Справа №2/474/33/13 05.11.2014 05.11.2014 05.11.2014
Провадження №22-ц/784/2776/14 Головуючий
суду першої інстанції - Тихоненко М.І.
Суддя-доповідач апеляційної
інстанції - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання -
Богуславською О.М.,

за участю представника відповідача -
Тростінецького С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Врадіївського районного
суду Миколаївської області від
25 червня 2014 року, ухвалене за
позовом ОСОБА_4 до приватного
підприємства "Веселий роздол", треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору, - приватне
підприємство "Виробничо-комерційне
підприємство "КАРО", відділ
Держземагентства у Врадіївському
районі Миколаївської області,
Миколаївська регіональна філія
Державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру" та
Реєстраційна служба Врадіївського
районного управління юстиції у
Миколаївській області про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки та повернення земельної
ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2013 року ОСОБА_4 пред'явила
зазначений позов, який обґрунтувала
наступним.

На підставі державного акту про право
власності на землю серії ІІІ-МК
№003662 від 11 березня 2001 року позивачці
належать дві земельні ділянки площею
4,12 га та 1,60 га, які розташовані на
території Краснопільської сільської
ради Врадіївського району
Миколаївської області.

У вересні 2011 року вона уклала із ПП ВКП
"КАРО" договір оренди даних земельних
ділянок строком на 10 років.

Разом з тим, у 2013 році їй стало відомо
про наявність також договору начебто
укладеного між нею та ПП «Веселий
роздол» у квітні 2007 року.

Посилаючись на те, що вона зазначену
угоду не підписувала, позивач просила
визнати її недійсною та зобов'язати
відповідача повернути належні їй
земельні ділянки.

25 червня 2014 року у судовому засіданні
представником позивача ОСОБА_5 було
подано заяву про залишення позову без
розгляду.

Ухвалою Врадіївського районного суду
Миколаївської області від 25
червня 2014 року в задоволенні заяви було
відмовлено.

В цей же день судом було ухвалено
рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_4

Не погодившись із вказаним рішенням та
ухвалою суду, ОСОБА_4 подала апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм процесуального права,
просила рішення суду скасувати та
залишити позовну заяву без розгляду.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовної
заяви ОСОБА_4 та заяви її представника
про залишення позову без розгляду, суд
першої інстанції виходив з того, що
вони є безпідставними.

Проте, з такими висновками суду не
можна погодитися, з огляду на таке.

Залишення заяви без розгляду - це форма
закінчення цивільних справ без
винесення судового рішення, наслідком
якої є можливість повторного звернення
до суду з тотожним позовом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України
суд постановляє ухвалу про залишення
заяви без розгляду, якщо позивач подав
заяву про залишення позову без
розгляду.

Зазначену дію позивача законодавець
відносить до підстав залишення заяви
без розгляду, оскільки вона свідчить
про те, що позивач втратив інтерес до
справи, яка розглядається.

Згідно з ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі
(диспозитивність цивільного
судочинства).

Основний зміст диспозитивності - це
право сторін розпоряджатися своїми
матеріальними і процесуальними
правами. Принцип диспозитивності
виявляється у двох аспектах: 1) суд може
відкрити провадження у справі лише за
заявою сторони та 2) предмет судового
провадження, його подальша модифікація
визначається тільки стороною.

Відповідно до ст.ст.38, 40, 42, 44 Цивільного
процесуального кодексу України
сторона може брати участь у цивільній
справі особисто або через
представника, який має повноваження на
ведення справи у суді, може вчиняти від
імені особи, яку він представляє, усі
процесуальні дії, що їх має право
вчиняти ця особа. Обмеження щодо
повноважень представника на вчинення
певної процесуальної дії мають бути
застережені у виданій йому
довіреності.

Повноваження адвоката як представника
можуть посвідчуватись договором.

З матеріалів справи вбачається, що 11
січня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду
з позовною заявою до ПП «Веселий
роздол» про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки та
повернення земельної ділянки.

Повноваження її представника в суді
здійснював адвокат ОСОБА_5

Згідно з договорами про надання
правової допомоги від 08 січня
2014 року та 08 січня 2013 року, на підставі
якого представник була допущена судом
до участі у справі, про що свідчать
журнали судових засідань, ОСОБА_5
прийняла на себе обов'язки
представляти права і законні інтереси
позивача в суді з усіма правами
представника, передбаченими ЦПК
України. Жодних обмежень щодо вчинення
нею процесуальних дій договір не
містить.

25 червня 2014 року представник позивача
подала суду заяву про залишення позову
без розгляду.

За таких обставин суд першої інстанції
повинен був задовольнити вказану заяву
та залишити позов без розгляду,
оскільки у даному випадку позивач
скористався своїм правом
розпорядження своїми процесуальними
правами щодо розгляду позову, які
включають можливість подання ним такої
заяви.

Після звернення позивача з такою
заявою до суду у останнього були
відсутні підстави для розгляду його
позовної заяви та ухвалення рішення,
оскільки це є порушенням принципу
диспозитивності.

Так як суд порушив вимоги
процесуального законодавства, колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення
та ухвала про відмову у залишенні
позову без розгляду підлягають
скасуванню, а позовна заява залишенню
без розгляду.

Керуючись статтями 303, 310, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення та ухвалу Врадіївського
районного суду Миколаївської області
від 25 червня 2014 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_4 до приватного
підприємства "Веселий роздол" про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки та повернення
земельної ділянки залишити без
розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді