Провадження №2/748/603/14
Єдиний унікальний № 748/2079/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року
м.
Чернігів

Чернігівський районний суд
Чернігівської області у складі :

головуючої - судді
Хоменко Л.В.

при секретарі:
Грибановській В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чернігові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики та моральної шкоди -

В С
Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_2, у якому просить
стягнути з відповідача на його користь
7 000 грн. заборгованості за договором
позики та 5 000 моральної шкоди. Вимоги
мотивує тим, що в 2007 року надав ОСОБА_2 в
борг грошові кошти у сумі 10 800 грн., які
відповідач зобов'язувався повернути в
строк до 01 березня 2008 року. У березні 2008
року відповідачем частково погашено
суму заборгованості 3800 грн. За
домовленістю сторін було змінено умови
викоанння зобов'язання, строк
виконання не було встановлено. 06 червня
2014 року позивач звернувся з вимогою до
відповідача про повернення боргу.
Проте, до теперішнього часу борг не
повернуто, відповідач добровільно
повертати кошти відмовляється. Такими
діями відповідача позивачу завдана
моральна шкода, яка полягає у
погіршенні відносин між ними,
погіршенні стану здоров'я- поганий сон,
безпричинна роздратованіть.
Неповернення відповідачем коштів
ставить позивача у скрутне матеріальне
становище, зазначені гроші він міг би
використати в інтересах сім'ї.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві та просив їх
задовольнити. Підтвердив, що частину
боргу відповідач повернув йому у
серпні 2008 року у сумі 3800 грн., залишився
винний 7 000 грн. Не заперечував, що
пропустив строк позовної давності, але
зазначив, що відповідач весь час обіцяв
повернути гроші, тому до суду не
звертався.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечував,
що отримав гроші у борг у травні 2007
року, про що написав розписку 22 січня 2008
року, у якій зобов'язувався повернути
суму боргу 10 800 грн. до 01 березня 2008 року.
У серпні 2008 року він повернув позивачу 3
800 грн., іншу суму через скрутне
матеріальне становище не повернув.
Проте заперечував проти задоволення
позову та настоював, що позивач до
нього не звертався з вимогами про
повернення боргу та ніяких змін умов
виконання зобов'язання ними не
укладалось.

Представник відповідача ОСОБА_3
надав письмові заперечення проти
позову та просив відмовити у позові за
пропуском строку позовної давності.

Заслухавши пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши письмові докази у справі,
суд вважає позов таким, що не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у травні 2007
році ОСОБА_2 отримав від позивача в борг
10 800 грн. з терміном їх повернення до 01
березня 2008 року, що підтверджується
відповідною розпискою, посвідченою
секретарем виконавчого комітету
Пльохівської сільської ради,
Чернігівського району, яка знаходиться
в матеріалах справи ( а.с.6). Факт
отримання грошей підтверджено
підписом ОСОБА_2 та не заперечується
ним у судовому засіданні.

Сторонами підтверджено, що у
серпні 2008 року відповідач повернув
позивачу частину боргу у сумі 3800 грн.

Представником відповідача
заявлено про застосування позовної
давності до вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Положеннями статті 267 ЦК України
передбачено, що заява про захист
цивільного права або інтересу має бути
прийнята судом до розгляду незалежно
від спливу позовної давності. Позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Таким чином, оскільки в
зобов'язанні встановлено строк, до
якого воно повинно бути виконане, а
саме до 01 березня 2008 року, частина
зобов'язання виконана у серпні 2008 року,
що підтвердили обидві сторони, саме з
цього моменту починається перебіг
строку позовної давності.

При цьому суд враховує, що за
положеннями частини першої статті 1047
ЦК України договір позики укладається
у письмовій формі, якщо його сума не
менше як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. Відповідно до вимог ст. 654 ЦК
України зміна договору вчиняється у
такій самій формі, що й договір, що
змінюється, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту. Суду не
надано належного доказу на
підтвердження зміни строку договору,
вимога на а.с. 7 не є таким доказом.

За таких обставин, враховуючи, що
позивач звернувся до суду з позовом
поза межами трирічного строку позовної
давності, суд приходить до висновку про
відмову у задоволенні позову за
пропуском позовної давності.

Судовий збір відповідно до ст. 88
ЦПК України у зв'язку з відмовою в
задоволенні позовних вимог
відшкодуванню позивачу не підлягає.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення
боргу у сумі 7 000 (сім) грн. 00 коп. та
моральної шкоди у сумі 5 000 грн. за
пропуском позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана до апеляційного
суду Чернігівської області через
Чернігівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Л.В.Хоменко