Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді
Підкурганного В.В.

при секретарі Подшибякіній
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вишгороді
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
коштів,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року позивач звернувся до
суду із позовом у якому просив стягнути
з відповідача суму завдатку у
подвійному розмірі, що становить 6000
доларів США, що станом на 24 квітня 2014
року за офіційним курсом НБУ становить
69 060 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 26 червня 2012 року між ним та ОСОБА_3
була досягнута домовленість на
укладання договору купівлі - продажу
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

При цьому вони домовилися про передачу
завдатку в розмірі 3000 доларів США в
рахунок майбутнього правочину по
договору купівлі - продажу квартири.

Однак, в подальшому, з вини відповідача,
договір купівлі - продажу квартири
укладено не було, оскільки зазначену
квартиру ОСОБА_2 продала іншій особі. На
прохання повернути кошти в сумі 3000
доларів США відповідачка не реагує,
повертати суму завдатку відмовляється.

В судовому засідання представник
позивача позов підтримала та просила
про його задоволення з викладених в
ньому підстав.

Представник відповідача позов визнав
частково, не заперечував проти
стягнення з відповідача коштів в сумі
3000 доларів США. Однак заперечував щодо
стягнення даних коштів у подвійного
розмірі, так як основне зобов'язання
між сторонами по справі не виникло, так
як будь-яких правочинів вони не
укладали.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 26 червня 2012 року
ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 кошти у
розмірі 3 000 доларів США, за продаж
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, про що свідчить відповідна
розписка, яка знаходиться в матеріалах
справи (а.с. 9).

З огляду на встановлені обставини
судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України,
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до статті 546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, при триманням,
завдатком.

Відповідно до частини 1 статті 570 ЦК
України завдатком є грошова сума або
рухоме майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання.

За змістом частини 2 статті 570 ЦК
України, у тих випадках, коли сторони
домовились укласти договір, але
відповідно його не оформили, сплачені в
рахунок виконання договору платежі
повертаються в тому розмірі, в якому
вони давались.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно
виступає і способом платежу, і способом
забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно статті 571 ЦК України правила про
залишення завдатку особі, яка його
одержала, або стягнення з неї подвійної
суми завдатку застосовується в тих
випадках, коли між сторонами було
укладено договір, але він не
виконується з вини якоїсь із сторін.

Як встановлено у судовому засіданні та
підтверджується матеріалами справи, у
зв'язку із домовленістю в майбутньому
укласти договір - купівлі продажу
квартири, позивач передав відповідачці
3 000 доларів США.

Судом зазначається, що фактично
договору купівлі-продажу майна між
сторонами по справі не укладено, тому
зазначені правові приписи щодо
стягнення подвійної суми переданих
грошових коштів, у даному випадку, не
підлягають застосуванню.

З урахуванням особливостей
правовідносин, що виникли між
сторонами по справі, суд приходить до
висновку про те, що кошти, передані
ОСОБА_1 відповідачці фактично не є
завдатком.

Однак, сума коштів, яка була передана
позивачем підлягає поверненню
позивачу.

Тому, на переконання суду, стягнення
фактично переданих ОСОБА_2 коштів у
розмірі 3000 доларів США, буде достатнім
і справедливим для захисту порушених
прав позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 88
ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Тому, пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог з
відповідача на користь позивача
підлягають до стягнення судові
витрати, у розмірі 345 грн. 30 коп.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошові кошти у розмірі 3000 доларів США,
що станом на 24 квітня 2014 року за
офіційним курсом НБУ становить 34 530 грн.
та судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 345 грн. 30 коп., а всього
стягнути 34 875 (тридцять чотири тисячі
вісімсот сімдесят п'ять) грн. 30 коп.

Решта позовних вимог задоволенню не
підлягає.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя