Провадження № 4-с/734/11/14
Справа №
У Х В А Л А

іменем України

13 листопада 2014 року

смт. Козелець

Козелецький районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Бузунко О.А.

за участю секретаря Галюк Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії
головного державного виконавця
Відділу Державної виконавчої служби
Козелецького районного управління
юстиції у Чернігівській області
ОСОБА_2, заінтересована особа – ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою дії
головного державного виконавця
Відділу Державної виконавчої служби
Козелецького районного управління
юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2
Вимоги скарги обґрунтовані тим, що
стягувачем у межах встановленого
строку пред’явлений до ВДВС
Козелецького районного управління
юстиції Чернігівської області
виконавчий лист по справі № 734/1745/14, що
виданий 15 вересня 2014 року Козелецьким
районним судом Чернігівської області,
про стягнення із ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 боргу в розмірі 669 200 грн., 3 %
річних від простроченої суми в сумі 30 347
грн. 75 коп. та суму інфляції за весь час
прострочення розміром 12 165 грн. 10 коп. За
постановою від 06 жовтня 2014 року
головного державного виконавця ВДВС
Козелецького районного управління
юстиції Чернігівської області ОСОБА_2
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження на підставі ст.ст. 18 і 26
Закону України “Про виконавче
провадження”. Вказана постанова
обґрунтована тим, що у виконавчому
документі відсутні дані, які
ідентифікують особу (ідентифікаційний
номер боржника), що унеможливлює
примусове виконання виконавчого
документа. Скаржник звернувся до суду з
вимогами: визнати дії головного
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Козелецького районного управління
юстиції ОСОБА_2, які виявились у
поверненні йому виконавчого листа від
15 вересня 2014 року у справі за № 734/1745/14
про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 заборгованості в сумі 711 712 грн. 85
коп. - неправомірними і зобов’язати
його прийняти виконавчий лист до
виконання і виконати рішення суду;
визнати постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову у прийнятті до провадження
виконавчого документа) від 06 жовтня 2014
року ВП № 44951124 головного державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Козелецького
районного управління юстиції ОСОБА_2 –
незаконною.

В матеріалах справи міститься
клопотання заявника про розгляд справи
за його відсутності.

Представник Відділу державної
виконавчої служби Козелецького
районного управління юстиції
Чернігівської області ОСОБА_2 подала
заяву про розгляд справи за її
відсутності та заперечення по справі.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився, причини неявки
суду невідомі.

За таких підстав суд визнав за можливе
розглядати справу за відсутності
учасників процесу на підставі доказів,
наявних в матеріалах справи.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України в силу
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Вивчивши наявні в справі докази, суд
вважає, що скарга ОСОБА_1 до головного
державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби
Козелецького районного управління
юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У силу ст. 14 ЦПК України судові рішення,
що набрали законної сили, обов'язкові
для всіх органів влади, посадових чи
службових осіб і підлягають виконанню
на всій території України, а їх
невиконання є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи,
Козелецьким районним судом
Чернігівської області розглянуто
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики та моральної шкоди.

Рішенням суду стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 669 200 грн. боргу, 3 % річних
від простроченої суми в сумі 30 347 грн. 75
коп. та суму інфляції за весь час
прострочення розміром 12 165 грн. 10 коп.

Козелецьким районним судом
Чернігівської області ОСОБА_1 видано
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 вказаної суми.

03 жовтня 2014 року стягувач звернувся до
ВДВС Козелецького РУЮ Чернігівської
області з заявою про відкриття
виконавчого провадження.

06 жовтня 2014 року постановою головного
державного виконавця ВДВС
Козелецького РУЮ ОСОБА_2 відмовлено в
прийнятті до провадження виконавчого
документа та у відкритті виконавчого
провадження.

Судом встановлено, що виконавчий лист,
виданий Козелецьким районним судом
Чернігівської області у справі №
734/1745/14р. містить вказівку про те, що
рішення суду набрало законної сили 02
вересня 2014 року, строк пред’явлення
його до виконання – до 02 вересня 2015
року.

Судом також встановлено, що оскільки
виконавчий лист не містив
ідентифікаційного номеру боржника, це
стало підставою для відмови у
відкритті виконавчого провадження, про
що свідчить відповідна постанова від 06
жовтня 2014 року ВП № 44951124.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції
України та ч. 1 ст. 302 ЦК України не
допускається збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом.

