Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/5052/14 Головуючий у 1
інстанції: Жамбровський С.І.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 12» листопада 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу судді Вугледарського
міського суду Донецької області від 07
жовтня 2014 року про визнання неподаною
та повернення позовної заяви по справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ
спільно нажитого майна, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про
поділ спільно нажитого майна, в якій
просила поділити спільне сумісне майно
подружжя, яке складається з квартири
АДРЕСА_2 м. Вугледар Донецької області
та автомобілю НОМЕР_1, шляхом визнання
за нею права власності на квартиру
АДРЕСА_1 м. Вугледар Донецької області
та визнання за відповідачем права
власності на автомобіль НОМЕР_1,
відстрочити сплату судового збору.

Ухвалою судді Вугледарського міського
суду Донецької області від 19 вересня 2014
року відкрито провадження по справі.

Ухвалою судді Вугледарського міського
суду Донецької області від 29 вересня 2014
року позовну заяву залишено без руху
через невідповідність вимогам п.3-6 ч. 2
ст. 119 ЦПК України та надано строк п'ять
днів для надання доказів та викладення
в позовній заяві обґрунтування прав на
квартиру АДРЕСА_1, зазначення ціни
позову, надання належним чином
оформленої позовної заяви з копіями
документів для відповідача.

Ухвалою судді Вугледарського міського
суду Донецької області від 07 жовтня 2014
року позовну заяву ОСОБА_3 визнано
неподаною та повернуто позивачу

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає,
що ухвала про залишення позову без руху
постановлена після відкриття
провадження, судом порушено вимоги
ст.ст. 121, 127, 130 ЦПК України, просить
скасувати ухвалу судді та направити
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Апеляційним судом Запорізької області
справа розглядається відповідно до
Закону України «Про здійснення
правосуддя та кримінального
провадження у зв'язку з проведенням
антитерористичної операції» та
розпорядження Голови Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну
територіальної підсудності судових
справ.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Пунктом 3 частини 1 статті 312 ЦПК України
передбачено, що розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд скасовує ухвалу і
передає питання на новий розгляд до
суду першої інстанції, якщо останній
порушив порядок, встановлений для його
вирішення.

Постановляючи ухвалу, суддя виходив з
того, що позивачка не виконала вимоги
ухвали судді та не усунула недоліки
позовної заяви у встановлений судом
строк, що є підставою для визнання
неподаною та її повернення відповідно
до ст. ст. 119,121, ЦПК України, зокрема,
позивачка не сплатила судовий збір, не
вказала ціну позову щодо вимог
майнового характеру, у зв'язку з чим суд
не може встановити розмір судового
збору, не надала докази та
обґрунтування прав на квартиру.

Проте з такими висновками не можна
погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 122 ЦПК України,
суддя відкриває провадження у справі
не інакше як на підставі заяви, поданої
і оформленої в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Відповідно до п.2,3 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами процесуального
законодавства при розгляді цивільних
справ по першій інстанції» від 21 грудня
1990 року при вирішенні питання про
відкриття провадження у справі суддя
перевіряє, чи має заявник право на
порушення справи, чи відповідає форма і
зміст заяви вимогам закону.

Заява не може бути визнана неподаною та
повернута з мотивів ненадання доказів.

Відповідно до пунктів 3, 5, 6 частини
другої статті 119 ЦПК України позовна
заява повинна містити зміст позовних
вимог, виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує вимоги, зазначення
доказів, що підтверджують кожну
обставину.

За змістом зазначеної норми саме
позивач обґрунтовує свої вимоги з
викладом відповідних обставин та
зазначенням доказів, що підтверджують
такі обставини.

Сама по собі відсутність у позовній
заяві чи додатках до неї доказів на
підтвердження позовних вимог не
перешкоджає розгляду справи, оскільки
подання доказів можливе на наступних
стадіях цивільного процесу.

Звертаючись до суду з вимогами про
поділ майна, позивачка в їх
обґрунтування послалася на придбанням
майна під час перебування у шлюбі з
відповідачем. Крім того, у своїй
позовній заяві позивачка просила суд
витребувати у відповідача
правовстановлюючі документи на
квартиру та автомобіль. Таке право
особи передбачено ст.137 ЦПК України.

