Єдиний унікальний №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року м.
Миронівка ЄУН 371/ 1174 / 14-ц

Миронівський районний суд Київської
області в складі:

головуючого судді
Капшук Л.О.

при секретарі
Січкаренко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Піївської сільської ради
Миронівського району Київської
області про визнання в порядку
спадкування права власності на жилий
будинок,

У С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з даним
позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3.
Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 був
її син ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року. Після його смерті залишилась
спадщина у виді жилого будинку під
номером АДРЕСА_1. Він, являючись
спадкоємцем померлого за законом,
спадщину прийняв. Оформити спадщину та
отримати свідоцтво про право на
спадщину на жилий будинок не має змоги,
оскільки померлий не мав
правовстановлюючого документу на
нього. Просив визнати за ним в порядку
спадкування право власності на жиловий
будинок під номером АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явився,
надав до суду заяву, в якій просив
розгляд справи проводити у його
відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Піївської
сільської ради Миронівського району
Київської області в судове засідання
не з'явився. В надісланій до суду заяві
сільський голова Яценко Т.І. просить
слухати справу у відсутності
представника сільської ради, проти
задоволення позову не заперечує.

Суд, дослідивши надані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи, прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Частиною 1 статті 328 ЦК України
передбачено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом. Однією з таких
підстав є спадкування майна за законом
та заповітом відповідно до статті 1217 ЦК
України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК
України, входять усі права та обов'язки,
що належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

За правилами частини 1 статті 1268 ЦК
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно. Дане
зобов'язання встановлено
законодавством у зв'язку з тим, що право
власності на спадкове нерухоме майно
виникає у спадкоємця тільки з моменту
державної реєстрації цього майна.

У судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданим 25 серпня 2004 року
відділом реєстрації смерті у м. Києві.

Спадковим майном після її смерті був, у
тому числі, жилий будинок по АДРЕСА_1.

У встановлений ст. 1270 ЦК України
шестимісячний строк ОСОБА_4 звернувся
до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини та прийняв її. 23
листопада 2007 року та 13 грудня 2007 року
він отримав свідоцтва про право на
спадщину. Свідоцтво про право на
спадщину на жилий будинок, належний
померлій ОСОБА_3, ОСОБА_4 не одержав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2, виданим 14 січня 2013 року
відділом реєстрації смерті у м. Києві.

Позивач є спадкоємцем померлого ОСОБА_4
за законом першої черги, оскільки
являється його сином. Вказана
обставина підтверджується свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_3, виданим 07
серпня 1984 року Жовтневим відділом ЗАГС
м. Києва.

У встановлений ст. 1270 ЦК України
шестимісячний строк позивач звернувся
до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини та прийняв її.

У відповідності до пункту 4.15 ч. 1 гл. 10
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України видача свідоцтва
про право на спадщину на майно, яке
підлягає реєстрації, проводиться
нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна.

У матеріалах справи міститься
постанова про відмову нотаріуса про
вчинення нотаріальних дій, яка полягає
у видачі свідоцтва про право на
спадщину на жилий будинок, від 01
липня 2014 року. У видачі свідоцтва про
право на спадщину на жилий будинок
позивачу було відмовлено в зв'язку з
тим, що будинок не був зареєстрований в
бюро технічної інвентаризації.

Вказані обставини підтверджуються
матеріалами спадкової справи № 436/2013
після смерті ОСОБА_4

Будинок, з приводу якого заявлено
позов, не відноситься до категорії
самовільно збудованих, виходячи з
наступного.

Господарсько-побутові будівлі та
споруди у домоволодіннях, які належать
громадянам, що збудовані до ухвалення
Указу Президії Верховної Ради УССР від
22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним
будівництвом господарсько-побутових
будівель» і при їх технічній
інвентаризації не відображені в
матеріалах інвентаризації як
самовільні - не відносяться до
категорії самовільних.

Будинок має затверджений 17 червня 2014
року КП КОР Білоцерківське МБТІ
технічний паспорт, в якому не
відображено, що будинок відноситься до
категорії самовільних.

У ЦК УРСР не містилося спеціального
застереження щодо моменту виникнення
права власності за договорами
відчуження жилих будинків, які
підлягали нотаріальному посвідченню
та державній реєстрації. В ст. 227 ЦК УРСР
лише передбачалося, що договір
купівлі-продажу жилого будинку має
бути нотаріально посвідчений, якщо хоч
би однією з сторін є громадянин, та
зареєстрований у виконавчому комітеті
місцевої ради народних депутатів.
Недодержання вимоги про нотаріальне
посвідчення договору за цією статтею
спричиняло його недійсність.

Встановлено, що померла ОСОБА_3 була
власником будинку, розташованого в
АДРЕСА_1, що підтверджується договором
купівлі-продажу будинку від 08 вересня
1988 року, посвідченим секретарем
Піївської сільської Ради народних
депутатів за реєстром № 54. Договір не
був зареєстрований відповідно до
правил ст. 227 ЦК УРСР.

У ЦК УРСР не визначалися правові
наслідки недодержання вимоги про
реєстрацію (безпосередньо таку
реєстрацію вчиняли бюро технічної
інвентаризації). За таких обставин,
право власності ОСОБА_3 на такий об'єкт
виникло в момент нотаріального
посвідчення договору.

Після смерті ОСОБА_3 в порядку
спадкування за законом право на
будинок набув ОСОБА_4, який не оформив
спадкових прав на дане майно, та після
його смерті в порядку спадкування за
законом право на будинок набув позивач.

Таким чином, зібрані у справі докази та
їх належна оцінка вказують на
наявність підстав для задоволення
позову.

На підставі викладеного, статтей 328, 1216,
1217, 1218, 1270, 1296, 1297 ЦК України, статті 227 ЦК
УРСР, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57- 60, 64, 179,
208, 209, 212 - 215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 право
власності на жилий будинок під номером
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Миронівський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
підпис Л.О.
Капшук

згідно з оригіналом

Суддя
Л.О. Капшук