Ухвала

іменем україни

29 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Царичанської селищної ради
Дніпропетровської області, третя особа
- ОСОБА_4, про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини; за зустрічним позовом ОСОБА_4
до Царичанської селищної ради
Дніпропетровської області, ОСОБА_3 про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Царичанського районного суду
Дніпропетровської області від 29
листопада 2013 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 28 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла її бабуся ОСОБА_5, а також
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її дід ОСОБА_6 Після
їх смерті відкрилась спадщина на
будинок АДРЕСА_1. ОСОБА_3
зазначає, що вона є спадкоємцем за
правом представлення, оскільки її
батько ОСОБА_7, який є рідним сином
спадкодавців, помер
ІНФОРМАЦІЯ_3. У визначений законом
строк для прийняття спадщини вона
звернулась до нотаріуса з заявою, в
якій зазначила, що приймає спадщину
після смерті обох спадкодавців. Однак,
нотаріус відкрив спадкову справу лише
після смерті ОСОБА_6, а згодом відмовив
у видачі свідоцтва про право на
спадщину у зв'язку з неподанням нею
правовстановлюючих документів щодо
належності спадкового майна
спадкодавцеві. На підставі її заяви про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5
нотаріусом спадкова справа не
заводилась, що призвело до пропуску
строку про прийняття спадщини.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила
задовольнити її позовні вимоги й
визначити додатковий строк для подачі
заяви про прийняття спадщини після
смерті бабусі ОСОБА_5

ОСОБА_4 звернулась із зустрічним
позовом до Царичанської селищної ради
Дніпропетровської області, ОСОБА_3 про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини. Свої вимоги
обґрунтовувала тим, що вона є рідною
донькою ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які померли
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно.
У передбачений законом строк вона
звернулась до нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини після смерті
померлих батьків. Однак, нотаріусом
заведено спадкову справу лише після
смерті батька ОСОБА_6, а про те, що їй
необхідно звернутися з заявою про
прийняття спадщини після смерті матері
нотаріус не роз'яснив. 19 вересня 2012 року
нотаріусом винесено постанову про
відмову у вчиненні нотаріальних дій, на
підставі якої ОСОБА_4 відмовлено у
видачі свідоцтва по право на спадщину
за законом на спадкове майно, яке
належить ОСОБА_5, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1,
у зв'язку з тим, що спадкоємицею
пропущено передбачений законом строк
для прийняття спадщини. Посилаючись на
те, що строк пропущений з поважних
причин, ОСОБА_4 просила задовольнити її
позовні вимоги.

Рішенням Царичанського районного суду
Дніпропетровської області від 29
листопада 2013 року в задоволенні позову
ОСОБА_3 та в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28 квітня
2014 року рішення Царичанського
районного суду Дніпропетровської
області від 29 листопада 2013 року
скасовано в частині відмови в
задоволенні позову ОСОБА_3 про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини й
ухвалено в цій частині рішення про
задоволення позову. Визначено ОСОБА_3
додатковий строк для подання заяви про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори після смерті ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - три місяці,
починаючи з дня вступу рішення в
законну силу. В решті рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, і ухвалити нове
рішення про задоволення зустрічного
позову в повному обсязі.

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_3 і ухвалюючи
в цій частині рішення, яким визначено
ОСОБА_3 додатковий строк для подання
заяви про прийняття спадщини та
залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4,
суд апеляційної інстанції виходив з
того, що ОСОБА_3 наведено об'єктивні
причини пропуску строку для прийняття
спадщини, тому наявні підстави для
встановлення їй додаткового строку в
три місяці для подання заяви про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивачка за зустрічним позовом
ОСОБА_4 пропустила
встановлений законом шестимісячний
строк для прийняття спадщини після
смерті матері ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, поважних причин
пропуску такого строку не навела, у
зв'язку з чим підстави для задоволення
її позову відсутні.

Проте погодитись із такими висновками
суду апеляційної інстанції не можна,
виходячи з наступних підстав.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд, у
відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України, має право скасувати рішення
суду першої інстанції і ухвалити
рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням установленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду було зумовлено
поважними причинами.

Установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6

Після їх смерті відкрилась спадщина на
будинок АДРЕСА_1.

Спадкоємцями майна померлих є: ОСОБА_3 -
за правом представлення, оскільки її
батько ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3,
є рідним сином спадкодавців, та ОСОБА_4 -
спадкоємець першої черги.

