Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2014 Справа №607/13279/14-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана
В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Приватного підприємства «Д» Торговий
дім «Тернопіль» про стягнення
невиплаченої заробітної плати та
відшкодування моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною
заявою до Приватного підприємства «Д»
Торговий дім «Тернопіль» про стягнення
невиплаченої заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, посилаючись
на те, позивач працював у відповідача
із 26 травня 2014 року до 09 липня 2014 року
завідувачем складу та був звільнений
на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України - за
згодою сторін. Згідно діючого
законодавства відповідач зобов'язаний
провести виплату в день звільнення,
однак на неодноразові звернення,
добровільно провести виплату не бажає.

Представники позивача ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали повністю та просять
суд стягнути з відповідача 3714,28 грн.
заборгованості по заробітній платі, а
також 1000 грн. завданої йому моральної
шкоди.

Представник відповідача Приватного
підприємства «Д» Торговий дім
«Тернопіль» в судове засідання не
з»явився, і не повідомив суд про
причину своєї неявки, хоча належним
чином повідомлявся про дату, час та
місце судового розгляду, що
підтверджується документально.

Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України
якщо суд не має відомостей про причину
неявки в судове засідання відповідача,
повідомленого належним чином, або
причину неявки визнано неповажною, суд
вирішує справу на підставі наявних у
ній даних чи доказів та постановляє
заочне рішення, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК
України.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі суд встановив

26 травня 2014 року ОСОБА_1 був прийнятий
на роботу на посаду завідувача складу
на Приватне підприємство «Д» Торговий
дім «Тернопіль» із обумовленою сумою
заробітної плати у місячному розмірі 3
000 грн.

09 липня 2014 року ОСОБА_1 було звільнено
за угодою сторін на підставі п.1 ч.1 ст.36
КЗпП України.

У відповідності до вимог ч.1 ст.116 КЗпП
України, при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належить йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення. Про
нараховані суми, належні працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначений сум.

Однак, розрахунок із позивачем не
проведено та, заборгованості по
заробітній платі не виплачено.

Будучи допитаним в судовому засіданні
свідок ОСОБА_5 підтвердила суду
обставини зазначені позивачем.

В силу ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст.116 цього кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до абз. 3 п.2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року,
середньомісячна заробітна плата
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи з виплат за останні два
календарні місяці, що передують події,
якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно п. 5 Порядку нарахування
виплат у випадку збереження середньої
заробітної плати провадиться виходячи
з розміру середньоденної заробітної
плати.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається' діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період. У разі коли середня
місячна заробітна плата визначена
законодавством як розрахункова
величина для нарахування виплат і
допомоги, вона обчислюється шляхом
множення середньої заробітної плати на
середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді.

Таким чином, заборгованість по
заробітній платі відповідача перед
ОСОБА_1, за період із 01.06.2014 р. по 23.07.2014 р.,
виходячи із заробітної плати у розмірі
3000 грн., кількості робочих днів у червні
(19) та липні (23), а також кількості
відпрацьованих за ці місяці робочих
днів (26), становить: ((3 000 + 3 000)/(19+23))*26=3 714
грн. 28 коп.

Проаналізувавши докази в їх сукупності
суд вважає, що в даному випадку мають
місце порушення відповідачем трудових
прав позивача, які підлягають захисту
шляхом стягнення з Приватного
підприємства «Д» Торговий дім
«Тернопіль» в користь ОСОБА_1 3 714 грн. 28
коп. заборгованості по заробітній
платі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України,
суд допускає негайне виконання рішень
у справах про присудження працівникові
виплати заробітної плати, але не більше
ніж за один місяць.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав…

Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України
передбачено, що відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв»язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Доказів моральних страждань та втрати
нормальних життєвих зв'язків, що
вимагають додаткових зусиль для
організації свого життя, позивачем не
наведено та судом не здобуто, а тому в
задоволенні позову в цій частині слід
відмовити.

Також, на підставі ст.88 ЦПК України,
слід стягнути з Приватного
підприємства «Д» Торговий дім
«Тернопіль» в користь держави 243 грн. 60
коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 116, 117 КЗпП України,
ст.ст. 10, 11 ч.1, 60, 212-215, 367 ЦПК України суд,
-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного
підприємства «Д» Торговий дім
«Тернопіль» про стягнення
невиплаченої заробітної плати та
відшкодування моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути із Приватного підприємства
«Д» Торговий дім «Тернопіль» (, юридична адреса: 01103, м.
Київ вул. Кіквідзе, 13-В, оф.41, фактична
адреса: м. Тернопіль вул. Поліська, 14) на
користь ОСОБА_1 ( прож.: АДРЕСА_1)
заборгованість по заробітній платі за
період із 01.06.2014 року по 23.07.2014 року в
сумі 3 714 (три тисячі сімсот
чотирнадцять) грн. 28 коп.
заборгованості по заробітній платі.

Стягнути із Приватного підприємства
«Д» Торговий дім «Тернопіль» в користь
держави 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
судового збору.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан