Справа № 226/1664/14-ц
Справа № 2/226/718/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року
м. Димитров

Димитровський міський суд Донецької
області в складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши заочно у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Димитров Донецької області справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні власністю та
виселення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
власністю та виселення, в
обґрунтування якого вказала, що за
рішенням Димитровського міського суду
Донецької області від 20.05.2014 року її
визнано власником квартири за адресою:
АДРЕСА_1, яке набрало чинності 02.06.2014
року. Після набрання рішенням законної
сили, вона звернулася до відповідача з
повідомленням про результати розгляду
справи та з проханням знятися з
реєстрації за зазначеною адресою у
добровільному порядку. Також нею було
запропоновано відповідачу віддати їй
ключі від квартири для оформлення
необхідних документів, а саме:
опломбування лічильників
електроенергії та водопостачання у
квартирі. Відповідач відмовив у всіх її
вимогах. Крім того, відповідач за
вказаною адресою не поживає, після
смерті його тітки ОСОБА_4 він поживає за
адресою: АДРЕСА_2. Тому позивач просить
суд усунути перешкоди в користуванні
нею своєю власністю шляхом
зобов'язання відповідача надати їй
дублікат ключа від вхідної двері
належної їй квартири, визнати
відповідача таким, що втратив право
користування зазначеним жилим
приміщенням, та виселити відповідача з
цієї квартири.

Позивач ОСОБА_2 до судового засідання
не з,явилася, про час і місце розгляду
справи сповіщена належним чином,
письмово повідомила суд про розгляд
справи у її відсутність.

Представник позивача ОСОБА_1 у
судовому засіданні підтримала позовні
вимоги свого довірителя у повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та представник
третьої особи приватного підприємства
«Домінант-Сервіс» до судового
засідання не з'явилися, про час і місце
розгляду справи сповіщені належним
чином, представник третьої письмово
повідомив суд про розгляд справи у його
відстуність.

Дослідивши докази по справі, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно
до рішення Димитровського міського
суду Донецької області від 20.05.2014 року
за позовом ОСОБА_2 до Димитровської
міської ради про визнання права
власності на квартиру в порядку
спадкування за позивачем ОСОБА_2
визнано право власності на квартиру
АДРЕСА_1 Рішення набрало законної сили
02.06.2014 року, що підтверджується копією
відповідного рішення (а.с.10-11).

Відповідно до Витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію прав та їх обтяжень від
18.06.2014 року право власності на
однокімнатну квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 36,1
кв.м, зареєстровано на ОСОБА_2 на
підставі рішення Димитровського
міського суду Донецької області від
20.05.2014 року (а.с.9).

Відповідно до довідок приватного
підприємства «Домінант-Сервіс» від
20.06.2014 року та від 11.07.2014 року власником
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, є ОСОБА_2 згідно рішення суду №
2/226/132/2014 року від 20.05.2014 року, яка за
даною адресою не зареєстрована.
Попередній власник - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 12.11.2011 року. За
вказаною адресою зареєстрований з
09.11.2011 року - відповідач ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, як колишній власник (а.с.8).

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 пояснила, що
відповідач ніколи не був власником
спірної квартири, позивач успадкувала
цю квартиру після смерті ОСОБА_4, яка за
життя заповіла позивачці це житлове
приміщення.

Відповідно до акту від 08.08.2014 року,
складеному працівниками приватного
підприємства "Домінант-Сервіс",
відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 01.01.2010
року до теперішнього часу за адресою:
АДРЕСА_1, не мешкає, даний факт
підтвердили сусіди з квартири АДРЕСА_3
ОСОБА_6 та з квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_5

Згідно за рішенням
Димитровського міського суду
Донецької області від 18.10.2013 року
ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні
його позовних вимог про встановлення
факту проживання однією сім,єю із
спадкодавцем ОСОБА_4 для оформлення
права на спадщину та у визнанні
заповіту, яким ОСОБА_4 заповіла
позивачці спірне житлове майно,
недійсним. З тексту даного рішення
вбачається, що факт постійного
спільного проживання однією сім,єю
ОСОБА_3 з ОСОБА_4 у період з листопада 1997
року до часу відкриття спадщини (12.11.2011
року) чи в будь-який інший період не
доведено.

За приписами ст.41 Конституції
України держава забезпечує захист прав
усіх суб'єктів права власності,
гарантує право власності, кожен має
право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю, ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності, право приватної
власності є непорушним.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
житлового приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням,
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Згідно за ст.150 ЖК України громадяни, що
мають у приватній власності квартиру,
користуються нею для особистого
проживання та проживання членів їх
сімей, та вправі розпоряджатися цією
власністю на свій розсуд.

За чинним житловим законодавством
членами сім'ї власника житлового
приміщення визнаються дружина,
чоловік, їх діти, батьки та інші особи,
якщо вони постійно проживають спільно
з власником житла та ведуть спільне з
ним господарство (ч.2 ст.64 ЖК України).

Відповідно до ст.386 ЦК України власник,
який має підстави передбачити
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України закріплено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Як встановлено в суді, житлова
квартира, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, є приватною власністю
позивача і не належить відповідачеві,
який у даній квартирі фактично не
мешкає декілька років, не є членом сім,ї
ані позивача, ані попереднього
власника - померлої ОСОБА_4, що виключає
необхідність у з,ясуванні обставин,
регламентованих ч.2 ст.405 ЦК України.

Враховуючи вищенаведене, а саме те, що
будь-яких договорів щодо користування
відповідачем квартирою позивача не
встановлено, те, що наявність
реєстрації відповідача за адресою
розташування квартири позивача та
неможливість проникнути до неї через
відсутність ключів створює останній
перешкоди у здійсненні нею своїх прав
щодо цього житла, суд вважає, що вимоги
позивача про визнання відповідача
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням, та про зобов'язання
відповідача надати дублікат ключа від
вхідної двері квартири підлягають
задоволенню.

Вимоги позивача щодо виселення
відповідача із належної їй квартири за
вказаною адресою, є такими, що не
підлягають задоволенню, оскільки судом
достовірно встановлено і на це звертає
у своєму позові сама ОСОБА_2, що
відповідач у спірному житловому
приміщенні не проживає, за
призначенням ним не користується, а
отже з цього приводу спір відсутній.

На підставі ст.150 СК України, 386, 391, 405 ЦК
України, керуючись ст.ст.10, 60, 213, 214, 215, 226,
294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про усунення перешкод у користуванні
власністю та виселення задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням, розташованим за
адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
надати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, дублікат
ключа від вхідної двері квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через
Димитровський міський суд Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги у десятиденний строк з дня його
оголошення. Особи, які брали участь, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати судову скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 14.07.2014
року.

Суддя
Ж.Є.Редько