справа № 2-1052/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року

Залізничний районний суд м. Львова в
складі:

головуючого судді
Іванюк І.Д.

при секретарі судового засідання
Рущак Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на
дії державного виконавця Галицького
відділу ДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 при
примусовому виконанні виконавчого
листа у справі № 2-1052/11, -

в с т а н о в и в :

Скаржник звернувся до суду зі скаргою,
в якій просить визнати протиправними
дії державного виконавця Галицького
відділу ДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 з примусового
виконання виконавчого листа, виданого
Залізничним районним судом м. Львова
від 08.06.2012 р. у справі № 2-1052/11,
зобов’язати державного виконавця
закінчити виконавче провадження із
виконання вказаного виконавчого листа
та повернути такий виконавчий лист
стягувану – ПАТ «Універсал Банк». Свою
скаргу мотивує тим, що рішенням
Залізничного районного суду м. Львова
від 31.03.2011 р. вирішено солідарно
стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» солідарно 70997,77
швейцарських франків, що еквівалентно
531027 (п’ятсот тридцять одна тисяча
двадцять сім) грн. 82 коп., а також в
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_3 за кредитним договором № 017-2008-759
від 28.03.2008р. та додатковими угодами до
нього звернути стягнення на предмет
іпотеки за договором іпотеки від 28.03.2008
р. та додатковою угодою до нього від
24.12.2009р., а саме: на квартиру № 23 у
будинку по вул. Марка Вовчка, 36 у м.
Львові, що належить на праві власності
ОСОБА_3 на суму 531027,82 грн., шляхом
надання публічному акціонерному
товариству «Універсал Банк» права
продажу вказаного предмету іпотеки
через проведення прилюдних торгів.
Рішення суду набрало законної сили у 2011
р., однак на даний час таке не викгнане.
03.06.2014 р. набрав чинності Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», яким визначено заборону на
примусове стягнення (відчуження без
згоди власника) іншого майна (майнових
прав), яке відповідно до законодавства
або кредитного договору підлягає
стягненню з позичальника, зазначеного
у підпункті 1 цього пункту, при
недостатності коштів, одержаних
стягувачем від реалізації (переоцінки)
предмета застави (іпотеки). Оскільки
Залізничним відділом державної
виконавчої служби ЛМУЮ відкрито
провадження по зверненню стягнення на
предмет іпотеки, оцінено його вартість
та звернуто на нього стягнення, що
підтверджується висновком експерта-
оцінювача про вартість майна, то
підстав для стягнення решти суми із
заявника немає.

У судовому засіданні представники
заявника скаргу підтримали з
аналогічних підстав, додатково
пояснили, що жодних доказів на
підтвердження повного виконання
рішення суду за рахунок предмета
іпотеки.

Представник Галицького відділу ДВС
ЛМУЮ в судове засідання не з’явився,
належним чином був повідомлений про
час, дату та місце розгляду справи.

Дослідивши зібрані по справі докази,
суд приходить до наступного висновку.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що
судові рішення, які набрали законної
сили, обов’язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутись
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішеннями, дією чи бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Закон України „Про виконавче
провадження" визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів, що відповідно до закону
підлягають примусовому виконанню у
разі невиконання їх у добровільному
порядку.

Із п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України “Про
виконавче провадження” вбачається, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо: наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.
Повернення виконавчого документа
стягувачу з підстав, передбачених цією
статтею, не позбавляє його права
повторно пред'явити виконавчий
документ до виконання протягом
строків, встановлених статтею 22 цього
Закону.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України “Про виконавче провадження”
фактичного виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом. Відповідно до ч. 2, 3 Закону у
випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9,
11-13 частини першої цієї статті,
виконавчий документ надсилається до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав. Про закінчення
виконавчого провадження державний
виконавець виносить постанову з
обов'язковим мотивуванням підстав її
винесення, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований. Копія
постанови у триденний строк
надсилається сторонам і може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

П. 1 Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» визначено, що не може
бути примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із статтею 4 Закону України "Про
заставу" та/або предметом іпотеки
згідно із статтею 5 Закону України "Про
іпотеку", якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов’язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об’єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об’єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) інше
майно (майнові права), яке відповідно до
законодавства або кредитного договору
підлягає стягненню з позичальника,
зазначеного у підпункті 1 цього пункту,
при недостатності коштів, одержаних
стягувачем від реалізації (переоцінки)
предмета застави (іпотеки).

