08.07.2014 року Московський районний суд
м. Харкова у складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради, про
усунення перешкод у вихованні дитини
та визначення способу участі у
Позивач звернувся до суду з
позовом, у якому просить: зобов'язати
відповідача не чинити перешкод у
вихованні та вільному спілкуванні
позивача з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і
надати можливість особисто
спілкуватись з сином та брати участь у
його вихованні; визначити наступний
порядок участі позивача у вихованні та
спілкуванні з дитиною ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - раз у місяць в останні
вихідні дні з відвідуванням дитиною
місця реєстрації батька без
присутності матері, відповідача
ОСОБА_2, та членів її родини, з 09-00 год.
п'ятниці з обов'язковим поверненням
дитини за місцем її постійного
проживання до 19-00 год. неділі; кожен рік
протягом 14 днів кряду у будь-який з
літніх місяців; встановити позивачу
спільне проведення з дитиною за місцем
реєстрації батька свят, які мають
особливе сімейне значення, а саме - один
Новий рік дитина святкує з матір'ю, а
Різдво - з батьком, Пасху (Великдень) - з
матір'ю, наступного року навпаки: Новий
рік - з батьком, Різдво - з матір'ю, а
Пасху (Великдень) - з батьком;
встановити святкування дня народження
сина (07 травня) почергово у батька та
матері, встановити щорічне святкування
дня народження батька (15 серпня) у сім'ї
В обґрунтування позову зазначив,
що 27.05.2010 року між ним та відповідачем
було розірвано шлюб. Під час
подружнього життя у сторін народився
син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач з 2009
року проживає в м. Бєлгороді Російської
Федерації та постійно надає
матеріальну допомогу сину. Позивач
висилав гроші за власною ініціативою, а
також коли відповідач телефонувала та
просила вислати гроші. Коли позивач
приїжджав до сина, приблизно раз на
місяць, відповідач дозволяла йому
спілкуватися з сином лише в її
присутності. Останнього разу позивач
бачив сина в вересні 2012 року, саме тоді
відповідач попросила його більше не
давати гроші та будь-яким чином не
турбувати її та сина, пояснюючи це тим,
що у неї нова родина, а візити позивача
до сина будуть його травмувати. Він має
бажання та право спілкуватися з сином,
приймати участь у його вихованні,
розвивати його фізично та духовно.
Відповідач перешкоджає у його
спілкуванні з сином, не надаючи жодної
можливості спілкуватись з дитиною,
бачитися з ним, приймати участь у його
вихованні та піклуватися про нього, у
тому числі матеріально. У зв'язку з
наведеними обставинами він вимушений
звернутися до суду з дійсним позовом.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі. Пояснила, що позивач на
даний час працює в Російській
Федерації. З серпня 2012 року позивач не
спілкувався з сином, оскільки
відповідач просила його не турбувати
їх. З липня 2013 року позивач телефонує
відповідачу, надсилає гроші.
Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилася, про час та
місце розгляду справи повідомлена
належним чином, про причини неявки суд
не повідомила, заперечень проти позову,
заяви про розгляд справи за її
відсутності суду не надала.
Представник третьої особи -
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради, в
судове засідання не з'явився, про час та
дату судового розгляду повідомлявся
належним чином, надав висновок щодо
участі позивача у вихованні
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Оскільки представник позивача не
заперечував проти такого вирішення
справи, суд проводить заочний розгляд
справи та вирішує її на підставі
наявних у ній доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні факти
та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до Свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1, батьками
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1 та
Як вбачається із Свідоцтва серії
НОМЕР_2, виданого 27.05.2010 року
Московським відділом реєстрації актів
цивільного стану Харківського
міського управління юстиції, шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, про що в
Книзі реєстрації розірвань шлюбів
зроблено відповідний актовий запис за
№ 358.
Рішенням Балаклійського
районного суду Харківської області
від 11.11.2013 року в позові ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа - Управління служб
у справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради, про позбавлення
батьківських прав - відмовлено.
Попереджено ОСОБА_1 про необхідність
змінити ставлення до виховання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і покладено на
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради, як
орган опіки та піклування, контроль за
виконанням ним батьківських
обов'язків.

В обґрунтування рішення в тому
числі зазначено, що ОСОБА_1 явно
недостатньо приділяв уваги участі у
вихованні сина ОСОБА_3, у його
моральному та духовному розвитку, а
також що має місце очевидно більша
прихильність дитини до ОСОБА_2 як
матері та її теперішнього чоловіка.
Також з вказаного рішення вбачається,
що 22.07.2010 року ОСОБА_2 зареєструвала
шлюб з ОСОБА_6, змінивши своє прізвище
на прізвище чоловіка. Дитина ОСОБА_3
проживає разом з матір'ю і
зареєстрований з 16.06.2010 року у
чотирьохкімнатній квартирі АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_1 постійно проживає та
працює в Російській Федерації, де має
власну родину. В ході судового розгляду
вказаної цивільної справи ОСОБА_1
визнав, що недостатньо спілкувався з
сином внаслідок проживання і роботи в
Російській Федерації.

Ухвалою Апеляційного суду
Харківської області від 25.01.2014 року
відмовлено у відкритті апеляційного
провадження за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на вказане вище рішення
Балаклійського районного суду
Харківської області від 11.11.2013 року.

Таким чином, рішення
Балаклійського районного суду
Харківської області від 11.11.2013 року
набрало законної сили.

