Ухвала

іменем україни

29 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Лесько А.О.,
Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет іпотеки; за
позовом ОСОБА_4 до публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
про визнання кредитного договору та
договору іпотеки недійсними за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 4 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
17 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ
«Укрсоцбанк») звернулося до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
21 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_4
було укладено кредитний договір, за
умовами якого позичальник отримав
кредит у розмірі 60 тис. доларів США із
сплатою 13,5 % річних з кінцевим строком
повернення до 20 грудня 2022 року.
На забезпечення виконання зобов'язань
за цим договором між банком,
позичальником та ОСОБА_5 було укладено
договір іпотеки, предметом якої була
квартира АДРЕСА_1, яка належить
відповідачам на праві власності. Також
між банком та ОСОБА_5 було укладено
договір поруки. Позичальник та
поручитель зобов'язання за договорами
не виконують, на вимоги банку не
реагують, утворилась заборгованість у
розмірі 621 412 грн 66 коп., що еквівалентно
77 744 долари 61 цент США.

Ураховуючи наведене, позивач просив у
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором звернути
стягнення на зазначений предмет
іпотеки шляхом продажу з прилюдних
торгів в межах виконавчого провадження
за ціною, що встановлюється на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 21 грудня 2007 року між ним та банком
було укладено кредитний договір у
іноземній валюті. Зазначав, що у банка
відсутня індивідуальна ліцензія на
видачу кредиту в іноземній валюті. Крім
того, банк в односторонньому порядку
підвищив відсоткову ставку без його
повідомлення, чим порушив вимоги п. 2.6.1
кредитного договору. Вважав, що це був
намір кредитора, про який він умовчав
та який не відповідає його внутрішній
волі.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просив
визнати договори кредиту, іпотеки та
поруки від 21 грудня 2007 року недійсними.

Ухвалою Іллічівського міського суду
Одеської області від 22 січня 2014 року
позов ОСОБА_4 до ПАТ «Укрсоцбанк» про
визнання кредитного договору та
договору іпотеки недійсними об'єднано
в одне провадження з позовом
ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 4 лютого

2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від

17 червня 2014 року, позов ПАТ
«Укрсоцбанк» задоволено. Для
задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк»
щодо солідарного стягнення з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 суми заборгованості у розмірі 621
412 грн 66 коп. в еквіваленті грошового
зобов'язання 77 744,61 доларів США за
курсом Національного банку України на
26 вересня 2012 року за договором
кредиту №661/Ф03.14/283 від 21 грудня
2007 року звернуто стягнення на предмет
іпотеки, а саме нерухоме майно -
двокімнатну квартиру, загальною площею
44,4 кв. м, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцям на
праві приватної власності, шляхом
продажу з прилюдних торгів в межах
виконавчого провадження за ціною, що
встановлюється на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. У задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк»
відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Задовольняючи позов ПАТ «Укрсоцбанк»,
суди на підставі доказів, поданих
сторонами, які належним чином оцінені
(ст. 212 ЦПК України), дійшли до
правильного висновку про те, що
позичальник і іпотекодавець ОСОБА_4
порушив умови кредитного договору та
допустив заборгованість, розмір якої
судами визначено на підставі вимог
закону та умов договору, у тому числі у
межах позовної давності. При цьому
розмір процентної ставки за
користування кредитом становить 13,5 %, а
не більше, як зазначає заявник, а пеня
обчислена в межах річного строку.

ОСОБА_4 не довів підстав для визнання
кредитного договору та договору
іпотеки недійсними за ст. ст. 215, 230 ЦК
України, Закону України «Про захист
прав споживачів». Крім того, доводи
касаційної скарги про припинення
поруки, безпідставні, так як поручитель
ОСОБА_5 судові рішення не оскаржила і
доручення ОСОБА_4 на захист її
інтересів не надавала: касаційна
скарга таких належних доводів
незаконності судових рішень не
містить.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 4 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 17 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

А.О. Лесько

Д.Д.
Луспеник