Справа №717/1670/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 року Кельменецький
районний суд Чернівецької області в
складі:

головуючого - судді:
Туржанського В.В.

при секретарі:
Попельницькій С.С.

з участю представника органу опіки

та піклування:
Крупко Л.А.

позивачки:
ОСОБА_2

та відповідача:
ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Кельменці
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та
визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 подала до
Кельменецького районного суду позовну
заяву у якій, з врахуванням уточнених
позовних вимог, просить прийняти
рішення про розірвання шлюбу між нею,
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідачем
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, який був
зареєстрований 28 травня 2005 року
виконкомом Грушовецької сільської
ради Кельменецького району
Чернівцекої області, про що зроблений
актовий запис за №05. Визначити місце
проживання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3
біля матері ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні визнав позов.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні
підтримала позов.

Представник Кельменецької районної
державної адміністрації, як органу
опіки та піклування, Крупко Л.А. в
судовому засіданні не заперечує щодо
задоволення позовних вимог.

Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
дошлюбне прізвище ОСОБА_2,
зареєстрували шлюб 28 травня 2005 року у
виконкомі Грушовецької сільської ради
Кельменецького району Чернівецької
області, актовий запис за №05. Позивачка
наполягає на розірванні шлюбу. Сторони
спільно не проживають. Сторони мають
малолітніх дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4,
яка проживає разом із відповідачем
ОСОБА_3 в АДРЕСА_1, та ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає з
позивачкою ОСОБА_2 в АДРЕСА_2

Суд вважає, що подальше збереження
шлюбу порушує передбачене ст.56
Сімейного кодексу України право
дружини та чоловіка на особисту
свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного
кодексу України кожен з подружжя має
право припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження, в тому числі примушування
до статевого зв'язку за допомогою
фізичного або психічного насильства, є
порушенням права дружини, чоловіка на
свободу та особисту недоторканність і
може мати наслідки, встановлені
законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу
України шлюб ґрунтується на вільній
згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55
Сімейного кодексу України дружина та
чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік
зобов'язаний утверджувати в сім'ї
повагу до матері. Дружина зобов'язана
утверджувати в сім'ї повагу до батька.
Дружина та чоловік відповідальні один
перед одним, перед іншими членами сім'ї
за свою поведінку в ній.

В порушення ст.60 ЦПК України відповідач
не надав суду жодного доказу, який би
підтверджував можливість примирення.
Крім того, відповідач не надав суду
доказів, що між ним та позивачкою
дійсно існують сімейні відносини як
між подружжям.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечить інтересам
позивачки, а тому позовні вимоги
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу слід
задовольнити.

Згідно до ст. 160 СК України, місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

Згідно до ст. 161 СК України, якщо мати та
батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Кельменецька районна адміністрація, як
орган опіки та піклування, вважає за
можливе визначити місце проживання
ОСОБА_4 біля матері ОСОБА_2.

Крім цього, статтею 3 Конвенції про
права дитини передбачено, що в усіх
діях щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

У преамбулі Конвенції ООН про права
дитини визначено, що дитині для повного
і гармонійного розвитку її особи
необхідно зростати в сімейному
оточенні, в атмосфері щастя, любові і
розуміння. Зазначене положення також
закріплено у ст. 11 Закону України „Про
охорону дитинства", якою сім'я
визнається природним середовищем для
фізичного, духовного,
інтелектуального, культурного,
соціального розвитку дитини, її
матеріального забезпечення і яка несе
відповідальність за створення
належних умов для цього.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права
дитини держави-учасниці забезпечують
те, щоб дитина не розлучалася з
батьками всупереч їх бажанню.

Згідно до ст. 150 СК України, батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину. Передача
дитини на виховання іншим особам не
звільняє батьків від обов'язку
батьківського піклування щодо неї.

Згідно до ч.2 ст. 11 ЦПК України, особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позов ОСОБА_2 слід задовольнити
повністю.

З відповідача на користь позивачки
слід стягнути 243 гривні 60 копійок в
рахунок відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

З відповідача на користь держави слід
стягнути 243 гривні 60 копійок у зв'язку з
тим, що позивачка не сплатила судовий
збір в повному обсязі.

На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105,
110, 112, 150, 160, 161 СК України, керуючись ст.
ст. 3, 8, 10, 15, 79, 88, 213, 214, 215, 274 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
повністю.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який був
зареєстрований 28 травня 2005 року
виконавчим комітетом Грушовецької
сільської ради Кельменецького району
Чернівецької області, актовий запис за
№05 - розірвати.

Визначити місце проживання
малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця с. Нагоряни Кельменецького
району Чернівецької області з матір'ю
ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 243
(двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят)
копійок в рахунок відшкодування
витрати понесених по сплаті судового
збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 243
(двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят)
копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду до
Апеляційного суду Чернівецької
області подається протягом десяти днів
з дня його проголошення через
Кельменецький районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: