УХВАЛА

ІМЕНЕМ України

04 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика
П.О.,

суддів: Горелкіної
Н.А., Євграфової Є.П.,

Євтушенко
О.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - Перший відділ державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції, про
виключення майна з акта опису та
звільнення з-під арешту, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 28 листопада
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 20 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4, третя особа - Перший відділ
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції, про виключення майна з акта
опису та звільнення з-під арешту,
посилаючись на те, що 02 липня 2013 року
державним виконавцем при примусовому
виконанні виконавчого листа від 28
березня 2013 року № 1915/10807/2012 про
стягнення з неї на користь ОСОБА_4 60 392
грн 57 коп. боргу було описано та
арештовано квартиру АДРЕСА_1.

Указаний борг був стягнутий з неї як із
спадкоємця майна боржника ОСОБА_6, який
помер.

На думку позивача, звернення стягнення
повинно було звертатись лише на майно,
отримане нею у спадок в натурі. Описана
квартира не входить до складу спадщини
та набута нею у власність на підставі
договору купівлі-продажу.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 28 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Тернопільської
області від 20 лютого 2014 року, позов
задоволено.

Виключено з акта опису та арешту майна
від 02 липня 2013 року, складеного
державним виконавцем Першого відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції, та звільнено з-під арешту
майно, належне ОСОБА_3, а саме: квартиру
АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Судом установлено, що рішенням
Тернопільського міськрайонного суду
від 29 вересня 2009 року про поділ майна
подружжя стягнуто із ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_4 7 606 грн 50 коп. відшкодування Ѕ
частини вартості автомобіля та 106 грн 07
коп. судових витрат.

17 березня 2010 року судом видано
виконавчий лист на примусове виконання
цього рішення.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 27 грудня 2010
року із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4
стягнуто 53 тис. грн вартості Ѕ частини
будівельних матеріалів та будівельних
робіт, витрачених на будівництво
садового будинку по АДРЕСА_2, який
складається із садового будинку,
підвалу, воріт металевих, хвіртки
металевої, огорожі та колонки, у
порядку поділу майна подружжя.

21 березня 2011 року судом видано
виконавчий лист на примусове виконання
цього рішення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Постановами державного виконавця
Першого відділу ДВС Тернопільського
міського управління юстиції від 30
червня 2011 року виконавче провадження з
виконання вищевказаних виконавчих
документів було закінчено у зв'язку зі
смертю боржника ОСОБА_6

Станом на 22 червня 2011 року
заборгованість за вищевказаними
виконавчими провадженнями становила 60
392 грн 57 коп.

За життя, 23 січня 2009 року ОСОБА_6 склав
заповіт, яким заповів усе своє майно
ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо майна ОСОБА_6 заведена
спадкова справа. Спадщина відкрилась
на належне ОСОБА_6 майно, зокрема, на
земельну ділянку площею 0,062 га для
садівництва та садовий будинок на
території Підгороднянської сільської
ради Тернопільського району
Тернопільської області.

ОСОБА_3 прийняла спадщину шляхом
подання заяви про прийняття спадщини,
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом не одержала.

16 серпня 2011 року ОСОБА_4 надіслала на
адресу Першої Тернопільської
державної нотаріальної контори
претензію як кредитор спадкодавця
ОСОБА_6 до його спадкоємців на суму 60 392
грн 57 коп.

Зазначені обставини встановленні
рішенням апеляційного суду
Тернопільської області від 14 березня
2013 року, яке набрало законної сили, тому
в силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України
доказуванню не підлягають.

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення
боргу кредитором спадкодавця шляхом
звернення стягнення на спадкове майно.

Рішенням апеляційного суду
Тернопільської області від 14 березня
2013 року змінено рішення суду першої
інстанції у частині відмови в
задоволенні позову про стягнення боргу
кредитором спадкодавця шляхом
звернення стягнення на спадкове майно.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 60 392
грн 57 коп. боргу та 3 096 грн 91 коп. судових
витрат.

При цьому в рішенні суду вказано, що
інша частина позову про звернення
стягнення на майно, передане
спадкоємцям у натурі, є передчасною,
тому в цій частині позову слід
відмовити, надавши можливість
відповідачці, як спадкоємцю,
дотриматись порядку виконання
обов'язків спадкоємців щодо
задоволення вимог кредиторів
спадкодавця, передбачених ч. 2 ст. 1282 ЦК
України.

На підставі вказаного рішення видано
виконавчий лист.

09 квітня 2013 року державним виконавцем
Першого відділу ДВС відкрито виконавче
провадження про примусове виконання
вказаного виконавчого документа.

Під час примусового виконання
виконавчого документа та з метою
реалізації належного боржнику майна
державним виконавцем 02 липня 2013 року
здійснено опис та арешт майна, зокрема,
квартири АДРЕСА_1, що стверджується
актом опису й арешту майна від 02 липня
2013 року.

Згідно з реєстраційним посвідченням,
виданим TOB «Міське бюро технічної
інвентаризації» від 15 травня 2006 року,
спірна квартира належить ОСОБА_3 на
праві приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу від 15 травня
2006 року.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, правильно виходив із
того, що квартира АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_3 на праві приватної власності на
підставі договору купівлі-продажу,
тому на неї не може бути звернено
стягнення, оскільки вона не входить до
складу спадщини, яка відкрилася після
смерті ОСОБА_6

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 28 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 20 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді: Н.А.
Горелкіна

Є.П.
Євграфова

О.І.
Євтушенко

О.М. Ситнік