У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Кадєтової О.В.,
Мартинюка В.І.,

Наумчука М.І., Остапчука Д.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Акцент Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
ОСОБА_5, яка діє від імені публічного
акціонерного товариства «Акцент Банк»,
на рішення Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 14
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Чернігівської
області від 20 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Акцент Банк» звернулося до
суду з указаним позовом. Зазначало, що 3
квітня 2008 року між банком та ОСОБА_3
укладено кредитно-заставний договір,
за умовами якого останній отримав 8086,08
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,12% на
рік на суму залишку заборгованості з
кінцевим терміном повернення 2 квітня
2013 року. На забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
між позивачем та ОСОБА_4 укладено
договір поруки, відповідно до якого
остання поручилася за належне
виконання боржником зобов'язання. У
зв'язку з тим, що відповідач належним
чином умови кредитного договору не
виконує, станом на 21 березня 2013 року
утворилася заборгованість у розмірі
2582,34 доларів США, просило задовольнити
позов.

Рішенням Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 14
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 20 січня 2014
року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача
заборгованість станом на 21 березня 2013
року у розмірі 2551,05 доларів США, що
еквівалентно 20382 грн. 88 коп. Вирішено
питання про стягнення судового збору. У
задоволенні позову банку до ОСОБА_4
відмовлено.

ОСОБА_5, яка діє від імені публічного
акціонерного товариства «Акцент Банк»,
звернулася до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ із касаційною
скаргою, в якій просить оскаржувані
судові рішення в частині позовних
вимог до ОСОБА_4 скасувати, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, а справу в
цій частині направити на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Судами встановлено, що відповідно до
укладеного 3 квітня 2008 року між ПАТ
«Акцент-Банк» та ОСОБА_3
кредитно-заставного договору
позичальник отримав кредит у розмірі
8086,08 доларів США зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 12,12
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом, з кінцевим строком
повернення 2 квітня 2013 року.

На забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором 3 квітня 2008 року
між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_4
укладено договір поруки.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 умови
укладеного договору щодо своєчасного
погашення кредиту та відсотків не
виконувались, станом на 21 березня 2013
року утворилась заборгованість у
розмірі 2582,34 доларів США.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.

Відмовляючи у задоволенні позову до
ОСОБА_4 суд першої інстанції, з чим
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що відповідач не
підписувала вказаний договір поруки,
що підтверджується висновком судової
почеркознавчої експертизи № 1799/1800/13-24
від 5 вересня 2013 року. Тому вона не може
вважатись поручителем за кредитним
договором і з неї не підлягає стягненню
заборгованість за цим договором як із
солідарного боржника.

Однак погодитись з такими підставами
для відмови у позові неможливо.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

В оскаржуваних судових рішеннях не
вказано закону, яким встановлена
недійсність договору поруки за
обставин, на які посилалась ОСОБА_4

Доводи останньої про те, що договір нею
не підписувався можуть бути підставою
для визнання його судом недійсним як
оспорюваного правочину.

Однак, позов про визнання договору
поруки недійсним у встановленому
порядку не заявлявся і предметом
судового розгляду не був.

З огляду на викладене у суду не було
підстав робити висновок, що між
сторонами не існує правовідносин, що
передбачені договором поруки, та
вважати, що у ОСОБА_4 не виникли
обов'язки поручителя.

Допущені судами порушення норм
процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК
України) унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, тому
судові рішення в частині вирішення
позову публічного акціонерного
товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, не можуть вважатись
законними і обґрунтованими, у зв'язку з
чим вони підлягають скасуванню із
передачею справи в цій частині на
новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині судові рішення не
оскаржуються, тому їх законність судом
касаційної інстанції не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє від
імені публічного акціонерного
товариства «Акцент Банк»,
задовольнити.

Рішення Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 14 листопада
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 20 січня 2014
року у частині вирішення позову
публічного акціонерного товариства
«Акцент Банк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
скасувати, справу передати в цій
частині на новий розгляд до суду першої
інстанції.

В іншій частині оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:
О.В. Кадєтова В.І. Мартинюк
М.І. Наумчук Д.О. Остапчук