АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 607/3509/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Черніцька І.М. Провадження №
22-ц/789/712/14 Доповідач - Ткач З.Є.Категорія
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Бершадська Г. В., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Фащевська М.М.

з участю сторін - ОСОБА_1, представника

Виконавчої дирекції Фонду соціального

страхування з тимчасової втрати

працездатності - Буклашової Т.М.,

представника Тернопільського
обласного

відділення Фонду соціального

страхування з тимчасової втрати

працездатності - Хоми І.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційними скаргами
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності та Тернопільського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності на рішення
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 08 травня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, Тернопільського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про поновлення
на роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
зустрічним позовом Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності до ОСОБА_1 про стягнення
грошової компенсації за невикористані
дні відпустки, виплаченої при
звільненні,-

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом до суду до Виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Позов обґрунтовував тим, що наказом в.о.
директора Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності №101-к від 25
лютого 2014 року він звільнений з посади
директора Виконавчої дирекції
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності по п.
2 ст. 40 КЗпП України.

Звільнення відбулось без наявності для
цього законних підстав і є незаконним.

Просив скасувати наказ про його
звільнення, поновити на посаді
директора Виконавчої дирекції
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
стягнути з Тернопільського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності в особі виконавчої
дирекції Тернопільського обласного
відділення Фонду на його користь
середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу за період з 25 лютого
2014 року.

До участі у справі судом залучено у
якості співвідповідача Тернопільське
обласне відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності.

У квітні 2004 року Тернопільське обласне
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності пред'явило до ОСОБА_1
зустрічний позов про стягнення
грошової компенсації за
невикористанні дні щорічної відпустки
за період з 25 травня 2013 року по 25 лютого
2014 року у розмірі 6736,00 грн., які були
виплачені відповідачу згідно наказу
№101-к від 25 лютого 2014 року.

Позов обґрунтовувала тим, що наказом
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності від 24 березня 2014 року
наказ про його звільнення було
скасовано, відповідача поновлено на
роботі, у зв'язку з чим відпали підстави
для виплати йому грошової компенсації
за невикористанні дні щорічної
відпустки.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 08 травня 2014
року вирішено: "Позов ОСОБА_1 до
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, Тернопільського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про поновлення
на роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу -
задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді директора
Виконавчої дирекції Тернопільського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності.

Стягнути з Тернопільського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності в особі Виконавчої
дирекції Тернопільського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у розмірі 12866 (дванадцять тисяч
вісімсот шістдесят шість) грн. 91 коп. за
період з 25 лютого 2014 року по 08 травня 2014
року включно.

В апеляційній скарзі Виконавча
дирекція Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності просить скасувати
рішення суду як незаконне і
необґрунтоване і ухвалити нове, яким у
позові ОСОБА_4 відмовити.
Мотивувала тим, що суд не врахував
рішення колегії Тернопільської
обласної державної адміністрацією,
яким робота ОСОБА_1 була визнана
незадовільною. Колегія Тернопільської
обласної державної адміністрації,
маючи повноваження розглядати питання
про відповідність займаній посаді
керівників установ та організацій що
належать до сфери управління
центральних органів влади,
обґрунтовано ініціювала перед
Виконавчою дирекцією Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності питання про
звільнення ОСОБА_1 у зв'язку з
недобросовісним виконанням покладених
на нього обов'язків.

В апеляційній скарзі Тернопільське
обласне відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності просить скасувати
рішення суду в частині стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відмови у задоволенні
зустрічного позову про стягнення
грошової компенсації за
невикористанні дні щорічної відпустки,
посилаючись на те, що що суд не дав
належної оцінки тій обставині, що
наказами Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 24 березня 2014
року ОСОБА_1 був поновлений на роботі
та відсторонений від роботи у зв'язку з
чим підстав для стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з 25
березня 2014 року не було, а також відпали
підстави для стягнення грошової
компенсації за невикористанні дні
щорічної відпустки.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційних скарг та межах позовних
вимог, перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку, що апеляційні скарги до
задоволення не підлягаєютьз наступних
мотивів.

Встановлено, що ОСОБА_1 працював на
посаді директора Виконавчої дирекції
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності.

