Справа № 4-с/325/2/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року
смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької
області у складі головуючого судді
Діоба Г.О., при секретарі Цукановій Л.В.,
за участю представника заявника
ОСОБА_1, державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Приазовського районного управління
юстиції Запорізької області Бабак Х.А.,
розглянувши в приміщенні
Приазовського районного суду у
відкритому судовому засіданні скаргу
ОСОБА_3 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою в
якій просить визнати дії державного
виконавця Бабак Х.А. щодо опису та
арешту належної йому 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1 неправомірними і
скасувати акт опису та арешту цього
майна складений державним виконавцем 26
вересня 2014 року у виконавчому
провадженні № 36367850.

Заявлені вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує
тим, що в провадженні відділу державної
виконавчої служби перебуває виконавче
провадження № 36367850 з примусового
виконання виконавчого листа 2-84/12,
виданого Приазовським районним судом
Запорізької області про стягнення з
нього на користь ОСОБА_4 грошової
компенсації в сумі 98535,60 гривень. 30
вересня 2014 року він поштою отримав
копію Акту опису та арешту майна,
складеного 26.09.2014р. державним
виконавцем Бабак Х.А. в ході проведення
виконавчих дій за вказаним виконавчим
провадженням, яким проведено опис та
арешт належного йому нерухомого майна -
1/3 частини квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 80.94 кв.м.

Вважає, що опис та арешт належної йому
частки квартири проведений державним
виконавцем незаконно, з порушенням
його прав, оскільки він був позбавлений
права участі у проведенні виконавчої
дії щодо опису та арешту належного йому
майна.

Крім того, ухвалою Приазовського
районного суду від 03.07.2014р. аналогічний
акт опису та арешту майна від 17.04.2014р.
був скасований, а дії державного
виконавця щодо його складання визнані
неправомірними.

17 квітня 2014 року державний виконавець
відмовила в задоволенні його
пропозиції накласти арешт на 35/200
частки нежитлового приміщення -
кафе-магазину, розташованого по
АДРЕСА_5, яке належить йому на праві
власності.

Вважає дії державного виконавця щодо
опису та арешту частини квартири, в
якій він проживає, за умови наявності
іншого нерухомого майна, на яке можна
накласти стягнення, протиправними.

В судовому засіданні представник
заявника ОСОБА_1 підтримав заявлені
вимоги за обставинами викладеними в
скарзі і просить їх задовольнити..

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Приазовського районного управління
юстиції Бабак Х.А. в судовому засіданні
вимоги скарги не визнала з підстав,
викладених у наданих суду письмових
запереченнях, просить відмовити у
задоволені скарги.

Заслухавши представника заявника,
державного виконавця, дослідивши
наявні в справі матеріали, а також
документи, які знаходяться у
виконавчому провадженні №36367850, надані
державним виконавцем в судовому
засіданні, суд дійшов висновку про
необхідність задоволення вимог скарги.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Як встановлено в судовому засіданні та
не оспорюється сторонами, на виконанні
у відділі державної виконавчої служби
Приазовського районного управління
юстиції перебуває виконавче
провадження № 36367850 з виконання
виконавчого листа № 2-84/12 виданого
09.08.2012 року Приазовським районним судом
про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 грошової компенсації вартості
майна на загальну суму 98535,60 гривень.

26 вересня 2014 року державним виконавцем
ВДВС Приазовського районного
управління юстиції Бабак Х.А. при
примусовому виконанні зазначеного
виконавчого листа, з метою звернення
стягнення на майно, складено акт опису
та арешту майна ОСОБА_3 - 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 80,94
кв.м., вартістю 90000 гривень.

ОСОБА_3 є власником 1/3 частини вказаної
квартири, що підтверджується копією
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності. Він з 26 серпня 1997 року
зареєстрований та фактично проживає в
зазначеній квартирі. Відомості, про
наявність іншого житла у боржника, в
матеріалах виконавчого провадження
відсутні.

ОСОБА_3 запропоновано державному
виконавцю звернути стягнення на інше
майно, а саме на 35/200 частин нежитлового
приміщення по АДРЕСА_5, яке належить
йому на праві власності, що
підтверджується копією відповідного
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності.

Заявнику було відмовлено в цьому,
посилаючись на те, що земельна ділянка
під обслуговування зазначеного
нежитлового приміщення не оформлена
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3
відповідно до державного акту серії
ІІІ-ЗП № 021055, який виданий 03.10.2002р.,
реєстраційний № 87, на праві власності
належить земельна ділянка на території
Приморсько-Посадської сільської ради
Приазовського району для ведення
садівництва площею 0,0093 га.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації. У разі відсутності у
боржника коштів та інших цінностей,
достатніх для задоволення вимог
стягувача, стягнення звертається також
на належне боржнику інше майно, за
винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Звернення стягнення на
майно боржника не зупиняє звернення
стягнення на кошти боржника. Боржник
має право запропонувати ті види майна
чи предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України
«Про виконавче провадження», звернення
стягнення на будинок, квартиру,
земельну ділянку, інше нерухоме майно
фізичної особи проводиться у разі
відсутності в боржника достатніх
коштів чи рухомого майна. При цьому в
першу чергу звертається стягнення на
окрему від будинку земельну ділянку,
інше приміщення, що належать боржнику.
В останню чергу звертається стягнення
на житловий будинок чи квартиру, в
якому фактично проживає боржник.

Згідно з п. 4.5.4. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від
02.04.2012р. № 512/5, для проведення
реалізації нерухомого майна або
транспортних засобів державним
виконавцем збираються такі документи:
а) у разі продажу нерухомого майна -
документи, що характеризують об'єкт
нерухомості (копія технічного паспорта
на житловий будинок, квартиру тощо),
відповідно до Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна,
затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24.05.2001 №
127, зареєстрованої у Міністерстві
юстиції України 10.07.2001 за № 582/5773 (із
змінами);б) копії документів, що
підтверджують право власності або інше
речове право на нерухоме майно,
визначених статтею 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» та
пунктом 1 глави 2 розділу ІІ Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 22.02.2012
№ 296/5, зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595.

Згідно з п. 4.5.5. зазначеної
Інструкції вказані документи
збираються державним виконавцем
одразу після проведення опису майна.

Як вбачається з матеріалів
виконавчого провадження № 36367850 станом
на 26.09.2014р. державним виконавцем опис
належних на праві власності ОСОБА_3
вищевказаних 35/200 частин нежитлового
приміщення по АДРЕСА_5 та земельної
ділянки для ведення садівництва площею
0,0093 га не здійснювався. Зазначена
обставина свідчить про те, що документи
для проведення реалізації цього майна
у відповідності з положеннями п.п. 4.5.4.,
4.5.5 Інструкції з організації
примусового виконання рішень не
збирались.

З урахуванням положень ст. 52
Закону України "Про виконавче
провадження" та вищезазначених пунктів
Інструкції з організації примусового
виконання рішень у державного
виконавця відсутні правові підстави
для збору документів для проведення
реалізації нерухомого майна до
проведення опису цього майна.

З огляду на викладене, суд не
приймає до уваги доводи державного
виконавця про відсутність (окрім житла)
у ОСОБА_3 майна, на яке може бути
звернено стягнення, оскільки ці доводи
не ґрунтуються на вимогах
законодавства.

Суд приходить до переконання, що дії
державного виконавця щодо опису та
арешту з метою звернення стягнення
26.09.2014р. 1/3 частину квартири суперечать
положенням ст. 63 Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки
ОСОБА_3 має інше майно, реалізацію якого
державний виконавець у відповідності з
положеннями законодавства не
намагався проводити.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку про те, що відмова державного
виконавця Дем'янову В.П. у звернені
стягнення на запропоноване ним майно є
необґрунтованою, а скарга ОСОБА_3 такою,
що підлягає задоволенню.

Оскільки відповідно до ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження»,
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту є одним із
способів прийняття рішення про
накладення арешту на визначене в акті
майно з метою його подальшої
реалізації, то у зв'язку з
неправомірністю накладення арешту, з
метою відновлення порушених прав
боржника, такий акт підлягає
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 210, 212, 213, 293, 383 -
387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на дії державного
виконавця задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Приазовського
районного управління юстиції в
Запорізькій області Бабак Христини
Анатоліївни щодо проведення 26.09.2014р.
опису та арешту майна, а саме, належної
ОСОБА_3 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Скасувати у виконавчому провадженні №
36367850 акт опису та арешту майна від 26
вересня 2014 року, складений державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Приазовського
районного управління юстиції в
Запорізькій області Бабак Христиною
Анатоліївною, яким накладено арешт на
належну ОСОБА_3 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Запорізької області через
Приазовський районний суд Запорізької
області шляхом подачі в п'ятиденний
строк з дня проголошення ухвали
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
Г.О. Діоба