Справа № 2/2506/3501/11 Провадження №
22-ц/795/2149/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Логвина Т.В. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСтрашного
М.М.,суддів:Євстафіїва О.К., Литвиненко
І.В.,при секретарі:Поклад Д.В.за
участю:державного виконавця,
заінтересованої особи ОСОБА_5,його
представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщення суду апеляційну
скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Деснянського
районного суду м. Чернігова від 26
вересня 2014 року у справі за поданням
старшого державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції про
встановлення тимчасового обмеження
ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

В вересні 2014 року старший державний
виконавець Деснянського ВДВС
Чернігівського міського управління
юстиції ОСОБА_7 звернувся до суду з
поданням про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України до виконання своїх зобов'язань
ОСОБА_5 Подання мотивоване тим, що в
провадженні вказаного відділу ДВС
перебуває виконавче провадження про
стягнення з ОСОБА_5 боргу на користь в
сумі 290 966 грн. 75 коп. Проте з часу
відкриття виконавчого провадження
боржником жодної суми в рахунок
погашення заборгованостей сплачено не
було, що, на думку заявника, є доказом
ухилення боржника від виконання своїх
зобов'язань.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Чернігова від 26 вересня 2014 року подання
задоволено; встановлено тимчасове
обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі
України до виконання ним своїх
зобов'язань за рішенням суду без
вилучення паспортного документа.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та постановити нову ухвалу, якою
відмовити у задоволенні подання
державного виконавця. Апелянт
посилається на те, що заявником не
надано доказів того, що він ухиляється
від виконання рішення суду. Вказує, що
єдиним джерелом доходів є дохід від
підприємницької діяльності, а саме
надання транспортно-експедиційних
послуг у міжнародному сполученні.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до
наступного висновку.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про
задоволення подання старшого
державного виконавця Деснянського
ВДВС Чернігівського міського
управління юстиції ОСОБА_7 юстиції, суд
першої інстанції погодився з доводами
останнього про те, що мало місце
ухилення боржника ОСОБА_5 від виконання
своїх боргових зобов'язань за судовими
рішеннями.

Однак, з таким висновком місцевого суду
не може погодитись апеляційний суд
через їх невідповідність обставинам
справи та порушення норм
процесуального права, враховуючи
наступне.

Статтею 377-1 ЦПК України встановлено, що
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Судом встановлено, що на виконанні у
Деснянському ВДВС Чернігівського
міського управління юстиції
знаходиться виконавчий лист №2/2506/3501/11
про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ
„Універсал Банк" 290 966 грн. 75 коп. боргу.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21 січня 1994 року регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону
передбачено як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон - ухилення громадянина
України від виконання ним зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника фізичної особи
або керівника боржника юридичної
особи за межі України до виконання
зобов'язання за рішенням.

Таким чином, в розумінні вказаних
правових приписів, обов'язковою
законною підставою для обмеження
громадянина України у його праві
виїзду за межі України може бути лише
ухилення боржника від виконання ним
своїх зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи). Про ухилення
боржника від виконання покладених на
нього рішенням обов'язків у
виконавчому провадженні може свідчити
невиконання ним своїх обов'язків,
передбачених Законом України „Про
виконавче провадження", зокрема,
утримання від вчинення дій, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення, надання у строк,
встановлений державним виконавцем,
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, своєчасна явка за викликом
державного виконавця тощо.

Крім того, доказуванню підлягають не
тільки факти ухилення боржника від
виконання рішення суду, а й вжиття
державним виконавцем заходів
примусового виконання рішення суду
відповідно до ст. 32 Закону України „Про
виконавче провадження".

Проте, судом першої інстанції не було
враховано того, що матеріали справи, не
містять в собі доказів такого ухилення
боржника від виконання своїх боргових
зобов'язань.

За матеріалами виконавчого
провадження, оглянутого апеляційним
судом в судовому засіданні
апеляційного суду, встановлено, що
державним виконавцем 13 травня 2014 року
винесено постанову про розшук майна
боржника, копія якої була направлена
для виконання до Управління
Державтоінспекції УМВС України в
Чернігівській області.

Проте, враховуючи, що державному
виконавцю відомо про те, що боржником
ОСОБА_5 здійснюється підприємницька
діяльність у сфері
транспортно-експедиційних послуг у
міжнародному сполученні, державним
виконавцем не було здійснено всіх дій
по розшуку транспортних засобів.

Слід також зауважити, що в поданні
державного виконавця не було жодних
відомостей про наявність у боржника
ОСОБА_5 закордонного паспорта
громадянина України. Зазначена
обставина також не досліджувалась
судом першої інстанції при розгляді
подання.

Відтак, висновок суду першої інстанції
стосовно того, що боржник ухиляється
від виконання своїх боргових
зобов'язань є передчасним та таким, що
не ґрунтується на матеріалах справи, в
зв'язку з чим апеляційний суд,
керуючись п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
скасовує ухвалу суду першої інстанції
і постановляє нову ухвалу про відмову у
задоволенні подання старшого
державного виконавця Деснянського
ВДВС Чернігівського міського
управління юстиції про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника ОСОБА_5 за межі України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-314, 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Чернігова від 26 вересня 2014 року
скасувати.

В задоволенні подання старшого
державного виконавця Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції про встановлення тимчасового
обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі
України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:Судді: