Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/3600/14
Головуючий у 1 інстанції: Федченко І.М.
Суддя-доповідач: Маловічко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

Головуючого: Боєвої В.В., суддів
Маловічко С.В., Гончар М.С.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 09 липня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя
особа: сектор по справам громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Жовтневого РВ ЗМУ України в
Запорізькій області про усунення
перешкод в користуванні власністю
(жилим приміщенням) шляхом виселення та
відміни реєстрації,-

В С Т А
Н О В И Л А:

Позивач звернувся в суд з позовом, в
якому просив суд усунути перешкоди в
користуванні, володіння і
розпорядженні приватною власністю -
квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення та
зняття з реєстрації ОСОБА_2 з цієї
квартири.

В позові вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
його мати ОСОБА_4, після смерті якої
відкрилась спадщина на однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, яка належала його
матері на підставі договору
купівлі-продажу від 17.02.2001р. Він є
єдиним сином і спадкоємцем ОСОБА_4
Згідно закону він звертався до
Державної нотаріальної контори
Жовтневого району м. Запоріжжя з заявою
про прийняття спадщини, але свідоцтво
про право власності на квартиру
нотаріус йому не видав, так як на
спадщину претендував ОСОБА_2, який був
зареєстрований у квартирі з 04.12.2007 року
і який заявив, що проживав з його
матір'ю однією сім'єю. Відповідач
звертався до суду з позовом про
встановлення факту проживання однією
сім'єю з ОСОБА_4 та визнання права на
спадщину, але йому було відмовлено в
задоволенні позову. Згідно свідоцтва
про право на спадщину за законом від 16
листопада 2012 року позивач є власником
вищезазначеної квартири, тому просив
суд усунути йому перешкоди в
розпорядженні квартирою шляхом
виселення відповідача та зняття його з
реєстраційного обліку.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 09 липня 2014 року ОСОБА_3
усунуто перешкоди в користуванні
приватною власністю - квартирою
АДРЕСА_1 шляхом виселення та зняття з
реєстрації ОСОБА_2 з цієї квартири.

На вказане рішення ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на необґрунтованість судового рішення,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати його та постановити нове
рішення по даній справі.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що власником
квартири АДРЕСА_1 була ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 За життя ОСОБА_4
04.12.2007р. до цієї квартири був
зареєстрований ОСОБА_2

Згідно із свідоцтвом про право на
спадщину за законом від 16 листопада
2012р. після померлої ОСОБА_4 власником
квартири став ОСОБА_3

За відомостями довідки КП ВРЕЖО № 2 в
спірній квартирі зареєстрований
ОСОБА_2, який вважає себе членом родини
померлої ОСОБА_4

Вказані ствердження ОСОБА_2
спростовуються судовим рішенням, яке
набрало законної сили.

Так, рішенням Жовтневого районного м.
Запоріжжя від 30 травня 2011р. ОСОБА_2
відмовлено в позові про встановлення
факту проживання однією родиною з
померлою ОСОБА_4, яке було залишено без
змін ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 29 червня 2011р.
Тому є безпідставними його посилання
на довідку житлового органу, де він
зазначений як чоловік ОСОБА_4

Відповідно до статті 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватись і розпоряджатись своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
власності є непорушним.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі порушення,
невизнання або оспорювання.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 про
усунення перешкод в розпорядженні
квартирою та виселяючи відповідача із
спірної квартири, суд першої інстанції
виходив із того, що власником квартири
є позивач, а відповідач чинить йому
перешкоди у здійсненні правомочностей
власника. При цьому, суд встановив, що
відповідач не є членом сім»ї позивача,
а також не був членом сім»ї колишнього
померлого на тепер власника.

З такими висновками суду погоджується
колегія суддів, оскільки вони
відповідають матеріалам справи та
грунтуються на вимогах норм
матеріального права.

Відповідно до ч. 1 статті 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 статті 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до статті 392 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження майном.

Відповідно до статті 379 ЦК України
житлом фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
призначені та придатні для постійного
проживання в них.

Судом установлено, що ОСОБА_2
зареєстрований в спірну квартиру
колишнім власником ОСОБА_4 04.12.2007р. і з
цього часу мешкає в ній. Проте,
проживаючи у спірній квартирі три роки
разом з ОСОБА_4, яку на тепер називає
своєю дружиною, відповідач разом з тим
не уклав із нею шлюб, а ОСОБА_4, в свою
чергу, не залишила відповідачеві
заповіту.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені статтею 383 ЦК
України та статтею 150 ЖК України, які
передбачають право власника
використовувати житло для вла-

сного проживання, проживання членів
сім»ї, інших осіб і розпоряджатись
своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання в права
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Суд першої інстанції,
проаналізувавши чинне законодавства,
правильно визнав, що ним не передбачено
переходу прав та обов»язків
попереднього власника до нового
власника в частині збереження права
користування житлом за членами сім»ї
колишнього власника у випадку зміни
власника. Виникнення права членів
сім»ї власника квартири на
користування квартирою та обсяг цих
прав залежить від виникнення у
власника квартири права власності на
цю квартиру, а отже, припинення права
власності на квартиру припиняє право
членів його сім»ї на користування цією
квартирою.

Судом з»ясовано, що відповідач не
являється членом сім»ї ОСОБА_3 як
нового власника квартири. До того ж,
судом взято до уваги встановлений
набувшим законної сили рішенням факт,
що відповідач не був членом сім»ї і
колишнього власника, а отже не набув
сервітутного права на користування
спірною квартирою. А тому, відповідно,
підлягає виселенню за позовом власника
квартири.

Доводи апелянта та його
представника про те, що вже мається
рішення суду, ухвалене між тими ж
сторонами та про той же предмет позову,
а саме про відмову в позові ОСОБА_3 щодо
виселення відповідача з цієї квартири,
є неспроможними з огляду на таке.

Дійсно, рішенням апеляційного
суду Запорізької області від 07 червня
2012р. відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_3 про виселення ОСОБА_2 із спірної
квартири з тих підстав, що на час
розгляду тієї справи були відсутні
правовстановлюючі документи на
підтвердження права власності
позивача, та в тій справі він заявляв
вимоги як спадкоємець, який належним
чином не оформив спадщину.

В цій цивільній справі ОСОБА_3
звернувся з позовом вже як власник
квартири, який оформив право власності
на квартиру. Отже, є іншими правові
підстави для виселення відповідача,
що, зокрема, підтверджується ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 15 січня 2014р., якою була скасована
ухвала суду першої інстанції від 18
листопада 2013р. про закриття
провадження у цій справі та справу
направлено для продовження розгляду по
суті.

Таким чином, колегія вважає
апеляційну скаргу необгрунтованою,
тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК
України її слід відхилити, залишивши
без змін оскаржуване рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 09 липня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Боєва В.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Гончар М.С.