< відповідач >< назва суду >
УХВАЛА

Справа № 564/1370/14-ц

15 липня 2014 року

Костопільський районний суд
Рівненської області в складі:

головуючого судді - Цвіркуна О.С.,

секретаря - Федас О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Костопіль справу за
скаргою ОСОБА_1 на постанову про
закінчення виконавчого провадження №
40180991 від 06 березня 2014 року, винесену
державним виконавцем відділу
Державної виконавчої служби
Костопільського районного управління
юстиції Ковальчуком Сергієм
Леонідовичем,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в
якій вказує, що рішенням апеляційного
суду Рівненської області від 23.09.2013
року вирішено виселити ОСОБА_3 з
належних йому на праві власності
приміщень у житловому будинку АДРЕСА_1
а саме: з коридору 1-1, кухні 1-2, коридору
1-6, житлової кімнати 1-3 і 1-4, прибудови
«а», сарай «Б», 1/2 літньої кухні,
погреба, сарая «Г». На виконання
вказаного рішення суду Костопільським
районним судом було видано виконавчий
лист, який був ним звернутий до
примусового виконання до відділу ДВС
Костопільського районного управління
юстиції. Постановою державного
виконавця відділу ДВС Костопільського
районного управління юстиції
Ковальчука С.Л. від 15.10.2013 року було
відкрито виконавче провадження № 40180991.
Оскільки боржник не висилився із
належних йому приміщень, то у процесі
виконання неодноразово звернувся до
Головного управління юстиції у
Рівненській області з метою з'ясування
того, коли буде виконання рішень суду.
22.03.2014 року він отримав відповідь на
його звернення, з якої дізнався, що
06.03.2014 року виконавче провадження №
40180991 закінчено, а 26.03.2014 року йому
надано копію постанови державного
виконавця від 06.03.2014 року про
закінчення виконавчого провадження №
40180991. З даною постановою він не згідний,
оскільки рішення суду не виконано,
адже боржник ОСОБА_3 не звільнив
належні його приміщень від належного
останньому майна, і тим самим
користується приміщенням, а тому
просив суд визнати неправомірною та
скасувати постанову про звільнення
виконавчого провадження № 40180991 від
06.03.2014 року винесену державним
виконавцем відділу ДВС
Костопільського районного управління
юстиції Ковальчуком С.Л. та зобов'язати
останнього провести виконання по
виконавчому провадженню № 40180991 у
повному обсязі.

В судове засідання заявник не
з'явився, про час, день та місце
розгляду справи повідомлявся вчасно та
належним чином у встановленому законом
порядку.

Державний виконавець відділу ДВС
Костопільського районного управління
юстиції Ковальчука С.Л. в судове
засідання не з'явився, звернувся до
суду із клопотанням про розгляд скарги
у його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень ЦПК
України розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, всебічно та об'єктивно дослідивши
матеріали справи, прийшов до
переконання, що скарга підлягає до
задоволення.

Судом встановлено, що 23.09.2013 року
апеляційним судом Рівненської області
винесено рішення, яким виселено ОСОБА_3
з належних на праві власності ОСОБА_1
приміщень в житловому будинку по
АДРЕСА_1, а саме: коридору 1-1, кухні, 1-2,
коридору 1-6, жилої кімнати 1-3 і 1-4,
прибудови «а» та господарських
будівель: сараю «Б», 1/2 літньої кухні,
погрібу, сараю «Г» (а.с.10-11).

07.10.2013 року Костопільським районним
судом Рівненської області на виконання
вказаного вище рішення ОСОБА_1 видано
виконавчий лист №564/1090/13-ц (а.с.12).

Постановою державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Костопільського районного управління
юстиції Ковальчука С.Л. від 15.10.2013 року
було відкрито виконавче провадження №
40180991.

06.03.2014 року державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Костопільського районного управління
юстиції Ковальчука С.Л. виніс постанову
про закінчення виконавчого
провадження серії ВП № 40180991, керуючись
п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом.