Офіційне тлумачення вказаного
положення Конституції України
міститься в Рішенні Конституційного
Суду України від 20 січня 2012 року №
2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди державою,
органами місцевого самоврядування,
юридичними або фізичними особами є
втручанням в її особисте та сімейне
життя, таке втручання допускається
винятково у випадках, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» у виконавчому
документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали;

2) дата прийняття і номер рішення,
згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної)
сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

Державний виконавець при здійсненні
виконавчого провадження має право
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідну для проведення
виконавчих дій інформацію, у тому числі
й конфіденційну, а тому відсутність у
виконавчих листах певних даних про
особу боржника чи стягувача не є
підставою для відмови державним
виконавцем у відкритті виконавчого
провадження.

У мотивувальній частині постанови
державним виконавцем зазначено, що
виконавчий документ не відповідає
вимогам п. 3 ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме: у
виконавчому документі не зазначений
індивідуальний ідентифікаційний номер
боржника. Відповідно із змінами,
внесеними до ст. 18 Закону України “Про
виконавче провадження” від 4 липня 2012
року, наявність індивідуального
ідентифікаційного номеру боржника та
стягувача у виконавчому документі є
обов’язковими, а у разі відмови
боржника або стягувача від
індивідуального ідентифікаційного
номеру через релігійні або інші
переконання, обов’язковими є номер та
серія паспорта стягувача та боржника, з
відповідною відміткою у паспорті
громадянина України.

Частина 1 ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» містить вимоги
до виконавчого документа, у якому
зокрема має бути зазначено й
індивідуальний ідентифікаційний номер
боржника (фізичної особи). Відповідно
до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі
невідповідності змісту виконавчого
листа вимогам ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження.

Разом із тим, п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає
право державному виконавцю при
здійсненні виконавчого провадження, з
метою захисту інтересів стягувача,
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі й
конфіденційну.

Тому, відсутність у виконавчому листі
ідентифікаційного номера боржника не є
підставою для відмови державним
виконавцем у відкритті виконавчого
провадження.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією, яка висловлена Верховним
Судом України в постановах від 21 травня
2014 року у справі № 6-45цс14 та 25 червня 2014
року у справі № 6-62цс14, які відповідно
до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими
для всіх суб'єктів владних повноважень,
які застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України; суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, враховуючи, що підставою
для відмови державного виконавця у
прийнятті до свого провадження
виконавчого листа та відмови у
відкритті виконавчого провадження
стало саме не зазначення у виконавчому
документі індивідуального
ідентифікаційного номеру боржника, суд
дійшов висновку щодо незаконності дій
головного державного виконавця ВДВС
Козелецького РУЮ в Чернігівській
області Кравченко Ю.А. та постанови
головного державного виконавця ВДВС
Козелецького РУЮ в Чернігівській
області Кравченко Ю.А. від 06 жовтня 2014
року.

Разом з тим, суд вважає, що вимоги
скарги ОСОБА_1 про зобов'язання
головного державного виконавця ВДВС
Козелецького РУЮ Чернігівсьокї
області Кравченко Ю.А. прийняти
виконавчий лист виконання та виконати
рішення суду не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
якщо постанова державного виконавця
про закінчення виконавчого
провадження або повернення
виконавчого документа стягувачу
визнана судом незаконною чи скасована
начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби.

Таким чином, оскільки дії, про які
просить ОСОБА_1, державний виконавець
зобов`язаний виконати відповідно до
вимог Закону України «Про виконавче
провадження», то додатково
зобов`язувати державного виконавця
виконувати покладені на нього
обов`язки немає підстав. Ухвалення
рішення про визнання постанови
державного виконавця від 06 жовтня 2014
року незаконною є достатнім способом
захисту порушеного права особи.

Керуючись ст.ст. 387, 388 і 389 ЦПК України,
суд

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_1 до головного державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Козелецького
районного управління юстиції у
Чернігівській області ОСОБА_2,
заінтересована особа – ОСОБА_3,
задовольнити частково.

Визнати дії головного державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Козелецького
районного управління юстиції
Чернігівської області ОСОБА_2 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) за
виконавчим листом № 734/1745/14, виданого
Козелецьким районним судом
Чернігівської області від 15 вересня 2014
року, незаконними.

Визнати незаконною постанову від 15
вересня 2014 року головного державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Козелецького
районного управління юстиції
Чернігівської області ОСОБА_2 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
заборгованості в сумі 711 712 гривень 85
коп.

В задоволенні решти вимог скарги
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Чернігівської
області через Козелецький районний суд
Чернігівської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом п’яти
днів. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів із дня отримання
копії ухвали.

Суддя
О.А.
Бузунко