АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4970/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Залімська Н. В. Доповідач -
Тамакулова В.О. Категорія 2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

21 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів:Чубуков О.П.,Осіян О.М.

при секретарі: Поляковій Н.О. ,

яка розглянула в відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на рішення Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська від
11 квітня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про вселення в
будинок, -

В С Т А Н О В И
В:

В січні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачів про
вселення до будинку.

Позов обгрунтовував тим, що він є
власником 4/12 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 17
березня 2012 року. ОСОБА_6 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом є власницею 7/12 частин
будинку, ОСОБА_8 належить 1/12 частина
домоволодіння , як обов'язкова частка в
праві на спадщину за законом. ОСОБА_8 у
спірному будинку не зареєстрована і не
проживає, крім того, має власне житло за
місцем своєї реєстрації. ОСОБА_6
одноосібно проживає у будинку і
створює позивачу перешкоди у
користуванні майном, не пускає на
територію домоволодіння, позбавляє
змоги оселитися в будинку,чим
позбавляє його можливості реалізувати
своє право власності, іншого житла він
не має, змушений разом з дружиною та
малолітнім сином знімати квартиру.

Відповідач ОСОБА_6 позов не визнала,
зазначала , що вселення позивача
призведе до порушення прав інших
співвласників, тому що будинок
складається з двох житлових кімнат у
одній з яких мешкає співвласник ОСОБА_8
та ОСОБА_6, в іншій - мешкають
неповнолітні діти, донька ОСОБА_6 з
чоловіком ОСОБА_4

Співвідповідач ОСОБА_8 також
заперечувала проти задоволення
позову.

Рішенням суду І інстанції позов
задоволено.

В апеляційній скарзі апелянти
посилаються на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просять скасувати рішення й
постановити нове, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів перевірила законність,
обґрунтованість рішення суду, в межах
заяв-лених вимог та апеляційної скарги
і дійшла до висновку, що скарга
підлягає відхиленню, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 4/12 частин
житлового будинку АДРЕСА_1, належить на
праві приватної власності позивачу на
підставі свідоцтва про право на
спадщину, посвідченого 17 березня 2012
року Другою дніпропетровською
державною нотаріальною конторою, за
реєстровим № 3-531 (а.с.5).

7/12 частин житлового будинку, належить
на праві приватної власності ОСОБА_6 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину, посвідченого 17 березня 2012
року Другою дніпропетровською
державною нотаріальною конторою, за
реєстровим № 3-535 (а.с.36).

1/12 частина вказаного житлового
будинку належить на праві приватної
власності ОСОБА_8 на підставі свідоцтва
про право на спадщину, посвідченого 17
березня 2012 року Другою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою, за реєстровим
№ 3-533 (а.с.35).

Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю (ч.2 статті 358 ЦК України).

Кожен із співвласників має право
на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності( ч. 3 ст. 358 ЦК України).

Судом встановлено та не
заперечується сторонами , що
відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_8
користуються всім домоволодінням та
чинять перешкоди позивачу в проживанні
в належній йому власності. Вказані
обставини підтвердили свідки ОСОБА_9,
ОСОБА_10 які також пояснили, що донька
ОСОБА_6- ОСОБА_5 разом з сім`єю проживає у
м. Дніпродзержинську, а ОСОБА_6
поставила замки на заборі і чинить
перепони позивачу в користуванні
власністю.

Згідно зі ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності та житло
інакше, як на підставі закону, за
рішенням суду. Право приватної
власності є непорушним( ст.41 ст. 47
Конституції України).

При задоволенні позову суд
дійшов до правильного висновку, що дії
відповідачів порушують право
власності позивача та перешкоджають в
користуванні належною йому частиною
будинку. З відповідачів стягнуто на
користь позивача судові витрати.

Посилання апелянтів ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про небхідність залучення їх до
участі в справі третіми особами не
грунтуються на законі оскільки
відповідно до ст. 11 ЦПК України
передбачено право суду розглядати
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
в межах заявлених ними вимог.

Стосовно сплати позивачу компенсації
належної частини будинку, то такі
позовні вимоги не були предметом
судового розгляду і сторони не
позбавлені права вирішити спір у такий
спосіб зверненням до суду з позовом.

При розгляді спору, суд І інстанції в
повному обсязі з'ясував права та
обов'язки сто рін, перевірив доводи,
обставини справи, надав їм належну
оцінку і постановив рішення, яке
відповідає вимогам Закону.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6- відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 11 квітня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6,
ОСОБА_8 про вселення в будинок АДРЕСА_1 -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:

С у д д і: