У Х В А Л А

Іменем України

22 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого: Дроботі В.В.

суддів: Власова С.О., Бисаги Т.Ю.

при секретарі: Савариній Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 30 квітня 2014
року,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 пред'явив до Ужгородської
міської ради, ОСОБА_3, треті особи
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 позов про скасування
рішення Ужгородської міської ради №1053
від 20 вересня 2013 року щодо
затвердження проекту землеустрою та
передачі ОСОБА_3 у власність 0,0486 га по
АДРЕСА_1 , а також свідоцтва про право
власності на цю земельну ділянку.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є
власником 13 частини квартири АДРЕСА_1.
Спірна земельна ділянка є
прибудинковою територією, знаходиться
у спільному користуванні усіх
мешканців будинку.

Посилаючись на те, що він згоди на
передачу спірної ділянки у власність
ОСОБА_3 не давав, позивач просив визнати
недійсними та скасувати
правоустановлюючі документи на цю
ділянку.

Рішенням суду у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить рішення скасувати,
ухваливши нове по суті позовних вимог.
Вказує на те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи. Окрім
того, суд неправильно застосував
матеріальних закон.

Колегія суддів вважає, що скарга до
задоволення не підлягає з таких
підстав.

Житловий будинок АДРЕСА_1 є
багатоквартирним, державним
реєстратором в ньому зареєстровано 5
квартир з відповідними власниками.

Згідно даних Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно будинок
є об'єктом права спільної часткової
власності власників цих квартир.

Позивач є власником квартир №1 та №2-а у
цьому будинку по 13 частині кожної
квартири .

На час прийняття Ужгородською міською
радою рішення №1053, законність якого
оспорюється позивачем , відповідач
ОСОБА_3 був власником квартири №2
площею 53,5 кв.м. та квартири №3 площею 58,4
кв.м , усього 111,9 кв.м.

Загальна площа житлового будинку
згідно реєстраційних даних становить
239,8 кв.м .

Отже, частка ОСОБА_3 у житловому будинку
станом на 20 вересня 2013 року, тобто
прийняття міською радою рішення щодо
передачі йому у власність 0,0390га,
становила 46,7%.

Саме на таку частку у спільній
земельній ділянці він вправі був
претендувати , як учасник спільної
часткової власності.

Згідно рішення міськвиконкому №666-б
від 24 серпня 1954 року за житловим
будинком АДРЕСА_1 закріплена земельна
ділянка площею 1233 кв.м., в тому числі й
під будинком та надвірними спорудами.
Даних про те, що цей розмір змінювався
(збільшувався, зменшувався) немає.

Таким чином, у вересні 2013 року ОСОБА_3
відповідно до його частки у житловому
будинку вправі був вимагати виділення
йому 575, 8 кв.м. спільної земельної
ділянки .

Оскільки рішенням №1053 від 20 вересня
2013 року Ужгородська міська рада
затвердила проект землеустрою та
виділила йому у власність земельну
ділянку площею 390 кв.м. ( 0,0390 га) тобто
навіть меншу , ніж йому полагається, то
жодних прав позивача даний орган
місцевого самоврядування при цьому не
порушив.

Суд першої інстанції також правильно
відмовив у вимогах ОСОБА_1 про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на спірну земельну ділянку,
виданого ОСОБА_3 22 жовтня 2013 року
Реєстраційною службою Ужгородського
міськрайонного управління юстиції ,
адже цей правоустановлюючий документ
є похідним від рішення органу
місцевого самоврядування, яке судом
визнано законним.

До правовідносин, що виникли, суд
першої інстанції вірно застосував
ст.ст.42,86-88 Земельного кодексу України
та ст.358 Цивільного кодексу України.

Колегія констатує, що наявність
судових рішень у даній справі не є
перешкодою для реалізації позивачем
свого права на одержання у власність
належної йому частини спільної
земельної ділянки, яка закріплена за
багатоквартирним жилим будинком .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 30 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили після її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: