Справа № 488/6787/13-ц
Провадження № 2/488/499/14 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

18 липня 2014 року
м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва в
складі

головуючого по справі - судді
Безпрозванного В.В.,

при секретарі судового засідання -
Харитоновій І.В.,

за участю - представника позивача -
Чорнобривець А.В.,

представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань суду
цивільну справу за позовною заявою
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2013 року позивач звернувся до
суду із позовною заявою, в якій просив
суд стягнути з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
640/687-К687 від 17 листопада 2006 року в
розмірі 46073,04 грн.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що 17 листопада 2006
року між Акціонерно-комерційним
банком соціального розвитку
«Укрсоцбанк», правонаступникам якого
за всіма правами та обов'язками є ПАТ
«Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір, відповідно до якого
відповідачу було надано кредит на суму
25000 гривень.

В забезпечення виконання
вищевказаного кредитного договору між
ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем
ОСОБА_5 було укладено договір застави.

В забезпечення виконання
вищевказаного кредитного договору між
ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем
ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

Проте, відповідач ОСОБА_2 порушуючи
взяті на себе зобов'язання за кредитним
договором, виконувала свої
зобов'язання не належним чином, в
результаті чого станом на 11.09.2013 року в
неї виникла заборгованість за
кредитом в розмірі 46073,04 грн.

В зв'язку з тим, що відповідачі не
бажають добровільно погасити
заборгованість за кредитним
договором, представник позивача просив
стягнути цю суму в примусовому
порядку.

Представник позивача
судовому засіданні позов підтримав та
просив задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 та
відповідач ОСОБА_4 проти задоволення
позову заперечували, вказавши, що за
даною вимогою сплив строк позовної
давності.

Дослідивши матеріали по
справі, заслухавши пояснення сторін,
суд приходить до висновку, що в
задоволені позову необхідно відмовити.

Судом встановлено, що 17 листопада 2006
року між Акціонерно-комерційним
банком соціального розвитку
«Укрсоцбанк», правонаступникам якого
за всіма правами та обов'язками є ПАТ
«Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 640/687-К687, згідно
якого відповідачу було надано грошову
суму в розмірі 25000 грн.. Згідно цього
договору відповідач зобов'язана
щомісяця здійснювати погашення
частини суми заборгованості.

Крім того, в забезпечення виконання
вищевказаного кредитного договору між
ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем
ОСОБА_5 від 17 листопада 2006 року було
укладено договір застави № 640/687-З687/2 та
ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем
ОСОБА_4, предметом застави э спідня
былизнау той же день було укладено
договір поруки № 640/687/П687.

Згідно зі ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання) (ст.
610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

При цьому в законодавстві визначаються
різні поняття як «строк дії договору»,
так і «строк (термін) виконання
зобов'язання» (ст.ст. 530,631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч. 1
ст. 530 ЦК України).

У вказаному кредитному договорі
сторони встановили порядок і строки
виконання боржником зобов'язань
(внесення щомісячних платежів), що
входять до змісту зобов'язання, яке
виникло на основі договору.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем не було сплачено жодного
платежу по сплаті заборгованості за
кредитом за період з 16.11.2008 року по
19.12.2013 року.

Із позовними вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом позивач
звернувся до суду 19.12.2013 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

По справі відсутні докази щодо
існування погодженої сторонами іншої
тривалості строку позовної давності
відповідно до ст. 259 ЦК України.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Аналізуючи умови договору сторін та
зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежа.

Зазначена правова позиція
сформульована в постанові Верховного
Суду України від 06 листопада 2013 року по
справі № 6-116цс13.та № 6-120цс13.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Враховую викладене, суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_5 та ОСОБА_4. заборгованості за
кредитним вказаним кредитним
договором.

Керуючись ст.
ст.208,210,212-213,214-215,218 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовити у зв'язку із пропуском
позивачем строку позовної давності.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення. Апеляційна
скарга подається до апеляційного суду
Миколаївської області через
Корабельний районний суд м. Миколаєва.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення.
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
В. В. Безпрозванний