Справа № 2/303/1960/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 липня 2014 року
м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області

в особі: головуючого-судді
Морозової Н.Л.

при секретарі Ільчак Р. М.

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом
представника ПАТ КБ „ПриватБанк" -
Попович В. В. до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,

в с т а н о в и в:

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк», (далі -
Банк) звернувся до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за
договором кредиту № бн від 20.07.2006 року в
розмірі 19 059,31 гривень.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2
за договором кредиту № бн від 20.07.2006
року отримала в Банку кредит у розмірі
4000,00 гривень у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою 48,00 % річних. Внаслідок
неналежного виконання останньою
взятих на себе зобов'язань, станом на
12.05.2014 року виникла заборгованість в
розмірі 19 059,31 гривень в т. ч. 2 383,01 грн.-
сума основного боргу, 15 292,52 грн. -
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом, 500,00 грн.- штраф
(фіксована частина), 883,78 грн. - штраф
(процентна складова). Посилається на те,
що Банк свої зобов'язання виконав, а
ОСОБА_2 ухиляється від сплати
заборгованості в добровільному
порядку.

Представник позивача, подав заяву
про розгляд справи у його відсутності,
на підставі наявних у справі
матеріалів, позов підтримує, просить
задоволити, у випадку неяви
відповідача з винесенням заочного
рішення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час і місце розгляду
справи повідомлявся у відповідності до
ст. 74 ЦПК України, повідомлення
повернулося з відміткою « за
зазначеною адресою не проживає», а тому
у відповідності до ч.5 даної статті
вважається належним чином
повідомленим. Заяви про розгляд справи
у його відсутності чи заперечення на
позов від відповідача не надійшло.

Суд, знаходить можливим розглянути
справу у відсутності відповідача,
згідно вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України, на
підставі наявних у справі даних та
доказів з постановленням заочного
рішення, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачем до
позовної заяви надані нечитабельні
копії заяв, скріплені печаткою
канцелярії (а.с 10,11) та стандартні
«Условия и правила предоставления
банковских услуг» (а.с.12-23). З розрахунку
заборгованості наданого позивачем
вбачаються проведені Банком
нарахування з 22.07.2006 року по 01.04.2009 року,
решта років пропущено, а виведено
тільки суму станом на 12.05.2004 року (а.с8-9).

У матеріалах справи відсутній договір
кредиту № бн від 20.07.2006 року, на який
посилається позивач у позовній заяві,
як і відсутні докази надання Банком
обумовленої суми в розпорядження
ОСОБА_2

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно до ч. ч. 2, 3 ст. 212 ЦПК України
жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість.
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Оцінка позовних вимог за критерієм
обґрунтованості пов'язана із
доведеністю позовних вимог.

Аналіз змісту положень ЦПК, ЦК та
роз'яснень Верховного Суду України дає
підстави для висновку, що право на
судовий захист пов'язане виключно з
порушенням суб'єктивного права
позивача. Отже, суд може захистити лише
порушене право позивача. Відсутність
хоча б однієї з умов надання судового
захисту суб'єктивного права виключає
можливість задоволення
матеріально-правових вимог позивача.
Інше б суперечило основному завданню
цивільного судочинства, - захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів (ст.ст. 1, 3 ЦПК,
ст.ст. 15, 16 ЦК, абз. 2 п. 11 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі»). При цьому варто
враховувати, що обставину дійсного
(реального) порушення відповідачем
прав, свобод чи інтересів позивача (або
наслідки у вигляді збитків чи інших
обмежень) має довести належними,
допустимими і достовірними доказами
саме позивач. Порушення прав позивача
має існувати на момент розгляду спору в
суді. В інших випадках, не дивлячись
навіть на те, що порушення мало місце
раніше, позов не підлягатиме
задоволенню, оскільки до моменту
ухвалення судового рішення об'єкт
захисту буде відсутній.

За принципом змагальності кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Отже, на
позивача, поряд із обов'язком довести
факт порушення свого суб'єктивного
права відповідачем, також покладено
обов'язок довести підставу позову, а
саме: обставини, якими він обґрунтовує
свої позовні вимоги і з якими закон
пов'язує настання певних правових
наслідків, тобто можливість
задоволення позову.

Із цих положень випливає необхідність
доведення для задоволення позову таких
фактів: наявність обставин, з якими
закон пов'язує настання певних
правових наслідків для позивача (тобто
доведення заявленої підстави позову)
та факт порушення його суб'єктивного
права відповідачем. Недоведеність цих
фактів є підставою для відмови в позові
за недоведеністю (необґрунтованістю)
позовних вимог. При цьому, відмова в
задоволенні позовних вимог через
недоведеність заявленої підстави
позову не позбавляє позивача права на
пред'явлення нового позову з інших,
встановлених законом, підстав.

Керуючись: ст. ст.. 15,16, 1054 ЦК України,
абз. 2 п. 11 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про
судове рішення у цивільній справі»).
ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-218 ЦПК України, суд
заочно -

р і
ш и в :

Відмовити у задоволенні позову
представника представника ПАТ КБ
„ПриватБанк" - Попович В. В. до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості, за
недоведеністю обставин, на які
посилався позивач у своєму позові.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий
підпис Морозова Н. Л.

Копія вірна:

Суддя Мукачівського міськрайонного
суду Морозова Н. Л.