Із постанови про закінчення
виконавчого провадження від 06.03.2014 року
серії ВП № 40180991 вбачається, що
державним виконавцем Ковальчуком С.Л.
встановлено, що згідно акта держаного
виконавця від 6.03.2014 року боржник ОСОБА_3
не проживає та не користується
приміщеннями визначеними у
виконавчому документі, проте не
звільнив приміщень визначених у
виконавчому документі від належного
йому майна. 06.03.2014 року керуючись ч.6 ст.
78 Закону України «Про виконавче
провадження » державним виконавцем
проведено опис майна належного ОСОБА_3
(боржнику), яке знаходиться в
приміщеннях житлового будинку по
АДРЕСА_1 а саме: коридору 1-1, кухні, 1-2,
коридору 1-6, жилої кімнати 1-3 і 1-4,
прибудови «а» та господарських
будівель: сараю «Б», ? літньої кухні,
погрібу, сараю «Г».

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії

Частиною 2 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Оцінивши доводи скаржника наведені у
скарзі та надані ним доказів, суд
приходить до висновку про те, що
боржник ОСОБА_3, не звільнивши
приміщень ОСОБА_1 визначених у
виконавчому документі від належного
йому майна перешкоджає повноцінному
користуванню скаржнику своїм майном.

Відповідно до ч.4 ст. 78 Закону України
"Про виконавче провадження" виселення
боржника полягає у звільненні
приміщення, зазначеного у виконавчому
документі, від особи (осіб), яка
виселяється, її майна, домашніх тварин
та у забороні такій особі
користуватися цим приміщенням.
Примусовому виселенню підлягають
виключно особи, зазначені у
виконавчому документі.

Таким чином, судом встановлено, що
рішення апеляційного суду Рівненської
області від 23.09.2013 року в повній мірі не
виконано, а саме не звільнено
приміщення належні скаржнику від речей
боржника.

Частинами 5-9 ст. 78 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено
порядок виселення боржника, з якого
вбачається, що у разі виконання рішення
за відсутності осіб, які підлягають
виселенню, державний виконавець
зобов'язаний провести опис майна.
Описане майно передається для
відповідального зберігання особі,
визначеній державним виконавцем.
Зберігання майна здійснюється
протягом не більше двох

місяців. Після закінчення двомісячного
строку невитребуване майно
реалізується в порядку, визначеному
цим Законом. Отримані від реалізації
кошти, за вирахуванням понесених
витрат, перераховуються боржнику. У
разі якщо майно не було реалізовано,
розпорядження ним здійснюється в
порядку, встановленому для
розпорядження безхазяйним майном. Про
виконання рішення про виселення
боржника державний виконавець складає
акт, що підписується особами, які брали
участь у виконанні.

Державним виконавцем Ковальчуком С.Л.
не дотримано вказаний порядок.

Таким чином висновок державного
виконавця Ковальчук С.Л. про закінчення
виконавчого провадження не є
обґрунтованим.

Невжиття державним виконавцем заходів
щодо виконання судового рішення, яке
винесено з метою захисту прав позивача,
порушує права останнього, гарантовані
йому Конвенцією про захист прав людини
і основоположних свобод.

Згідно ч. 1 ст.6 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції
України судові рішення, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України. Невиконання
судових рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Згідно ч.2 ст. 387 ЦПК України у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене
скарга про визнання незаконними та
скасування постанови державного
виконавця від 06.03.2014 року про
закінчення виконавчого провадження №
40180991 та зобов'язання державного
виконавця відділу ДВС Костопільського
районного управління юстиції
Ковальчука С.Л. провести виконання по
виконавчому провадженню № 40180991
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 210, 386-388 ЦПК
України, ст. ст. 6, 11, 49, 78 Закону України
«Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову про
закінчення виконавчого провадження №
40180991 від 06 березня 2014 року, винесену
державним виконавцем відділу
Державної виконавчої служби
Костопільського районного управління
юстиції Ковальчуком Сергієм
Леонідовичем - задовольнити.

Визнати не правомірною та скасувати
постанову про закінчення виконавчого
провадження № 40180991 від 06.03.2014 року,
винесену державним виконавцем відділу
Державної виконавчої служби
Костопільського районного управління
юстиції Ковальчуком Сергієм
Леонідовичем.

Зобов'язати державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Костопільського районного управління
юстиції Ковальчука Сергія Леонідовича
провести в повному обсязі виконання по
виконавчому провадженні № 40180991
відкритому на підставі виконавчого
листа № 564/1090/13-ц виданого 07.10.2013
року Костопільським районним судом
Рівненської області.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Рівненської
області через Костопільський
районний суд протягом пґяти днів з
дня її проголошення та протягом
пґяти днів з дня отримання копії
ухвали, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка
її оскаржує.

Суддя: Цвіркун О.С.