У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,суддів:Мазур
Л.М., Маляренка А.В.,Нагорняка
В.А.,Писаної Т.О.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, третя особа - Державне
підприємство «Білоцерківське лісове
господарство», про усунення перешкод у
користуванні капітальним гаражем, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Київської області
від 29 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із зазначеним позовом, у якому
просив суд усунути перешкоди в
користуванні капітальним гаражем
площею 6,17x8,95, що знаходиться по АДРЕСА_1
шляхом зняття навісних замків, які
належать ОСОБА_7, та зобов'язати
відповідача не чинити йому перешкод у
користуванні капітальним гаражем.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що у його користуванні
знаходився капітальний цегляний гараж
площею 6,17x8,95, що знаходиться по АДРЕСА_1.
У вересні 2012 року ОСОБА_7 самовільно
навісила на його гараж свої замки і без
будь-яких правових підстав стала ним
користуватись, чим чинить йому
перешкоди.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 31 січня 2014 року позов задоволено.
Усунуто перешкоди в користуванні
капітальним гаражем площею 6,17x8,95, що
знаходиться по АДРЕСА_1 та належить
ОСОБА_6, шляхом зняття навісних замків,
які належать ОСОБА_7

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 29 квітня 2014 року, рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 31 січня 2014 року
скасовано, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, обґрунтовуючи
свої доводи порушенням судом першої та
апеляційної інстанцій норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, керувався тим, що гараж не є
об'єктом права власності позивача, з
юридичної точки зору, а є об'єктом
нерухомого майна, яке фактично йому
належить, розташоване на земельній
ділянці лісового фонду і побудоване з
дозволу ДП «Білоцерківське лісове
господарство», яким він протягом
тривалого часу користується, і майно
вибуло із його користування незаконно.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
керувався тим, що позивачем не надано
жодного доказу на підтвердження права
власності на спірний капітальний гараж
площею 6,17x8,95, що знаходиться по АДРЕСА_1
на земельній ділянці ДП
«Білоцерківське лісове господарство».

Такий висновок суду апеляційної
інстанції є правильним, відповідає
фактичним обставинам справи та нормам
матеріального права, які правильно
застосовані, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що капітальний
гараж площею 6,17x8,95, розташований по
АДРЕСА_1 на земельній ділянці ДП
«Білоцерківське лісове господарство».
Оскільки ОСОБА_6 працював у даному
господарстві, а його батьки та рідня
проживали в квартирі НОМЕР_1, який також
розташований на земельній ділянці
державного лісового фонду. Позивач у
липні 1995 року звернувся із заявою до ДП
«Білоцерківське лісове господарство»
щодо одержання дозволу на будівництво
гаража та отримав погодження на його
будівництво (а. с. 14). Будинок 43-а та
спірний гараж знаходиться на земельній
ділянці державного лісового фонду.
Отже, суд апеляційної інстанції
правильно зазначив, що позивачем не
надано доказів, що спірний гараж
належить йому на праві власності і не є
приналежністю до квартири АДРЕСА_1,
оскільки підставою для надання дозволу
для зведення гаража було і проживання
батьків позивача у зазначеній
квартирі.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 12 травня 2011 року ОСОБА_7 придбала у
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1.

Так як спірний гараж знаходиться поряд
із будинком, ОСОБА_7 стала
користуватись даним гаражем.

Судом першої інстанції також
встановлено, що спірний гараж був
побудований ОСОБА_6, у період з 1995 року
по 2003 рік включно.

На час закінчення будівництва спірного
гаража була чинною Інструкція про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затверджена наказом Держбуду
України від 24 травня 2001 року № 127,
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 10 липня 2001 року № 582/5773 (далі −?
Інструкція).

У п. 2 Інструкції наведено перелік
об'єктів, що підлягають технічній
інвентаризації, до яких віднесено
гараж, що не відносяться до
господарських.

У п. 2.1 Інструкції зазначено, що
господарські будівлі, до яких
віднесено і гараж виконують функцію
допоміжного господарського
призначення та інженерного
забезпечення основних будинків.

Доказів того, що спірний гараж є
окремим самостійним об'єктом
нерухомого майна, що є його обов'язком
відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України, позивачем не надано.

Відповідно до статті 19 ЗК України
(чинного на час виникнення спірних
відносин) міська Рада народних
депутатів надає земельні ділянки (крім
ріллі і земельних ділянок, зайнятих
багаторічними насадженнями) для
будь-яких потреб у межах міста.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Оскільки в матеріалах справи відсутнє
рішення міської Ради народних
депутатів про надання земельної
ділянки для будівництва гаража, а також
ОСОБА_6 не надано суду будь-яких інших
доказів на підтвердження права
власності на спірний капітальний
гараж, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що оскаржуване рішення
суду апеляційної інстанції відповідає
вимогам закону й підстави для його
скасування відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 29 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік
Судді: Л.М. МазурА.В. МаляренкоВ.А.
Нагорняк Т.О. Писана