Справа № 462/5598/13
Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/5990/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю прокурора Лящука Т.І.,
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою прокурора
Залізничного району м.Львова в
інтересах Львівської міської ради на
рішення Залізничного районного суду
м.Львова від 6 серпня 2013 року в справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_4 позивач зазнавача, що
вв 2009 році між ним та відповідачем на
підставі усних домовленостей було
досягнуто згоди та підписано угоду про
співпрацю. Зазначав, що відповідач взяв
на себе зобов2зяання надавати послуги
по оформленню та погодженню в
державних органах всіх необхідних
документів на нежитлове приміщення у
АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення у
АДРЕСА_2. Посилався на те, що після
виконання сторонами всіх своїх
зобов»язань, майно мало розподілятися:
він - 60%, а ОСОБА_4 - 40%. Зазначав, що
відповідач оформив право власності на
вказані нежитлові приміщення.
Стверджував, що факт невиконання
відповідачем своїх зобов»язань
порушує його права як добросовісного
виконавця та набувача права власності
на приміщення. Просив визнати за ним
право власності на нежитлове
приміщення у АДРЕСА_1 та на нежитлове
приміщення на АДРЕСА_2.

Оскаржуваним рішенням суду позов
задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2
право власності на нежитлове
приміщення на АДРЕСА_2, загальною
площею 60,8 кв.м. В решті позову
відмовлено.

Рішення суду оскаржив прокурор
Залізничного району м.Львова в
інтересах Львівської міської ради. В
апеляційній скарзі стверджує про
порушення норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
рішенням виконкому Львівьскої міської
ради від 19.09.1997 року ОСОБА_2, ОСОБА_5
дозволено використовувати квартиру
АДРЕСА_2 як нежитлову, також
розпорядженням Шевченківської
адміністрації ОСОБА_5 надано дозвіл на
об»єднання, перепланування та пробивку
дверного прорізу у вказаному
приміщенні. 30.09.2010 року видано
свідоцтво про право власності. Вважає,
що органами Львівської міської ради
вчинені дії, які не входять до їх
компетенції. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення прокурора Лящука Т.І. на
підтримання апеляційної скарги, які
аналогічні її доводам, пояснення
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про
заперечення доводів скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід задовольнити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Матеріалами справи встановлені
наступні обставини.

Згідно з рішенням виконкому
Львівської міської ради №574 від 19.09.1997
року ОСОБА_2, ОСОБА_5 надано дозвіл на
використання приміщення квартири
АДРЕСА_2 як нежитлового. (а.с.4)

Розпорядженням Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради №1281 від 20.10.1997 року
дозволено влаштування дверного
прорізу замість віконного і дозволено
перепланування вищезазначеного
перепланування. (а.с.6)

Розпорядженням Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради №1053 від 13.08.1998 року надано
дозвіл на об»єднання і перепланування
АДРЕСА_2 та дозвіл на пробиття дверного
прорізу згідно проектних документацій.
(а.с.5)

Згідно з витягом про державну
реєстрацію прав від 20.09.2012 року ОСОБА_2 є
власником приміщення кватири (кафе-бар)
АДРЕСА_2. (а.с.9)

Наказом Департаменту землеустрою та
планування забудови міста №1610/208-07 від
28 квітня 2000 року затверджено акт
державної комісії від 27 квітня 2000 про
готовність до експлуатації кафе-бару
«перлина Львова» після перепланування
квартири АДРЕСА_2. (а.с.11)

Відповідно до договору співпраці від
21.11.2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, сторони здійснюють оформлення
документації та приватизацію
нежитлових приміщень за адресою:
АДРЕСА_1 та на АДРЕСА_2. (а.с.13)

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
подвійний статус приміщення АДРЕСА_2 не
відповідає чинному законодавству та
створює перешкоди позивачу у
здійсненні ним права користування та
розпорядження майном.

Однак з таким висновком погодитись не
можна, так як його суд дійшов з
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник
майна може пред»явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Даними позовної заяви стверджується,
що відповідач по справі ОСОБА_4 не
вчиняв дій, направлених на оспорення
або не визнання права позивача на
приміщення квартири (кафе-бар), і , що
підставою визнання права власності
визначено невиконання відповідачем
договірних зобов»язань.

А відтак, колегія суддів вважає, що суд
прийшов до помилкового висновку про
наявність підстав для визнання права
власності на квартиру (кафе-бар) з
підстав, визначених в позовній заяві.

У зв»язку з вищенаведеним рішення
суду першої інстанції в частині
визнання права власності на нежитлове
приміщення необхідно скасувати з
ухваленням нового рішення, яким в
задоволенні цієї позовної вимоги
відмовити, і в решті рішення суду
залишити без змін.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.316
ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора
Залізничного району м.Львова в
інтересах Львівської міської ради
задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду
м.Львова від 6 серпня 2013 року в частині
задоволення позову про визнання за
ОСОБА_2 права власності на нежитлове
приміщення на АДРЕСА_2, загальною
площею 60,8 кв.м. скасувати. Ухвалити в
цій частині нове рішення, яким в
задоволенні цієї позовної вимоги
відмовити. В решті рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.