АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №758/1142/14
інстанції Декаленко В.С.
Апеляційне провадження №22-ц/796/9934/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
АнтоненкоН.О.,

суддів
Стрижеуса А.М., Шкоріної
О.І. при
секретарі Слащуку
А.С.

за участю представника
позивача ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника відповідачів
ОСОБА_4,

третьої особи
ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 29 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5
про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційних
скарг, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 29 травня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_6 задоволені: застосовано
до нікчемного правочину від 26.06.2013 у
формі розписки щодо купівлі-продажу
земельної ділянки з будівлями площею 4
сотки, розташованої за адресою АДРЕСА_1
з фасадною частиною по АДРЕСА_1 між
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 наслідки недійсності
правочину та стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_6 40750,00грн та судовий збір
у розмірі 407,50грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до державного акту про
право приватної власності на землю,
виданого ОСОБА_3 на підставі
розпорядження КМДА від 05.02.1998 №216
відповідачу передано у приватну
власність земельну ділянку площею
0,10га по АДРЕСА_1, цільове призначення
якої - будівництво та обслуговування
жилого будинку і господарських
будівель.

Відповідно до державного акту про
право приватної власності на землю,
виданого ОСОБА_5 на підставі договору
дарування частини земельної ділянки
від 23.02.2001 № 811, йому передано у приватну
власність ј земельної ділянки від
площи 0,10га по АДРЕСА_1, цільове
призначення якої - будівництво та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель.

Відповідно до розписки від 26.06.2013
ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_6 передоплату
в розмірі 40750,00грн, що в еквіваленті до
іноземної валюти склало 5000,00дол. США, за
земельну ділянку з будівлями площею 4
сотки за адресою АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_3 на праві власності та ОСОБА_5 на
праві власності, угода купівлі-продажу
якої буде укладена 31.08.2013 по ціні 80000дол.
США.

Враховуючи, що у простій письмовій
формі - у формі розписки - без
нотаріального посвідчення сторонами
було укладено попередній договір
купівлі-продажу земельної ділянки, суд
вважав доведеними та обгрунтованими
позовні вимоги про нікчемність
попереднього договору та задовольнив
їх у повному обсязі.

В апеляційних скаргах ОСОБА_5 та ОСОБА_3
просять скасувати рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 29.05.2014 та ухвалити нове, яким у
задоволені позовних вимог ОСОБА_6
відмовити у повному обсязі.
Посилаються на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду
відповідач та її представник, третя
особа просили задовольнити апеляційну
скаргу з наведених у ній доводів.
Представник позивача проти доводів
апеляційної скарги заперечував та
просив залишити без змін законне і
обгрунтоване рішення суду першої
інстанції.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених у суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення - залишенню без
змін з огляду на таке.

Предметом спору у даній справі є
застування наслідків недійсності
нікчемного правочину - попереднього
договору купівлі-продажу земельної
ділянки.

Попереднім відповідно до
положень ст.635 ЦК України є договір,
сторони якого зобов'язуються протягом
певного строку (у певний термін)
укласти договір в майбутньому
(основний договір) на умовах,
встановлених попереднім договором.
Істотні умови основного договору, що не
встановлені попереднім договором,
погоджуються у порядку, встановленому
сторонами у попередньому договорі.
Попередній договір укладається у
формі, встановленій для основного
договору.

Відповідно до ст.657 ЦК України
договір купівлі-продажу земельної
ділянки укладається у письмовій формі
і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Відповідно до ч.2
ст.215 ЦК України недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин).

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_6, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
розписка від 26.06.2013, відповідно до якої
ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_6 передоплату
за земельну ділянку площею 4 сотки,
угода купівлі-продажу якої буде
укладена 31.08.2013 за 80000дол. США, - по своїй
суті є попереднім договором
купівлі-продажу вказаної земельної
ділянки, адже містить у собі
зобов'язання сторін протягом певного
строку (у певний термін) укласти
договір в майбутньому (основний
договір) на умовах, встановлених
попереднім договором, які є істотними
для договору купівлі-продажу.

Обставини, викладені у розписці
щодо наміру сторін укласти в
майбутньому, а саме 31.08.2013, договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
частина якої (1,5 сотки) на праві
власності належить ОСОБА_3, а частина (2,5
сотки) на праві власності належить
ОСОБА_5, сторонами, в тому числі і
відповідачем і третьою особою, не
заперечуються. Як пояснили суду
відповідач та третя особа, вони дійсно
домовилися з позивачем про продаж їй
вказаної частини земельної ділянки за
80 тис. дол. США, за що відповідач
отримала передоплату в еквіваленті 5
тис. дол. США, проте, в обумовлений
сторонами термін 31.08.2013 угоду не було
укладено. При розгляді даного спору
причини, з яких договір не було
укладено, правового значення не мають.

В обгрунтування своєї позиції
відповідач, її представник та третя
особа посилаються на ч.4 ст.635 ЦК
України та зазначають, що сторони не
мали волевиявлення щодо надання своїм
правовідносинам сили попереднього
договору, а тому і склали розписку про
отримання передоплати, а не попередній
договір, а тому розписка не є
попереднім договором і не може бути
визнана нікчемним правочином з
правовими наслідками нікчемності.

Проте, така позиція
спростовується узгодженими між собою
поясненнями сторін (і позивача, і
відповідача, і третьої особи) у
судовому засіданні як суду першої, так
і апеляційної інстанцій щодо обставин
складення розписки, відповідно до яких
своє волевиявлення щодо укладення в
майбутньому договору купівлі-продажу
земельної ділянки та на підтвердження
факту отримання за неї передоплати
вони виклали у формі розписки. Назва
документу, в якому викладено
волевиявлення сторін на укладення в
майбутньому основного договору,
розпискою замість попереднього
договору не змінює суті і змісту
правовідносин сторін. Обґрунтування
своїх пояснень положенням ч.4 ст.635 ЦК
України за таких обставин суд розцінює
як обраний спосіб захисту відповідача
і третьої особи у зв'язку з небажанням
повернути отримані від позивача кошти.

За таких обставин колегія дійшла
висновку, що суд першої інстанції повно
та всебічно з'ясував обставини, на які
сторони посилались як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених наявними в матеріалах
справи та дослідженими у судовому
засіданні доказами, і, виконавши усі
вимоги цивільного судочинства, ухвалив
законне і обгрунтоване рішення. Доводи
апеляційної скарги висновків суду,
викладених в оскаржуваному рішенні, не
спростовують і на їх правильність не
впливають, а крім того спростовуються
встановленими судом обставинами.
Передбачених ст.309 ЦПК України підстав
для скасування оскаржуваного рішення
немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_3
відхилити. Рішення Подільського
районного суду м. Києва від 29 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді
А.М. Стрижеус

О.І.Шкоріна

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

03110 м. Київ, вулиця Солом'янська, 2-а

Справа №758/1142/14
Головуючий у 1
інстанції Декаленко В.С.

Апеляційне провадження №22-ц/796/9934/2014
Доповідач
Антоненко Н.О.

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

12 серпня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
АнтоненкоН.О.,

суддів
Стрижеуса А.М., Шкоріної
О.І. при
секретарі Слащуку
А.С.

за участю представника
позивача ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника відповідачів
ОСОБА_4,

третьої особи
ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 29 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5
про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційних
скарг, колегія, керуючись ст.ст.218,317 ЦПК
України

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_3
відхилити. Рішення Подільського
районного суду м. Києва від 29 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді
А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна