Справа № 211/5200/14-ц
Провадження № 2/211/2168/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року суддя Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області Рибаєв О.А.,
розглянувши заяву представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» Сафіра
Ф.О. про забезпечення позову по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення суми заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором.

Одночасно із зверненням до суду з
вищевказаним позовом представник
позивача звернувся до суду з
заявою про забезпечення позову, в якій
просить суд у порядку забезпечення
позову вжити заходи забезпечення
позову шляхом накладення арешту у
межах суми заборгованості за кредитним
договором у розмірі 9 512 грн. 24 коп. на
грошові кошти, рухоме та нерухоме
майно, яке належить ОСОБА_3, шляхом
заборони будь-яким особам укладати
угоди стосовно цього майна, проводити
його реєстрацію та перереєстрацію,
здійснювати відчуження.

В заяві про забезпечення позову
представник позивача посилається на
те, що відповідач, щоб не задовольняти
вимоги кредитора по виконанню
зобов'язань за кредитним договором
може в будь-який момент передати третім
особам право власності на належне
йому майно та кошти, переховувати його
від банку й державної виконавчої
служби, а також проводити інші операції
з майном та коштами для позбавлення
банку можливості задовольнити свої
вимоги за рахунок належного
відповідачеві майна.

Розглянувши вказану заяву, та
матеріали справи, суд прийшов до
наступного висновку.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 153 ЦПК
України заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується, у тому
числі, накладанням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; забороною вчиняти
певні дії; встановлення обов'язку
вчиняти певні дії; забороною іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання, зупиненням продажу
описаного майна, якщо подано позов про
право власності на це майно або про
виключення його з опису зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документа, який оскаржується боржником
у судовому порядку; передачею речі,
яка є предметом спору, на зберігання
іншим особам. Відповідно до ст. 151 ЦПК
України, забезпечення позову за заявою
осіб, які беруть участь у справі,
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду. Відповідно до вимог ч.3 ст.152 ЦПК
України види забезпечення позову мають
бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

У відповідності з роз'ясненнями,
викладеними в п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22 грудня
2006 року «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір і
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Заява про забезпечення даного позову
не обґрунтована відповідно до вимог
ст.151 ЦПК України, оскільки, крім
посилання на розмір позовних вимог не
зазначені будь-які докази щодо того, що
відповідачеві у даній справі належить
на праві власності будь-яке майно та
грошові кошти, в тому числі і за
зазначеною в заяві про забезпечення
позову адресою, як не надано і
будь-яких доказів вартості майна, щодо
якого прохають застосувати
забезпечення позову в межах суми
заборгованості за кредитним договором,
що перешкоджає перевірити
співмірність вартості майна, щодо
якого прохають застосувати
забезпечення позову, розміру позовних
вимог.

З урахуванням зазначеного, посилання
позивача тільки на те, що існує ризик
продажу майна, не дає суду підстав для
вжиття заходів забезпечення позову, в
тому числі шляхом накладення арешту на
майно, тим самим безпідставно
позбавити власника права користування
та розпорядження цим майном до
вирішення по суті цивільно-правового
спору.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що заява позивача про забезпечення
позову є необґрунтованою, необхідність
забезпечення позову не вмотивована, в
зв'язку з чим в заяву про забезпечення
позову слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» Сафір Ф.О. про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення суми заборгованості за
кредитним договором - залишити без
задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Довгинцівський районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області
шляхом подачі апеляційної скарги на
таку ухвалу суду протягом 5-ти днів з
дня її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом 5-ти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя:
О.А.Рибаєв