Суд зазначених обставин та положення
статті 119 ЦПК України не врахував і в
ухвалі не вказав, які конкретно
недоліки згідно зазначеної статті має
заява позивачки.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 80 ЦПК
України, якщо визначена позивачем ціна
позову вочевидь не відповідає дійсній
вартості спірного майна або на момент
пред'явлення позову встановити точну
його ціну неможливо, розмір судового
збору попередньо визначає суд з
наступним стягненням недоплаченого
або з поверненням переплаченого
судового збору відповідно до ціни
позову, встановленої судом при
вирішенні справи.

Такі ж положення визначені ч. 2 ст.6
Закону України «Про судовий збір».

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 82 ЦПК України
суд, враховуючи майновий стан сторони,
може своєю ухвалою відстрочити або
розстрочити сплату судового збору та
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи на
визначений строк, але не більше як до
ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п. 3 постанови Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ №10 від
17.10.2014 року «Про застосування судами
законодавства про судові витрати у
цивільних справах», якщо позивачем
(заявником) заявлено клопотання про
відстрочення або розстрочення
судового збору, зменшення його розміру
або звільнення від його оплати
відповідно до статті 82 ЦПК, то наслідки,
передбачені статтею 121 ЦПК,
застосовуються лише за умови відмови в
задоволенні такого клопотання, про що
постановляється відповідна ухвала.

В позовній заяві ОСОБА_3 міститься
клопотання про відстрочку сплати
судового збору.

Проте, в порушення ст.ст.80,82 ЦПК України
суд заяву позивачки про відстрочку
сплати судового збору не розглянув,
розмір судового збору за поданою
позовною заявою попередньо не визначав
і сплатити конкретну суму судового
збору позивачці не пропонував.

З матеріалів справи вбачається, що 19
вересня 2014 року по справі відкрите
провадження та справу призначено до
попереднього розгляду на 29 вересня 2014
року.

За змістом ст. 121 ЦПК України позовна
заява може бути визнана неподаною та
повернута позивачеві за ухвалою судді
лише на стадії пред'явлення позову та
вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

У випадку, коли провадження у справі
відкрито за заявою, поданою без
додержання вимог, викладених у статтях
119 і 120 ЦПК України, і позивач не усунув
цих недоліків у встановлений судом
строк - суд постановляє ухвалу про
залишення заяви без розгляду у
відповідності до ст. 207 ЦПК України.

Суд першої інстанції наведених вимог
закону не врахував, помилково
керувався статтями 119, 120 ЦПК України й
безпідставно повернув позовну заяву
після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
судовий збір», враховуючи майновий
стан сторони, суд може своєю ухвалою
відстрочити або розстрочити сплату
судового збору на певний строк, але не
довше ніж до ухвалення судового
рішення у справі.

Ухвалою судді апеляційного суду
Запорізької області від 31 жовтня 2014
року було задоволено клопотання ОСОБА_3
та відстрочено сплату судового збору
за подання апеляційної скарги на
ухвалу судді Вугледарського міського
суду Донецької області від 07 жовтня 2014
року - до ухвалення судового рішення
апеляційним судом.

Таким чином, з ОСОБА_3 підлягає
стягненню судовий збір за подання
апеляційної скарги на ухвалу суду
відповідно до п.п. 14 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» в розмірі
121,80 грн. в дохід держави.

Відповідно до розпорядження Голови
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14
територіальна підсудність
Вугледарського міського суду
Донецької області не змінювалась, тому
справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
поділ спільно нажитого майна підлягає
поверненню до Вугледарського міського
суду Донецької області.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Вугледарського міського
суду Донецької області від 07 жовтня 2014
року скасувати, справу направити на
розгляд до суду першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави на
реквізити: банк одержувача: ГУДКСУ у
Запорізькій області, одержувач: УДКСУ у
м. Запоріжжі Запорізької області, 22030001,
код одержувача (код за ЄДРПОУ): 38025409, код
банку одержувача (МФО) 813015, рахунок
одержувача: 0007, призначення
платежу: судовий збір, код суду 02891457,
п.п.14 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про
судовий збір» судовий збір за подання
апеляційної скарги в розмірі 121,80 грн.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: