У х в а л а

ІМенем УКраїни

4 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Кадєтової О.В., Мартинюка
В.І.,

Наумчука М.І., Остапчука Д.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування
майнової та моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Петровського районного суду м.
Донецька від 12 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 10 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом. Зазначав, що на
підставі договору купівлі-продажу № 3146
від 24 листопада 2003 року він є власником
будинку АДРЕСА_1. У червні 2012 року
мешканець будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_4,
виконував господарські роботи в своєму
дворі. Обрізані гілки дерева при
падінні призвели до обриву фазного
проводу на опорі № 7 та захлесту
проводів у прольоті 7-8 із споживчим
кабельним вводом, який прокладений до
житлового будинку позивача та його
пошкодження. У результаті обриву
фазного проводу на опорі № 7 дроти
високовольтних ліній впали на кабель
позивача, який прокладений по опорах
стовпів до будинку АДРЕСА_1, що
спричинило замикання із загорянням
обплетення силового кабелю, що
належить останньому на праві приватної
власності. Згідно рахунку-фактури № 1709
від 17 вересня 2012 року, наданого ОСОБА_3
для сплати робіт по заміні кабелю, сума
майнової шкоди складає 31111 грн 20 коп.
Посилаючись на те, що у зв'язку з
пошкодженням ввідного кабелю будинок
не опалюється, стіни будинку
покриваються пліснявою, що
позначається на його здоров'ї,
душевному і психічному стані, просив
задовольнити позов.

Рішенням Петровського районного суду
м. Донецька від 12 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 10 лютого 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із касаційною скаргою, в якій
просить оскаржувані судові рішення
скасувати, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову суди
виходили із того, що позивач не довів
належності йому на праві власності
електромереж, що пошкоджені, не надав
суду доказів про виконання товариством
робіт, не уклав договору на споживання
електроенергії і не є споживачем.

Однак повністю з такими висновками
судів погодитися не можна.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 60 ЦПК України на сторін
покладено обов'язок довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, щодо
яких у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо за
своїм внутрішнім переконанням.
Результати оцінки доказів
відображаються в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 належить
жилий будинок АДРЕСА_1. 26 травня 2012 року
бригадою Петровського району ДФ ДП
«Регіональні електричні мережі»
встановлено, що внаслідок зрізу ОСОБА_4
гілок дерев стався обрив фазного
проводу на опорі № 7 з захльостом
проводів прольоту 7 та 8 з споживчим
кабельним вводом, який прокладений до
житлового будинку АДРЕСА_1 з
пошкодженням цілісності ввідного
кабелю.

З матеріалів справи, зокрема листа ДВ
ДП «Регіональні електричні мережі»,
вбачається, що кабель від ТП-5071 до
житлового будинку АДРЕСА_1 не
знаходиться на балансі ДФ ДП
«Регіональні електричні мережі» і є
власністю споживача.

Відповідно до акта прийому-передачі
монтажних робіт за прокладку кабелю
ОСОБА_3 заплатив 3600 грн.

У порушення зазначених норм права суди,
вирішуючи спір, дійшли помилкового
висновку про те, що кабель не є
власністю позивача, оскільки він
спростовується доказами, які є в
матеріалах справи.

Крім того, посилаючись на те, що позивач
має отримати в Петровській
енергоділянці акт розмежування
балансової належності
електроустановок і експлуатаційної
відповідальності сторін, не звернули
уваги, що розмежуванням балансової
належності мережі і встановленням меж
експлуатаційної відповідальності не
визначається право власності на
кабель, якщо особами, які його склали,
не визначено інше.

Отже, при наявності доказів про
належність пошкодженого кабелю на
праві власності позивачу та
відсутністю даних, які б свідчили про
перехід цього права до інших осіб, нема
підстав вважати, що ОСОБА_3 не може
вимагати відшкодування шкоди завданої
пошкодженням кабелю.

Посилання в рішенні суду на те, що
позивач не надав доказів про виконання
чи майбутнє виконання ТОВ
«Електромонтаж-Холдінг» робіт для
поновлення споживчого кабельного
вводу та розмір коштів, які мають бути
сплачені, не може бути безумовною
підставою відмови у позові, оскільки
надані позивачем докази на
підтвердження розміру коштів, які
необхідно витратити для відновлення
пошкодженого майна, відповідачем не
спростовані.

Зазначаючи про те, що ОСОБА_3 не
укладено договір на споживання
електричної енергії, тому він не є
споживачем, суди не врахували того, що
ця обставина, виходячи із підстав
позову, на вирішення спору не впливає.

Вказані порушення норм процесуального
права (ст. ст. 10, 60, 179, 212 ЦПК України)
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, в зв'язку
з чим оскаржувані судові рішення не
можуть вважатись законними і
обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК
України підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Петровського районного суду м.
Донецька від 12 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 10 лютого 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:
О.В. Кадєтова В.І. Мартинюк
М.І. Наумчук Д.О. Остапчук