Справа № 395/1214/14-ц
Провадження № 2/395/301/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 року
м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд
Кіровоградської області в складі:

головуючого судді
Забуранного Р.А.

при секретарі
Таран С.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новомиргороді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи Управління
державної міграційної служби України в
Кіровоградській області,
Новомиргородський РВ УМВС України в
Кіровоградській області відділ у
справах громадянства, міграції та
реєстрації фізичних осіб про визнання
особи такою, що втратила право на
проживання в житловому будинку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися
до суду з вказаним позовом, зазначивши
в обґрунтування позову, що ОСОБА_1 на
праві особистої приватної власності
належить 59/100 частини житлового будинку
в АДРЕСА_1. Інша частина будинку, в
розмірі 41/100 належить ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_3, є чоловіком
позивачки ОСОБА_1, та проживав разом із
нею в зазначеному будинку і був
зареєстрований в ньому з 02 лютого 1988
року. 28 лютого 2013 року відповідач був
засуджений Новомиргородським районним
судом Кіровоградської області до 13
років позбавлення волі та направлений
для відбуття покарання до Черкаської
виправної колонії № 62, де і перебуває в
даний час. Після засудження він не
знявся з реєстрації місця проживання
та не направляв запиту про зняття його
з реєстрації.

Реєстрація зазначеної особи у
вказаному будинку створює позивачам
перешкоди в розпорядженні та
користуванні домоволодінням, у зв'язку
з чим позивачі просять визнати
відповідача таким, що втратив право на
проживання в житловому будинку по
АДРЕСА_1.

Позивачі повідомлені у встановленому
законом порядку про час та місце
розгляду справи у судове засідання не
з'явилися, направили до суду заяви про
розгляд справи за їх відсутності та
просили задовольнити позов.

Відповідач та треті особи повідомлені
у встановленому законом порядку про
час та місце розгляду справи в судове
засідання не з'явилися, направили до
суду заяви, де просять суд розглянути
справу без їх участі та не заперечують
проти задоволення позову.

Суд вважає можливим розглянути справу
у відсутність сторін на підставі
наявних доказів, оскільки у справі
мається достатньо матеріалів про їх
права та взаємовідносини.

Вивчивши письмові матеріали справи,
суд прийшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню за таких
обставин.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1
на праві приватної власності належить
59/100 частини житлового будинку в
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 22
січня 1999 року та копією додаткового
рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 26
вересня 2001 року. Позивачу ОСОБА_2 на
праві приватної власності належить
інша частина будинку в розмірі 41/100
частини, що підтверджується копією
договору купівлі-продажу від 08 грудня
2012 року, посвідчений державним
нотаріусом Новомиргородської
державної нотаріальної контори
Кіровоградської області, витягом з
Державного реєстру правочинів № 12257501
від 08.12.2012 року.

Як колишній власник та чоловік
позивачки ОСОБА_3 проживав разом із
ОСОБА_1 і був зареєстрований в
указаному будинку з 02 лютого 1988 року. 28
лютого 2013 року ОСОБА_3 вироком
Новомиргородського районного суду
Кіровоградської області було
засуджено до 13 років позбавлення волі
та направлено для відбування покарання
до Черкаської виправної колонії № 62, де
він перебуває в даний час. При
направленні для відбування покарання
ОСОБА_3 не знятий з реєстрації з
вказаного будинку, що підтверджується
копією домової книги, а орган
реєстрації виправної колонії № 62 не
направив запиту про зняття його з
реєстрації.

Статтею 317 ЦК України визначено, що
власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст.41 Конституції України,
ст.319 ЦК України кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю на
власний розсуд.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст.383 ЦК України та
ст.150 ЖК України, які передбачають право
власника використовувати житлом для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд. Крім
того, ст.150 ЖК України передбачено, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші,
не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Згідно до ст.72 ЖК України
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться у
судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання" зняття
з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Приймаючи до уваги, що відповідач не
проживає в будинку АДРЕСА_1 більше
шести місяців, так як він за вироком
Новомиргородського районного суду
Кіровоградської області засуджений до
13 років позбавлення волі та відбуває
покарання в Черкаській виправній
колонії № 62, чим створює перешкоди у
праві користування та розпорядження
будинком, суд дійшов висновку, що
відповідач ОСОБА_3 втратив право на
проживання в зазначеному житловому
будинку, а тому позовні вимоги
підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи Управління
державної міграційної служби України в
Кіровоградській області,
Новомиргородський РВ УМВС України в
Кіровоградській області відділ у
справах громадянства, міграції та
реєстрації фізичних осіб про визнання
особи такою, що втратила право на
проживання в житловому будинку-
задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що
втратив право на проживання в будинку
АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Р. А. Забуранний

копія

Справа № 395/1214/14-ц

Провадження № 2/395/301/2014

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 року
м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд
Кіровоградської області в складі:

головуючого судді
Забуранного Р.А.