24 червня 2011 року ОСОБА_4 звернулась до
Царичанської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, що відкрилась після смерті її
батька ОСОБА_6

27 липня 2011 року ОСОБА_3 звернулась до
Четвертої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, що відкрилась
після смерті її бабусі ОСОБА_5 та її
дідуся ОСОБА_6

У силу положень ч. 1 ст. 1258, ст. 1261, ч. 1 ст.
1266 ЦК України спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово. Діти спадкодавця, той з
подружжя, який його пережив, та батьки
мають право на спадкування за законом у
першу чергу. Внуки, правнуки
спадкодавця спадкують ту частку
спадщини, яка належала б за законом
їхнім матері, батькові, бабі, дідові,
якби вони були живими на час відкриття
спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1271 ЦК України якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого для прийняття спадщини,
не подав заяву про прийняття спадщини,
він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 24 постанови від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» особа, яка не прийняла
спадщину в установлений законом строк,
може звернутися до суду з позовною
заявою про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини
відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Суд, відповідно до п. 24 вказаної
постанови, вирішуючи питання про
визначення особі додаткового строку,
досліджує поважність причини пропуску
строку для прийняття спадщини. При
цьому необхідно виходити з того, що
поважними є причини, пов'язані з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємця на вчинення
цих дій.

Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть
бути застосовані у випадку доведеності
наявності перешкод для подання
відповідної заяви та наявності підстав
для визнання судом цих обставин
поважними.

Судом не можуть бути визнані поважними
такі причини пропуску строку подання
заяви про прийняття спадщини як
юридична необізнаність позивача щодо
строку та порядку прийняття спадщини,
необізнаність особи про наявність
спадкового майна, похилий вік,
непрацездатність, незнання про
існування заповіту, встановлення судом
факту, що має юридичне значення для
прийняття спадщини, невизначеність між
спадкоємцями хто буде приймати
спадщину, відсутність коштів для
проїзду до місця відкриття спадщини,
несприятливі погодні умови.

Звертаючись до суду з позовом про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини після смерті бабусі
та дідуся в порядку представлення,
ОСОБА_3 посилалась на поважність причин
його пропуску, зазначаючи, що в
шестимісячний строк нею подано
нотаріусу заяву про прийняття спадщини
після смерті обох спадкодавців. Однак,
на підставі зазначеної заяви нотаріус
відкрив спадкову справу лише щодо
майна померлого ОСОБА_6, на що ОСОБА_3 не
звернула уваги, до того ж вона не
отримала свідоцтва про право на
спадщину за законом на спадкове майно
спадкодавця ОСОБА_6, оскільки в неї
відсутні правовстановлюючі документи
на таке майно.

ОСОБА_4, обґрунтовуючи поважність
причин пропуску шестимісячного строку
для прийняття спадщини після смерті її
матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
посилалась на те, що вона не знала, а
нотаріус їй не роз'яснив про
необхідність подання двох окремих заяв
про прийняття спадщини після смерті
обох батьків, а подавши заяву про
прийняття спадщини після смерті батька
- вважала, що приймає спадщину після
смерті обох батьків.

Отже і ОСОБА_3 і ОСОБА_4 посилалися на
поважність причин пропуску строку для
прийняття спадщини, зокрема на
юридичну необізнаність, обґрунтовуючи
це однаковими обставинами.

Однак, вирішуючи спір і зазначаючи, що
юридична необізнаність ОСОБА_3
підтверджує наявність об'єктивних
причин пропуску строку для прийняття
спадщини, а юридична необізнаність
ОСОБА_4 щодо строку та порядку
прийняття спадщини не є поважними
причинами пропуску строку, суд
апеляційної інстанції у порушення ст.
212 ЦПК України оцінив докази, подані
сторонами на підтвердження юридичної
необізнаності, в одному випадку як
належні й допустимі, а в іншому - як
такі, що є неналежними. Судом також не
звернуто увагу, що позовні вимоги і їх
обґрунтування сторони зазначають
однакові, тому задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_3 і відмовляючи у
задоволенні позову ОСОБА_4 судом не
вирішено спір між сторонами, не вчинено
дій щодо захисту порушених прав обох
сторін.

Ураховуючи викладене, судом
апеляційної інстанції не з'ясовано всі
обставини у справі, не досліджено
докази та не надано їм оцінки, в зв'язку
із чим спір в частині позовних вимог
ОСОБА_4 фактично залишився не
вирішеним.

Оскільки порушення норм матеріального
та процесуального права призвело до
неправильного вирішення спору в
частині позовних вимог ОСОБА_4 і ці
порушення допущені судом апеляційної
інстанції при розгляді справи, рішення
суду апеляційної інстанції в цій
частині підлягає скасуванню, а справа в
цій частині передачі на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28 квітня
2014 року в частині позовних вимог ОСОБА_3
скаржником не оскаржувалось, тому не є
предметом касаційного перегляду.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28 квітня
2014 року в частині зустрічних позовних
вимог ОСОБА_4 скасувати, справу в цій
частині передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С.
Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Умнова

І.М. Фаловська