Провадження № 2/161/4049/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

30 жовтня 2014 року
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області

в складі головуючого судді - Присяжнюк
Л.М.,

при секретарі - Фурман Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
виконання грошового зобов'язання , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
звернулась в суд із позовом до
відповідача про виконання грошового
зобов'язання. Вказує, що квартира за
адресою АДРЕСА_1 до 15.10.2010 року належала
на праві спільної часткової власності
ОСОБА_4 та відповідачу. 15.10.2010 року був
укладений договір дарування, яким
ОСОБА_4 передав безоплатно у дар 54/100
частки вищевказаної квартири її
неповнолітній дочці - ОСОБА_2, яка на
даний час є власником вказаної частки.
На даний час ОСОБА_1 виконує всі
обов'язки по сплаті комунальних
платежів, проте відповідач не бере
участі у витратах на утримання та
збереження спільного майна, у сплаті
обов'язкових платежів, незалежно від
факту проживання. Рішенням суду від
21.01.2014 року за період із 2010 року по 2012
року із відповідача стягнуто 26323,15 грн.
сплачених на утримання квартири.
Водночас, за період із 27.08.2012 року по
31.07.2014 року було сплачено 8901,70 грн.
комунальних платежів, а відповідно до
частки відповідача борг становить 4094,70
грн. Окрім того у зв'язку із тим, що
вищевказана квартира була непридатною
для проживання, попередня власники, в
т.ч. відповідач не утримували дане
житло у відповідному стані: не
проводили ремонт, не сплачували
комунальних платежів, не доглядали, не
проводили прибирання, а житло
знаходилось в антисанітарному та
занедбаному стані, було проведено
косметичний ремонт на суму 3941,57 грн., а
відповідно до частки відповідача сума
витрат на його проведення становить
1813,10 грн. Просить стягнути з
відповідача на свою користь 5907,08 грн. та
судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання
не з'явилася, подала на адресу суду
заяву, якою просила справу розглядати у
її відсутності по наявних у ній
матеріалах, позов підтримала в повному
обсязі, щодо ухвалення заочного
рішення не заперечила.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, заперечень чи пояснень по
суті заявлених вимог не подала, про
причини неявки суд не повідомила, хоча
повідомлялася належним чином про дату,
час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд
ухвалює рішення в порядку заочного
розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши подані
суду докази у їх сукупності, суд
прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що неповнолітня
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником 54/100
частки квартири АДРЕСА_1 що
підтверджується копією договору
дарування від 15.10.2010 року та копією
Витягу про державну реєстрацію прав №
27867583 від 03.11.2010 року (а.с.19-20). Відповідач
ОСОБА_3 є власником 46/100 частки
вищевказаної квартири, які належать їй
на підставі договору купівлі-продажу
від 30.04.1997 року, що підтверджується
копією технічного паспорту на квартиру
(а.с.58-61).

Позивач ОСОБА_1 є матір'ю
неповнолітньої ОСОБА_2 (а.с.14-18)

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 21.01.2014 року із
відповідача на користь позивача
стягнуто заборгованість в розмірі 2906,54
грн., 2623,15 грн. коштів сплачених за
утримання квартири, а також судовий
збір в розмірі 229,40 грн. (а.с. 21-24).

Судом встановлено, що з 15 жовтня 2010 року
ОСОБА_3 як співвласник квартири не
виконує своїх обов'язків по утриманню
майна, а саме: не сплачує комунальних
платежів.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1
самостійно сплачує всі комунальні
послуги, дана обставина
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями квитанцій (а.с. 27-30).

Відповідно до вимог ст.ст. 322, 360 ЦК
України тягар утримання майна лежить
на власнику, співвласник відповідно до
своєї частки у праві спільної
часткової власності зобов'язаний брати
участь у витратах на управління,
утримання та збереження спільного
майна.

Як вбачається із змісту ст.ст. 67, 151 ЖК
України плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами. Громадяни, які мають у
приватній власності квартиру,
зобов'язані забезпечувати її
схоронність, провадити за свій рахунок
поточний і капітальний ремонт,
утримувати в порядку придомову
територію.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.10 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» утримання
приватизованих квартир (будинків),
кімнат у гуртожитках здійснюється за
рахунок коштів їх власників згідно з
Правилами користування приміщеннями
жилих будинків та прибудинкових
територій, які затверджуються
Кабінетом Міністрів України, незалежно
від форм власності на них.

За змістом п.7 Правил користування
приміщеннями жилих будинків та
прибудинкових територій та ст. 13 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» власник та наймач (орендар)
квартири, житлового приміщення у
гуртожитку зобов?язаний оплачувати
надані житлово-комунальні послуги.

Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як співвласники
квартири, відповідно до вимог закону
зобов'язані утримувати належну їм
квартиру шляхом оплати
житлово-комунальних послуг
пропорційно до розміру належних їм
часток у майні.

З розрахунку ціни позову встановлено,
що заборгованість відповідача за
комунальні послуги відповідно до
належної їй частки за період із серпня
2012 року по липень 2014 становить 4094 грн.
(а.с. 7-9).

Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі
за умови, що ці зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному будинку та не
порушать санітарно-технічних вимог і
правил експлуатації будинку.

У зв'язку із тим, що вищевказана
квартира була непридатною для
проживання, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
фотоматеріалами (а.с.49-57), позивачем
самостійно було проведено ремонтні
роботи в квартирі на загальну суму 3941,57
грн., що підтверджується товарними
чеками та видатковими накладними
(а.с.44-48), а сума заборгованості
відповідача відповідно до розрахунку
становить 1813,10 грн. (а.с.9-11).

Таким чином, оцінивши зібрані та
досліджені в судовому засіданні докази
в їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід
задовольнити та стягнути із
відповідача на її користь 4094,70 грн.
заборгованості по сплаті за комунальні
послуги, 1813,10 грн. витрат на проведення
ремонту квартири.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача слід стягнути в користь
позивача 243,60 грн. судового збору

Керуючись ст.ст. 10-11, 39, 57-61, 88, 212-215, 224-226
ЦПК України, на підставі ст. 64, 151, 156 ЖК
України, ст.ст. 322, 355, 357, 369, 383 ЦК України,
ст. 177 СК України, Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», Правил користування
приміщеннями жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.10.1992 року №572, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1
заборгованість із оплати комунальних
послуг в розмірі 4094 (чотири тисячі
дев'яносто чотири) гривні 70 копійок,
витрати на проведення ремонту квартири
в розмірі 1813 (одна тисяча вісімсот
тринадцять) гривень 10 копійок, а також
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Присяжнюк
Л.М.