Справа № 1308/2916/12
Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський
Провадження № 22-ц/783/828/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Тропак О.В., Шеремети Н.О.

секретарі - Івановій О.О.,

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 12 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, міського відділу
реєстрації актів цивільного стану
Львівського міського управління
юстиції про визнання батьківства,
зобов'язання до вчинення дій -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням відмовлено в
задоволенні зазначеного позову, яким
ОСОБА_2 просив визнати його батьком
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Просив також
зобов'язати міський відділ реєстрації
актів цивільного стану Львівського
міського управління юстиції ( далі -
відділ РАЦС) внести зміни до актового
запису про народження №3902 від 10.08.2012
року, змінивши відомості про батька
дитини з ОСОБА_6 на ОСОБА_2 та видати
нове Свідоцтво про народження дитини
на ім'я ОСОБА_7.

Рішення оскаржив ОСОБА_2 Просить його
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення його позову. Зазначає, що
суд першої інстанції невірно встановив
фактичні обставини справи, його
висновки не відповідають дійсним
обставинам, а також неправильно
застосував норми матеріального і
процесуального права. Посилається на
те, що суд не взяв до уваги факту
спільного його проживання з ОСОБА_5 як
подружжя, матеріального утримання її
до народження дитини і після
народження сина. Крім цього, суд не
врахував наслідків ухилення сторони
від проведення експертизи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_3 на
підтримання скарги, представника
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 - ОСОБА_4, представника
відділу РАЦС Були О.В. на її
заперечення, перевіривши матеріали
справи, межі і доводи апеляційної
скарги колегія суддів приходить до
висновку про безпідставність
апеляційної скарги з огляду на
викладені мотиви.

Встановлено, що 27.07.2012 року у м. Львові
народився ОСОБА_10, матір'ю якого є
ОСОБА_5.10.08.2012 року відділом РАЦС
здійснено актовий запис про народження
№3902, до якого внесено відомості про
дитину: прізвище - ОСОБА_7, ім'я - ОСОБА_7
тощо, а також відомості про батька:
прізвище - ОСОБА_6, ім'я - ОСОБА_6,
громадянство Словацької Республіки
тощо. Підстава запису відомостей про
батька - заява про визнання батьківства
№164/03-21 від 10.08.2012 року. Крім цього,
актовий запис містить відмутку про те,
що до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян 10.08.2012 року
внесено виправлення прізвища дитині з
«Баланчук» на «ОСОБА_7» згідно спільної
заяви про визнання батьківства.

Також встановлено, що ні ОСОБА_2, ні
ОСОБА_6 не перебуває у шлюбі з ОСОБА_5

Частиною першою статті 126 СК України
визначено що, походження дитини від
батька визначається за заявою жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою.

Оскільки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не
перебувають у шлюбі між собою, проте
ОСОБА_6 подав відповідну заяву про
визнання батьківства, то висновок суду
першої інстанції про вчинення відділом
РАЦС запису про походження дитини
ОСОБА_7 від батька ОСОБА_6 відповідно до
закону є вірним, підтверджується
матеріалами справи та ґрунтується на
наведеній вище нормі права.

Відмовляючи у позові ОСОБА_2, місцевий
суд виходив із того, що позивач не надав
жодних доказів, які б засвідчували
походження дитини саме від нього.

Оцінюючи такий висновок місцевого
суду, колегія суддів погоджується із
тим, що спільне проживання ОСОБА_2 з
ОСОБА_5 не може категорично свідчити
про біологічне його батьківство, на
чому позивач наполягає. До того ж,
позивач не спростував твердження
представника ОСОБА_5 про те, що спільне
проживання ОСОБА_12 та ОСОБА_5 не містило
відносин подружжя, так як вони
залишалися лише друзями,
співробітниками, яких об'єднували
тільки певні інтереси.

Такий висновок підтверджується і тим,
що за час спільного проживання з ОСОБА_2
ОСОБА_5 не припиняла підтримувати
дружніх відносини з ОСОБА_6

Показання свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14,
допитаних судом апеляційної інстанції,
містять відомості лише про загальні
обставин дружніх відносин сторін
спору. Одночасно ОСОБА_14 вказала на
відсутність бажання ОСОБА_5
одружуватися з ОСОБА_2, так як та
розраховувала на кращий «варіант».

Інших достеменних та категоричних
доказів, які б давали підстави для
висновку про походження ОСОБА_7 від
ОСОБА_2 останній не надав.

Пояснення позивача про те, що дитину з
матір'ю з пологового будинку забирав
він не є таким доказом. До того ж ці
пояснення не знайшли свого
підтвердження іншими доказами.
Показання свідка ОСОБА_14 в цій частині
свідчать лише про те, що про таку
обставину їй відомо від інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у
разі ухилення особи, яка бере участь у
справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів,
якщо без цього провести експертизу
неможливо, суд залежно від того, хто із
цих осіб ухиляється, а також яке для них
ця експертиза має значення, може
визнати факт, для з'ясування якого
експертиза була призначена, або
відмовити у його визнанні.

13.02.2014 року судом апеляційної інстанції
була призначена судова молекулярно -
генетична експертиза на предмет
встановлення біологічного батьківства
ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_7

Як убачається із паспорта НОМЕР_1,
виданого 28.01.2013 року у м. Мартіні, ОСОБА_7
є громадянином Словацької Республіки і
там проживає (а.с. 11 т. 2). Його батько,
ОСОБА_6, 23.05.2014 року не дав згоди на
перетин кордону малолітнього ОСОБА_7
разом із ОСОБА_5 (а.с. 13 т. 2).

Отже, за таких обставин вважати, що
ОСОБА_5 ухиляється від проведення
експертизи підстав не має і тому не має
підстав застосовувати передбачені ст.
146 ЦПК України відповідні наслідки.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
вірно встановив характер спірних
правовідносин, застосував відповідні
їм норми матеріального права, справу
розглянув без порушення норм
процесуального права і тому підстав
для скасування рішення не має.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 12 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: