У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І., Закропивного О.В.,

Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення
стягнення на нерухоме майно, стягнення
заборгованості за кредитним договором
за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» на
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від
24 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року публічне акціонерне
товариство «Всеукраїнський
акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВАБ»)
звернулося до суду з вищевказаним
позовом, посилаючись на те, що 6 лютого
2008 року між відкритим акціонерним
товариством «Всеукраїнський
акціонерний банк», правонаступником
якого є ПАТ «ВАБ», та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Сервіс-груп ЛТД» (далі -
ТОВ «Сервіс-груп ЛТД») укладено
кредитний договір, за умовами якого
останнє отримало кредит у розмірі 3 млн
700 тис. грн на строк до 4 лютого 2013 року
зі сплатою 17 % річних за користування
кредитними коштами. У подальшому
додатковою угодою від 29 квітня 2008 року
№ 5 процентну ставку підвищено до
20 %, а додатковою угодою від 7
листопада 2008 року № 6 процентну ставку
підвищено до 26 %. На забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором з ОСОБА_3 було укладено
договір іпотеки, згідно з яким останній
передав в іпотеку банку квартиру
АДРЕСА_1. Також 6 лютого 2008 року з ОСОБА_5,
а 7 липня 2009 року з ОСОБА_4 були укладені
договори поруки. У зв'язку з неналежним
виконанням ТОВ «Сервіс-груп ЛТД» своїх
зобов'язань станом на 10 травня 2011 року
виникла заборгованість за кредитним
договором у розмірі 5 036 033 грн 43 коп., яку
позивач просив стягнути солідарно з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Крім того, позивач просив суд звернути
стягнення на нерухоме майно -
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, що
належить іпотекодавцю ОСОБА_3 на
користь ПАТ «ВАБ» у рахунок
заборгованості ТОВ «Сервіс-груп ЛТД»
за кредитним договором. Вирішити
питання судових витрат.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 11 жовтня 2012 року позов ПАТ
«ВАБ» задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь банку
заборгованість ТОВ «Сервіс- груп ЛТД»
за кредитним договором від 6 лютого 2008
року в розмірі 5 036 033 грн 43
коп. Звернуто стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю
ОСОБА_3, на користь банку в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 6 лютого 2008 року в розмірі
5 036 033 грн 43 коп. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 червня
2014 року рішення суду першої
інстанції в частині солідарного
стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь
банку заборгованості за кредитним
договором та судових витрат скасовано,
ухвалено в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні позову до ОСОБА_4
відмовлено. У решті - рішення суду
залишено без змін. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «ВАБ» просить
оскаржуване рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального й
процесуального права, та передати
справу на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Апеляційний суд, задовольняючи
апеляційну скаргу ОСОБА_4, скасовуючи
рішення суду першої інстанції в
частині солідарного стягнення з ОСОБА_4
та ОСОБА_5 на користь банку
заборгованості за кредитним договором
та судових витрат і відмовляючи в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4,
виходив із того, що остання не укладала
з банком договору поруки від 7 липня 2009
року, що підтверджено висновком
судової-почеркознавчої експертизи,
тому не має зобов'язання перед
позивачем щодо сплати заборгованості
за кредитним договором від 6 лютого 2008
року як поручитель. Разом з тим
районний суд помилково зазначив про
солідарне стягнення заборгованості за
кредитним договором з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
як з поручителів.

Проте погодитись із таким висновком
апеляційного суду не можна, оскільки
суд дійшов його з порушенням норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 294 ЦПК
України апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення.

З матеріалів справи вбачається,
рішення Жовтневим районним судом
м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області
постановлено 11 жовтня 2012 року, під час
проголошення зазначеного рішення в
судовому засіданні був присутній
представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7, який діяв
відповідно до вимог ч. 1 ст. 44
ЦПК України та отримав копію рішення
від 11 жовтня 2012 року - 30
жовтня 2012 року.

Разом з тим апеляційну скаргу на
рішення Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 11 жовтня 2012 року ОСОБА_4
направила до суду в листопаді 2012 року
(а.с. 184, т. 1), яка була отримана
апеляційним судом 13 листопада 2012 року
(а.с. 179, т. 1), тобто з пропуском строку на
апеляційне оскарження. Заявник питання
про поновлення цього строку не
порушував.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в
абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку» якщо ж при розгляді справи в
апеляційній інстанції буде
встановлено, що заява про апеляційне
оскарження чи апеляційна скарга подана
без дотримання встановлених строків і
не містить у собі клопотання про
поновлення пропущеного строку, а під
час розгляду справи таке клопотання не
заявлене, апеляційний суд ухвалою
залишає апеляційну скаргу без
розгляду.

Проте з урахуванням змін до ЦПК
України, що набрали чинність після
прийняття наведеної вище постанови
Пленуму Верховного Суду України,
апеляційний суд залишає таку
апеляційну скаргу без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України
апеляційна скарга залишається без руху
також у випадку, якщо вона подана після
закінчення строків, установлених
ст. 294 цього Кодексу, і особа, яка її
подала, не порушує питання про
поновлення цього строку, або якщо
підстави, вказані нею у заяві, визнані
неповажними. При цьому протягом
тридцяти днів з моменту отримання
ухвали особа має право звернутися до
апеляційного суду з заявою про
поновлення строків або вказати інші
підстави для поновлення строку.

Проте апеляційний суд на зазначені
вище положення закону, а також на те, що
поза межами процесуальних строків
процесуальні дії вчинятися не можуть,
уваги не звернув та розглянув
апеляційну скаргу ОСОБА_4 по суті, не
вирішивши при цьому питання щодо
поновлення строку на апеляційне
оскарження.

Крім того, відповідно до положення ч. 4
ст. 10 ЦПК України, яка також покладає і
на суд певні обов'язки зі створення для
сторін змагального процесу, суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджає про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом із тим апеляційний суд на вказані
положення закону уваги не звернув і
відмовив у задоволенні клопотання
позивача про проведення повторної
почеркознавчої експертизи, в якому
зазначалось про допущені порушення при
проведенні експертизи, ненадання
експертам достатньої кількості
об'єктів дослідження й без оцінки всіх
доказів по справі у взаємному зв'язку й
сукупності, задовольнивши при цьому
кілька разів клопотання ОСОБА_4 про
призначення експертизи, чим порушив
його право на доведення своїх вимог,
гарантованих ст. 129
Конституції України, ч. 4 ст. 10, ст. 303 ЦПК
України.

Отже, судові процедури були
несправедливими до обох учасників
процесу, що є порушенням ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод.

За таких обставин рішення апеляційного
не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
його скасування з передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»
задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 червня
2014 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:

Б.І. Гулько

О.В.
Закропивний

А.О.
Лесько

С.Ф. Хопта