Наказом Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності №101-к від 25
лютого 2014 року його було звільнено з
посади директора Виконавчої дирекції
Тернопільського обласного відділення
Фонду з 25 лютого 2014 року з підстав,
передбачених п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Також встановлено, що наказом
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності від 24 березня 2014 року за
№161 - к відмінено наказ від 25 лютого 2013
року за №101-к "Про звільнення ОСОБА_1.".

Наказом Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 25 березня 2014
року за №162-к, ОСОБА_1 відсторонено від
роботи директора Виконавчої дирекції
Тернопільського обласного відділення
Фонду з 25 березня 2014 року до розгляду
правлінням Тернопільського обласного
відділення Фонду питання щодо
подальшого перебування його на посаді
директора.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку виявленої
невідповідності працівника займаній
посаді або виконуваній роботі
внаслідок недостатньої кваліфікації
або стану здоров'я, які перешкоджають
продовженню даної роботи.

Відповідно до роз'яснень викладених у
п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду
України за № 9 від 06 листопада 1991 року
"Про практику розгляду судами трудових
спорів", суд може визнати правильним
припинення трудового договору за п. 2
ст. 40 КЗпП, в тому разі, якщо встановить,
що воно проведено на підставі
фактичних даних, які підтверджують, що
внаслідок недостатньої кваліфікації
або стану здоров'я (стійкого зниження
працездатності) працівник не може
належно виконувати покладених на нього
трудових обов'язків чи їх виконання
протипоказано за станом здоров'я або
небезпечне для членів трудового
колективу чи громадян, яких він
обслуговує і неможливо перевести за
його згодою, на іншу роботу. З цих
підстав, зокрема, може бути розірваний
трудовий договір з керівником
підприємства, установи, організації у
зв'язку з нездатністю забезпечити
належну дисципліну праці у відповідній
структурі.

Одним із способів виявлення
невідповідності працівника займаній
посаді чи виконуваній роботі є
проведення атестації. Висновки
атестаційної комісії підлягають
оцінці у сукупності із іншими доказами
по справі.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що позивач був
звільнений по п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
незаконно, без відповідних доказів
того, що внаслідок недостатньої
кваліфікації чи стану здоров'я він не
може належно виконувати покладені на
нього трудові обов'язки.

Так, з наказу про звільнення
вбачається, що підставою для
звільнення ОСОБА_1 з роботи була
постанова правління Тернопільського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності №Пр.04-20 від 27
серпня 2013 року.

Згідно постанови №Пр.04-20 від 27 серпня
2013 року директорові Виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності рекомендовано
розглянути питання про подальше
перебування на посаді директора
виконавчої дирекції обласного
відділення Фонду ОСОБА_1, як такого, що
не забезпечує належним чином виконання
покладених на нього обов'язків.

Постанова прийнята на підставі
інформації голови правління
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
ОСОБА_5 "Про лист директора виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування ОСОБА_6 щодо діяльності
ОСОБА_1 директора виконавчої дирекції
обласного відділення Фонду".

З листа ОСОБА_6 від 29 липня 2013 року
№07-35-2049 на ім'я ОСОБА_5 вбачається, що
він рекомендував ініціювати скликання
позачергового засідання правління
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати непрацездатності на
якому розглянути лист Тернопільської
облдержадміністрації від 04 липня 2013
року №01-3734/13-10, в якому зазначено, що
директор виконавчої дирекції
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати непрацездатності
ОСОБА_1 не здійснює конкретних заходів,
а саме: щодо додаткового залучення
коштів; здешевлення батьківської
доплати путівки; щодо сприяння
залученню коштів для збільшення
кількості оздоровлених дітей, що
зумовлює невиконання соціальних
ініціатив президента України в
частині якісного оздоровлення та
відпочинку дітей; не проведено
процедуру конкурсних торгів для
закупівлі путівок за повну вартість, що
не дає можливості охопити послугами
оздоровлення та відпочинку
заплановану кількість дітей.

Аналізуючи ці докази, суд першої
інстанції вірно зазначив, що у них
відсутні будь-які доводи чи
обґрунтування виявленої
невідповідності ОСОБА_1 займаній
посаді або виконуваній роботі
внаслідок недостатньої кваліфікації
або стану здоров'я, які перешкоджають
продовженню даної роботи.

Окрім того суд вірно взяв до уваги той
факт, що стосовно ОСОБА_1 не проводилось
відповідної атестації, результат якої
б підтверджував факт його
невідповідності займаній посаді чи
виконуваній роботі.

При цьому суд вірно мотивував, що
неналежне виконання працівником своїх
трудових обов'язків, чи порушення
трудової дисципліни, не можуть бути
підставою для звільнення за п. 2 ст. 40
КЗпП.

З матеріалів справи вбачається, що
наказом від 15 листопада 2013 року №526-к за
незадовільну організацію роботи
Виконавчої дирекції Тернопільського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати непрацездатності та її робочих
органів, виявлених актом ревізії від 30
серпня 2013 року, ОСОБА_1 оголошено
догану, яку в подальшому було знято
наказом №6-к від 09 січня 2014 року з
підстав встановлених ст.151 КЗпП
України.

Також не могли бути підставами для
висновку про невідповідність ОСОБА_1
займаній посаді чи виконуваній роботі
протокол засідання колегії обласної
державної адміністрації від 28 травня
2013 року, в якому зазначено, що голова
Тернопільської обласної державної
адміністрації визнав роботу директора
Виконавчої дирекції Тернопільського
обласного відділення Фонду ОСОБА_1
незадовільною та лист голови
Тернопільської обласної державної
адміністрації від 04 липня 2013 року за №
01-3734/13-10 із пропозицією Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності звільнити
ОСОБА_1 із займаної посади.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
те, що позивача звільнено з посади
директора Виконавчої дирекції
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності по п.
2 ст. 40 КЗпП України з порушенням норм
трудового законодавства і правомірно
поновив його на роботі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 235 КЗпП
України, суд вірно стягнув з
відповідача на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу у
розмірі 12866,91 грн. обчисленого за період
з 25 лютого 2014 року по 08 травня 2014 року.

Доводи апелянта проте, що наказ про
звільнення ОСОБА_1 було відмінено, у
зв'язку з чим відпали підстави для
нарахування середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, колегія суддів
не приймає, оскільки як встановлено в
суді, після звільнення позивача він
фактично не був допущений до роботи
відповідно до наказу виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності №162-к від 25 березня 2014
року.

Також, колегія суддів погоджується з
рішенням суду про відмову у
задоволенні позову про стягнення
грошової компенсації за невикористані
дні відпустки, виплаченої при
звільненні.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Встановлено, що ОСОБА_1 при звільненні
виплачено грошову компенсацію за
невикористанні 25 календарних днів
відпустки у розмірі 6736 грн, що
стверджується довідкою виконавчої
дирекції Тернопільського обласного
відділення Фонду від 22 квітня 2014 року
за № 01-21-551/03.

Відміна наказу про звільнення не дає
підстав для повернення виплаченої
суми, оскільки виплата грошової
компенсації передбачена частинами
першою та четвертою ст. 83 КЗпП України
та ч. 1 ст. 24 Закону України "Про
відпустки", згідно яких у разі
звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі не використані ним дні щорічної
відпустки, а також додаткові відпустки
працівникам, які мають дітей. За
бажанням працівника частина щорічної
відпустки замінюється грошовою
компенсацією. При цьому тривалість
наданих працівникові щорічної та
додаткових відпусток не повинна бути
менше ніж 24 календарних дні.

Після відміни наказу від 25 лютого 2013
року за №101-к "Про звільнення ОСОБА_1."
ОСОБА_1 погодився на грошову
компенсацію за дні невикористаної
відпустки.

Поновлення його на роботі не порушує
прав Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності в
частині реалізації прав працівника на
використання щорічної відпустки.

Суд вірно встановив обставини справи,
дав їм належну правову оцінку і вирішив
спір відповідно до вимог чинного
законодавства.

Рішення суду є законним і
обґрунтованим і підстав для його
скасування з мотивів викладених в
апеляційній скарзі не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності та
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності -
відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 08 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала колегії може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів,
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий- підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області З.Є. Ткач