У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 6/759/620/14

ун. № 759/16197/14-ц

30 жовтня 2014 року
м. Київ

Святошинський районний суд м.
Києва у складі головуючого судді
Ключника А.С., за участю секретаря
судового засідання Левко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції у м.
Києві Антонова А.В. про примусове
входження до будинку АДРЕСА_1 для
примусового проведення виконавчих дій,

ВСТАНОВИВ:

Державний виканавиць Відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві Антонова А.В. 22.09.2014
року звернувся до суду з заявою про
примусове входження до о будинку
АДРЕСА_1 для примусового проведення
виконавчих дій.

Свої вимоги державний виконавець
обґрунтовує тим, що у нього на
примусовому виконанні у Відділі
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві, знаходиться
виконавчий лист № 2/759/1644/12 виданий
22.06.2012 року, про стягнення з ОСОБА_2. на
користь ОСОБА_3 боргу в сумі 142394,00 грн.

В судове засідання державний
виконавець не з'явився, про день та час
розгляду справи був належним чином
повідомлений, про причини своєї неявки
суду не повідомив, клопотань про
відкладення розгляду справи від нього
не надходило, у самому клопотанні
просить розглянути його у відсутність
представника, а тому суд вважає за
можливе слухати справу у його
відсутності за наявними у справі
доказами, зважаючи на те, відповідно до
ч. 2 ст. 376 ЦПК України, суд негайно
розглядає подання.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що подання не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право безперешкодно входити до
приміщень і сховищ, що належать
боржникам або зайняті ними, проводити
огляд зазначених приміщень і сховищ, у
разі необхідності примусово
відкривати та опечатувати такі
приміщення і сховища.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право звертатися до суду з поданням
про розшук боржника - фізичної особи
або дитини чи про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної або іншої
особи, в якої перебуває майно боржника
чи майно та кошти, належні боржникові
від інших осіб, або дитина, стосовно
якої складено виконавчий документ про
її відібрання.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України
питання про примусове проникнення до
житла чи іншого володіння боржника -
фізичної особи або особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий
документ про її відібрання, при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Відповідно до ч. ст. 376 ЦПК України, суд
негайно розглядає подання, зазначене в
частині першій цієї статті, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Звертаючись до суду з подання про
примусове входження до будинку
АДРЕСА_1 державний виконавець
посилається на те, що ВДВС
Святошинського РУЮ М. Києва на
виконанні знаходиться виконавчий лист
№ 2/759/1644/12 виданий 22.06.2012 року, про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
боргу в сумі 142394,00 грн. Боржник в
добровільному порядку рішення не
виконує, на виклики до державного
виконавця не з'являється, борг не
сплачує.

Судом встановлено, що 22.06.2012 року
Святошинським районним судом м. Києва
видано виконавчий лист про стягнення з
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі
142394,00 грн. згідно рішення Апеляційного
суд м. Києва (а.с. 71, 65, 66-69).

Згідно акту державного виконавця від
11.09.2014 року, виходом державного
виконавця за адресою: до будинку до
будинку АДРЕСА_1 для опису майна
боржника, доступу до вищевказаного
будинку надано боржником не було.

Згідно акту державного виконавця від
20.03.2014 року, виходом державного
виконавця за адресою: до будинку до
будинку АДРЕСА_1 для опису майна
боржника, доступу до вищевказаного
будинку надано боржником не було.

Згідно ст. 15 Закону України «Про
виконавче провадження», присутність
понятих обов'язкова під час вчинення
виконавчих дій, пов'язаних з примусовим
входженням до нежитлових приміщень і
сховищ, де зберігається майно
боржника, на яке звернено стягнення,
або майно стягувача, яке має бути
повернене йому в натурі; до житлових
будинків і квартир для забезпечення
примусового виселення з них та
вселення в них; до будинків, квартир
та інших приміщень, в яких перебуває
дитина, яка має бути передана іншим
особам відповідно до рішення суду;
під час проведення огляду, арешту,
вилучення і передачі майна.

Проте надані акти державного
виконавця, які не посвідчені належним
чином, хоч містить в собі дані про
понятих, проте вони не затверджені у
встановленому законом порядку, не
містять в собі відомості, що понятим
роз'яснено їх права, а тому не можуть
бути допустимим доказом проте, що
боржник не надав доступу до будинку
АДРЕСА_1 для опроведення виконавчих
дій, оскільки докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом суд не бере до уваги у
відповідності до ст. 58 ЦПК України.

Крім того, державним виконавцем не
надано суду доказів, про те, що боржник
був повідомлений про відкриття
виконавчого провадженнь від 05.07.2012 року
на підставі виконавчого листа виданого
Святошинським районним судом м. Києва.
Підпис, який знаходиться на
супровідному листі про направлення
постанови про відкриття провадження,
не зрозуміло кому належить, стягувачу
чи боржнику. Також державним
виконавцем не надано суду доказів,
проте, що боржника повідомлено, що
11.09.2014 року та 20.03.2014 року буде
проведено вихід державного виконавця
до будинку АДРЕСА_1 для проведення
виконавчих дій.

Відповідно до абзацу 5 частини 4
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24.10.2008 року №12 "Про судову
практику розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку" окремо від
рішення суду в апеляційному порядку
можуть бути оскаржені ухвали суду
першої інстанції, зазначені в статті 293
ЦПК відповідно до буквального змісту
кожного із пунктів.

На підставі зазначеного, та
керуючись п. 10 ч.3 ст. 11, 15 Закону України
«Про виконавче провадження», абз.5, ч.4
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24.10.2008 року №12 "Про судову
практику розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку", ст.ст. 10, 11, 57-60,
209, 210, 293, 376 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволені подання державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції у м.
Києві Антонова А.В. про примусове
входження до будинку АДРЕСА_1 для
примусового проведення виконавчих дій
- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
А. Ключник