при секретарі
Таран С.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новомиргороді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи Управління
державної міграційної служби України в
Кіровоградській області,
Новомиргородський РВ УМВС України в
Кіровоградській області відділ у
справах громадянства, міграції та
реєстрації фізичних осіб про визнання
особи такою, що втратила право на
проживання в житловому будинку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися
до суду з вказаним позовом, зазначивши
в обґрунтування позову, що ОСОБА_1 на
праві особистої приватної власності
належить 59/100 частини житлового будинку
в АДРЕСА_1. Інша частина будинку, в
розмірі 41/100 належить ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_3, є чоловіком
позивачки ОСОБА_1, та проживав разом із
нею в зазначеному будинку і був
зареєстрований в ньому з 02 лютого 1988
року. 28 лютого 2013 року відповідач був
засуджений Новомиргородським районним
судом Кіровоградської області до 13
років позбавлення волі та направлений
для відбуття покарання до Черкаської
виправної колонії № 62, де і перебуває в
даний час. Після засудження він не
знявся з реєстрації місця проживання
та не направляв запиту про зняття його
з реєстрації.

Реєстрація зазначеної особи у
вказаному будинку створює позивачам
перешкоди в розпорядженні та
користуванні домоволодінням, у зв'язку
з чим позивачі просять визнати
відповідача таким, що втратив право на
проживання в житловому будинку по
АДРЕСА_1.

Позивачі повідомлені у встановленому
законом порядку про час та місце
розгляду справи у судове засідання не
з'явилися, направили до суду заяви про
розгляд справи за їх відсутності та
просили задовольнити позов.

Відповідач та треті особи повідомлені
у встановленому законом порядку про
час та місце розгляду справи в судове
засідання не з'явилися, направили до
суду заяви, де просять суд розглянути
справу без їх участі та не заперечують
проти задоволення позову.

Суд вважає можливим розглянути справу
у відсутність сторін на підставі
наявних доказів, оскільки у справі
мається достатньо матеріалів про їх
права та взаємовідносини.

Вивчивши письмові матеріали справи,
суд прийшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню за таких
обставин.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1
на праві приватної власності належить
59/100 частини житлового будинку в
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 22
січня 1999 року та копією додаткового
рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 26
вересня 2001 року. Позивачу ОСОБА_2 на
праві приватної власності належить
інша частина будинку в розмірі 41/100
частини, що підтверджується копією
договору купівлі-продажу від 08 грудня
2012 року, посвідчений державним
нотаріусом Новомиргородської
державної нотаріальної контори
Кіровоградської області, витягом з
Державного реєстру правочинів № 12257501
від 08.12.2012 року.

Як колишній власник та чоловік
позивачки ОСОБА_3 проживав разом із
ОСОБА_1 і був зареєстрований в
указаному будинку з 02 лютого 1988 року. 28
лютого 2013 року ОСОБА_3 вироком
Новомиргородського районного суду
Кіровоградської області було
засуджено до 13 років позбавлення волі
та направлено для відбування покарання
до Черкаської виправної колонії № 62, де
він перебуває в даний час. При
направленні для відбування покарання
ОСОБА_3 не знятий з реєстрації з
вказаного будинку, що підтверджується
копією домової книги, а орган
реєстрації виправної колонії № 62 не
направив запиту про зняття його з
реєстрації.

Статтею 317 ЦК України визначено, що
власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст.41 Конституції України,
ст.319 ЦК України кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю на
власний розсуд.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст.383 ЦК України та
ст.150 ЖК України, які передбачають право
власника використовувати житлом для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд. Крім
того, ст.150 ЖК України передбачено, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші,
не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Згідно до ст.72 ЖК України
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться у
судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання" зняття
з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Приймаючи до уваги, що відповідач не
проживає в будинку АДРЕСА_1 більше
шести місяців, так як він за вироком
Новомиргородського районного суду
Кіровоградської області засуджений до
13 років позбавлення волі та відбуває
покарання в Черкаській виправній
колонії № 62, чим створює перешкоди у
праві користування та розпорядження
будинком, суд дійшов висновку, що
відповідач ОСОБА_3 втратив право на
проживання в зазначеному житловому
будинку, а тому позовні вимоги
підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи Управління
державної міграційної служби України в
Кіровоградській області,
Новомиргородський РВ УМВС України в
Кіровоградській області відділ у
справах громадянства, міграції та
реєстрації фізичних осіб про визнання
особи такою, що втратила право на
проживання в житловому будинку-
задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що
втратив право на проживання в будинку
АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
підпис

з оригіналом згідно

Суддя:
Р. А. Забуранний