У х в а л а

іменем україни

4 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в інтересах якої діє
ОСОБА_4, третя особа: УЖКГ «Гостомель»,
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, за касаційною скаргою
ОСОБА_4, яка діє в інтересах
малолітньої ОСОБА_3, на заочне рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 30 жовтня 2013 року та рішення
апеляційного суду Київської області
від 11 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3
в інтересах якої діє ОСОБА_4, третя
особа: УЖКГ «Гостомель», просили
визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1.

Зазначали, що їм на праві спільної
часткової власності належить квартира
АДРЕСА_1. 18 вересня 2010 року ОСОБА_2 уклав
шлюб з ОСОБА_4, від якого у них
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилася донька -
ОСОБА_3, яка була зареєстрована за
вказаною адресою. 13 травня 2013 року шлюб
між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було
розірвано. Крім ОСОБА_3 у квартирі
АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2
Зазначали, що ОСОБА_3 не проживала та не
проживає в АДРЕСА_1

Посилаючись на наведене, позивачі
просили задовольнити вимоги.

Заочним рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від 30
жовтня 2013 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2
задоволено. Визнано ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 11 лютого 2014 року заочне
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 30 жовтня 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення про задоволення позову.
Визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, яка діє в
інтересах малолітньої ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до ст. 28 ЦПК України
здатність мати цивільні права та
обов'язки сторони (цивільна
процесуальна правоздатність) мають усі
фізичні та юридичні особи.

З огляду на викладене підлягають
відхиленню доводи касаційної скарги
про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, не могла
бути відповідачем у справі.

Оскільки остання не має цивільної
процесуальної дієздатності, то судом
правильно визначено, що її законним
представником, як це передбачено
ст. ст. 29, 42 ЦПК України, ч. 2 ст.14 СК
України, є її мати ОСОБА_4, яка входила
до кола осіб, які брали участь у
розгляді справи.

Згідно із положеннями ст. 29 ЦК України,
ст. 160 СК України місце проживання
дитини, яка не досягла десяти років,
визначається за згодою батьків.

Судом встановлено, що малолітня у
спірному жилому приміщенні
(АДРЕСА_1) не проживала, була лише
зареєстрована в ньому 22 березня 2011
року, за згодою батьків вона проживала
разом із матір'ю в іншому місці.

Зазначені обставини законним
представником малолітньої ОСОБА_4
визнавались, вона їх не оспорює.

За таких обставин, коли відповідач, яка
є членом сім'ї свого батька ОСОБА_2, не
проживала у жилому приміщенні, суд
апеляційної інстанції обґрунтовано,
відповідно до ст. 405 ЦК України,
задовольнив вимоги, які були
предметом розгляду у справі.

Зроблені судом висновки відповідають
встановленим обставинам і ґрунтуються
на нормах матеріального права.

Порушень норм процесуального права і
неправильного застосування норм
матеріального права, які можуть бути
підставою для скасування ухваленого у
справі апеляційним судом рішення, не
встановлено.

З огляду на викладене колегія суддів
відхиляє касаційну скаргу і залишає
оскаржуване рішення без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в
інтересах малолітньої ОСОБА_3
відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 11 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук Судді:В.О.
Кузнєцов Д.О. Остапчук