ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 362/4271/14-ц
Провадження № 2/362/2259/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11.11.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Ковбеля М.М.,

при секретарі - Сілецькій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Василькові Київської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житлом -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в
якому просить визнати відповідача
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, а саме квартирою
АДРЕСА_1, обґрунтовуючи свої позовні
вимоги тим, що у її приватній власності
знаходяться квартира за вищевказаною
адресою, в якому прописана колишня
дружина її сина ОСОБА_2, яка після
розлучення з чоловіком, переїхала жити
в інше місце.

В судове засідання позивач не
з'явилася, надіславши до суду заяву, в
якій просить слухати справу за її
відсутності, позовні вимоги
підтримала, щодо винесення заочного
рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином.

У зв'язку з зазначеним, зі згоди
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 11
Цивільно-процесуального кодексу
України встановлено, що суд розглядає
цивільну справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Кожна сторона
повинна довести ті обставини,на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом встановлено, ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно (а.с. 7).

Відповідно до акту обстеження житлових
умов від 04 липня 2014 року, складеного
депутатом Глевахівської селищної ради
Марченко І.В., ОСОБА_2 за адресою:
АДРЕСА_1, не проживає з листопада 2012року
по теперішній час (а.с. 4).

Згідно ст. 71 ЖКУ, за особою, що без
поважних причин відсутня в житловому
приміщенні, право користування ним
зберігається на протязі шести місяців.

Відповідно до ст. 150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 316,
ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, правом
власності є право на річ (майно), яке
вона здійснює, відповідно до закону за
своєю волею, незалежно від волі інших
осіб. Власникові належить право
володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Власник
володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Згідно з положенням ст. 1 Протоколу 1
Конвенції про захист прав людини та
основних свобод, яка відповідно до ч.1
ст. 9 Конституції України, п. 1 ст. 17
Закону України «Про міжнародні
договори України» є частиною
національного законодавства, та ст.41
Конституції України та ст.ст. 321, 328, 330, 334
ЦК України, кожна фізична особа має
право мирно володіти своїм майном,
право власності набувається із підстав
не заборонених законом, зокрема
правочинів. Добросовісний набувач
набуває право власності на майно,
навіть в тих випадках, коли воно
відчужене особою, яка не мала на це
право. Право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений в
його здійсненні, крім у випадках і в
порядках, встановлених законом.

Крім того, положення ч.2 п.15 постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
01.11.1996 року «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя» зазначають, що наявність
прописки (на даний час реєстрації) сама
по собі не може бути підставою для
визнання права користування жилим
приміщенням за особою, яка там
проживала.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійснені ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Оскільки судом достовірно встановлено
та підтверджується зібраними по справі
доказами, що позивач являється
власником квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, суд приходить до
висновку про необхідність захисту
майнових прав позивача, шляхом
визнання відповідача такими, що
втратив право користування спірним
вищезазначеним будинком.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 71, 150 ЖК України, ч. 1 ст. 316, ст.ст. 317, 319,
321, ч.1 ст. 328, ст. 391 ЦК України, ст.ст.10, 60,
88, 158, 208, 209, 212, 214, 215, 223, 294 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішенння може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Київської області
через Васильківський міськрайонний
суд Київської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
М.М. Ковбель