Позивачем ОСОБА_1 вказане рішення
в частині його попередження про
необхідність змінити ставлення до
виховання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і
покладення на Управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради, як орган опіки та
піклування, контролю за виконанням ним
батьківських обов'язків - не
оскаржувалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК
України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Враховуючи наведене, суд вважає
встановленим, що ОСОБА_7 явно
недостатньо приділяв уваги участі у
вихованні сина, а також що останній
очевидно більше прихильний до матері.

Частинами 4, 5 статті 19 СК України
передбачено, що при розгляді судом
спорів щодо участі одного з батьків у
вихованні дитини обов'язковою є участь
органу опіки та піклування. Орган опіки
та піклування подає суду письмовий
висновок щодо розв'язання спору на
підставі відомостей, одержаних у
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи.

Як вбачається з висновку № 120 від
03.03.2014 року щодо участі ОСОБА_1 у
вихованні малолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, наданого Управлінням
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради, вказане
питання попередньо було розглянуто на
Комісії з питань захисту прав дитини
виконавчого комітету Харківської
міської ради. Відповідно до вказаного
висновку, Управління служб у справах
дітей, як представник органу опіки та
піклування, вважає за доцільне
встановити наступний порядок участі
ОСОБА_1 у вихованні малолітнього
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1: першу суботу
кожного місяця з 15-00 год. до 18-00 год. у
присутності матері дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України
мати та батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу
між батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 157 СК України той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той з батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ст. 11, 15 Закону
України «Про охорону дитинства», кожна
дитина має право на проживання в сім'ї
разом з батьками або в сім'ї одного з
них та на піклування батьків. Батько і
мати мають рівні права та обов'язки
щодо своїх дітей. Предметом основної
турботи та основним обов'язком батьків
є забезпечення інтересів своєї дитини.
Дитина, яка проживає окремо від
батьків, або одного з них, має право на
підтримання з ними регулярних
особистих стосунків і прямих
контактів. Батьки, які проживають
окремо від дитини, зобов'язані брати
участь у її вихованні і мають право
спілкуватися з нею, якщо судом визнано,
що таке спілкування не перешкоджатиме
нормальному вихованню дитини.

Згідно ст. 159 СК України якщо той
із батьків, з ким проживає дитина,
чинить перешкоди тому з батьків, хто
проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, зокрема якщо
він ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий із
батьків має право звернутися до суду з
позовом про усунення цих перешкод. Суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення. В окремих випадках, якщо це
викликано інтересами дитини, суд може
обумовити побачення з дитиною
присутністю іншої особи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про
права дитини, ратифікованої Україною, в
усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватним установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 7 СК України
регулювання сімейних відносин має
здійснюватись з максимальним
урахуванням інтересів дитини.

Як вбачається з характеристики №
523 від 26.07.2013 року, виданої ВК
Петрівської селищної ради
Балаклійського району Харківської
області, ОСОБА_1 зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2, де фактично не
проживає. За час проживання в селі
Петрівське зарекомендував себе з
позитивної сторони, спиртними напоями
не зловживає, користується повагою
серед односельців.

З листа Харківського РВ з
обслуговування Харківського району та
м. Люботин ГУМВС України МВС України №
7397 від 14.02.2014 року вбачається, що
позивач звертався до органів
внутрішніх справ з приводу вжиття
профілактичних заходів до відповідача,
яка перешкоджає позивачу бачитись з
сином. Зазначено, що працівниками
Харківського РВ з гр. ОСОБА_2 буде
проведено профілактичну роботу з
метою попередження з її боку в
майбутньому скоєння протиправних
вчинків.

Таким чином, з досліджених
доказів судом встановлено, що
відповідач перешкоджає позивачу у
реалізації його права на спілкування з
дитиною та участь у її вихованні. Даних
відносно того, що таке спілкування
перешкоджатиме нормальному розвитку
дитини, судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо способу
участі позивача у вихованні дитини,
місця та часу їхнього спілкування, суд
приймає до уваги неналежне ставлення
позивача до виконання своїх обов'язків,
особисту прихильність дитини до
відповідача, що було встановлено
вказаним вище рішення Балаклійського
районного суду Харківської області від
11.11.2013 року, та вік дитини, якому
виповнилось 6 років.

Оцінюючи зазначені обставини в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що задоволення позову в повному обсязі
та надання позивачу можливості
спілкуватись з дитиною без присутності
матері не відповідатиме інтересам
дитини.

Враховуючи наведене, суд вважає
за необхідне частково задовольнити
позовні вимоги та визначити наступний
порядок участі позивача у вихованні
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1:
останню суботу кожного місяця з 09-00 год.
до 18-00 год. у присутності відповідача за
місцем проживання дитини.

Роз'яснити ОСОБА_1, що він не
позбавлений права в подальшому
звернутись до суду з позовом щодо зміни
порядку його участі у вихованні сина
ОСОБА_3 з урахуванням відносин, що
складатимуться між ними.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 208-209,
212-215, 218, 224-226 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути
перешкоди в спілкуванні ОСОБА_1 з сином
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити наступний порядок
участі ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1: систематичні побачення
ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
останню суботу кожного місяця з 09-00
години до 18-00 години у присутності
матері ОСОБА_2 за місцем проживання
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині позову -
відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано відповідачем протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити
заочне рішення в апеляційному порядку
до апеляційного суду Харківської
області через Московський районний суд
м. Харкова протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у розгляді справи, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги позивачем та
письмової заяви про перегляд заочного
рішення відповідачем.

Суддя
Крівцов Д.А.