Судом встановлено, що 31.03.2011 р.
Залізничним районним судом м. Львова
винесене рішення, яким вирішено
солідарно стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_1
на користь публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» солідарно
70997,77 швейцарських франків, що
еквівалентно 531027 (п’ятсот тридцять
одна тисяча двадцять сім) грн. 82 коп., а
також в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_3 за кредитним
договором № 017-2008-759 від 28.03.2008р. та
додатковими угодами до нього звернути
стягнення на предмет іпотеки за
договором іпотеки від 28.03.2008 р. та
додатковою угодою до нього від 24.12.2009р.,
а саме: на квартиру № 23 у будинку по вул.
Марка Вовчка, 36 у м. Львові, що належить
на праві власності ОСОБА_3 на суму 531027,82
грн., шляхом надання публічному
акціонерному товариству «Універсал
Банк» права продажу вказаного предмету
іпотеки через проведення прилюдних
торгів.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 22.03.2012 р. апеляційну скаргу
на вказане рішення суду визнано такою,
що не підлягає розгляду і повернуто
апелянту. Таким чином, рішення суду
набрало законної сили 22.03.2012 р.

06.05.2014 року державним виконавцем
Галицького відділу ДВС ЛМУЮ ОСОБА_2
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 43190281 та
надано боржникам строк для
добровільного виконання рішення суду
до 13.05.2014 р.

З листа представника ОСОБА_1 від 11.08.2014
р. вбачається, що останній звертався до
державного виконавця із заявою про
закінчення виконавчого провадження та
повернення виконавчого документа
стягувану у зв’язку із набранням
чинності Закону України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», однак начальником
Галицького ВДВС ЛМУЮ надано відповідь
від 22.08.2014 р. про те, що вказаним Законом
накладено заборону на реалізацію
майна, переданого в іпотеку на
забезпечення виконання зобов’язань
згідно валютного кредитного договору,
однак такий не забороняє звернення
стягнення на будь-яке інше майно
боржника у відповідності до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження».

Жодних доказів на підтвердження того,
що за рахунок предмета іпотеки було
задоволено вимоги стягувача
відповідно до положень Закону України
«Про виконавче провадження» чи Закону
України «Про іпотеку» немає, а тому
підстав стверджувати, що виконавцем
здійснюється примусове стягнення на
майно боржника, при недостатності
коштів, одержаних стягувачем від
реалізації предмета іпотеки, немає.

Окрім того, вимога позивача про
зобов’язання державного виконавця
Галицького відділу ДВС ЛМУЮ ОСОБА_2
закінчити виконавче провадження та
вимога повернути виконавчий лист
стягувану суперечать одна одній,
оскільки мають різні правові наслідки.

За таких обставин, суд вважає, що дії
державного виконавця Галицького
відділу державної виконавчої служби
ЛМУЮ – ОСОБА_2 є правомірними і такими,
що не порушують прав сторін у
виконавчому провадженні по виконанню
рішення суду від 31.03.2011 р.

Керуючись ст. ст. 14, 383, 384, 385, 387 ЦПК
України, Законом України „Про
виконавче провадження»,-

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
державного виконавця Галицького
відділу ДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 при
примусовому виконанні виконавчого
листа у справі № 2-1052/11 – відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п’яти з днів з дня її проголошення до
апеляційного суду Львівської області.
У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя: