пл.43,1 кв.м., загальною
площею 200.2 кв.м., що складає 7/40 частки
нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1,
розташовану на земельній ділянці, яка,
згідно договору оренди від 23.05.2013 р.
знаходиться у користуванні позивача і
дане право власності на приміщення не
було порушено і ніким не оспорюється,
суд вважає, що в даному випадку
відсутній предмет спору і у
задоволенні даної частини позовних
вимог необхідно відмовити.

Такий висновок суду є вірним.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог фізичних осіб і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

Так, позивач просить визнати за ним
право власності на нерухоме майно, яке
знаходиться в АДРЕСА_1 і складається
з: будівлі літ. «Б-1» склад 1 пл. 84,9 кв.м.,
2 склад 72,2 кв.м., 3 склад пл. 43,1 кв.м,
загальною площею 200.2 кв.м.

Однак право власності на перелічені
об'єкти нерухомого майна
підтверджується належним чином
оформленим договором купівлі-продажу
від 27.03.2007 року( а.с.5).

Звертаючись до суду з даним позовом,
ОСОБА_2 свої вимоги сформулював саме
щодо визнання права власності на
будівлі, а не право власності на
окремі об'єкти нерухомого майна як
самостійний об'єкт права власності.

Прохання апеляційної скарги в цій
частині виходить за межі позовних
вимог ОСОБА_2

Разом з тим, державна реєстрація
нерухомого майна здійснюється
відповідно до « Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2013 р. № 868.

Позивачем не надано доказів відмови
органів державної реєстрації прав на
здійснення такої реєстрації, а його
права в цій частині відповідачем не
порушені.

Не може бути прийнято до уваги
посилання в апеляційній скарзі на п.37
названого Порядку, яким встановлено,
що одним з документів, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, є,
зокрема, рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно ,
так як право власності ОСОБА_2 ніким
не оспорюється та у позивача наявний
укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно.

За відсутності відповідного
правовстановлюючого документа, що
підтверджує набуття права власності,
це право підтверджується ( при
існуванні спору) рішенням суду.
Договір купівлі-продажу, укладений
позивачем 27.03.2007 року, є чинним.

Інші доводи, наведені в апеляційній
скарзі, не відносяться до тих підстав, з
якими процесуальне законодавство
пов'язує можливість прийняття рішення
щодо скасування або зміни
оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Карлівського районного суду
Полтавської області від 16 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене
протягом 20 днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

СУДДІ: