Справа № 456/4109/14-ц
Провадження № 6/456/130/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2014 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області
в
складі:          головуючої-судді

ОСОБА_1

з участю
секретаря
Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Стрию подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції Львівської області ОСОБА_2 про
тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ :

Державний виконавець відділу ДВС
Стрийського міськрайонного управління
юстиції Львівської області ОСОБА_2 за
погодженням з начальником відділу
державної виконавчої служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції Львівської області ОСОБА_4
звернулася в суд з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_3,
жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, до виконання
зобов’язань, які покладені на нього
рішенням суду, а саме : до сплати
заборгованості в сумі 75922,80
доларів США та 46693,96 грн. неустойки на
користь ПАТ «МегаБанк».

В обґрунтування подання покликається
на те, що на виконанні в ДВС Стрийського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області знаходиться
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа № 2018,
виданого 22.05.2013 року Київським районним
судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_3
на користь ПАТ «МегаБанк»
заборгованості в розмірі 75922,80 доларів
США та 46693,96 грн. неустойки.

24.01.2014 року відкрито виконавче
провадження по примусовому виконанню
вищезгаданого виконавчого документа.
Боржник добровільно рішення суду не
виконує, кошти, призначені рішенням
суду, не сплачує, на виклики не
з’являється, про причини своєї неявки
не повідомляє. Факт несплати коштів
підтверджується матеріалами
виконавчого провадження, а також
заявою стягувача.

Положеннями ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в’їзду в
Україну громадян України» встановлено,
що громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
або громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у випадках, якщо діють неврегульовані
аліментні, договірні чи інші
невиконані зобов'язання - до виконання
зобов’язань або розв’язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках, або забезпечення
зобов’язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, або він ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням - до виконання
зобов'язань.

Отже, наявність в особи невиконаних
зобов’язань, покладених на неї судовим
рішенням, є підставою для обмеження її
у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 377– 1 ЦПК України суд
негайно розглядає подання без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Державний виконавець відділу ДВС
Стрийського міськрайонного управління
юстиції Львівської області ОСОБА_2 в
судове засідання не з’явилася, подала
заяву про розгляд справи за її
відсутності, матеріали виконавчого
провадження суду не надала.

Представник стягувача ПАТ «МегаБанк»
та боржник ОСОБА_3 в судове засідання не
з’явилися, про причину неявки не
повідомили.

У зв’язку з неявкою в судове засідання
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу в порядку
ст. 197 ЦПК України за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши подання, проаналізувавши
наявні в матеріалах справи докази, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
подання державного виконавця відділу
ДВС Стрийського міськрайонного
управління юстиції Львівської області
ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України ОСОБА_3 слід
відмовити з наступних підстав.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод термін «суд, встановлений
законом» поширюється не лише на
правову основу створення чи законності
існування суду, але й на положення щодо
його компетенції та повноважень і на
дотримання таким судом певних норм, які
регулюють його діяльність (рішення
Європейського суду з прав людини у
справах: «Сокуренко і Стригун проти
України» від 20 липня 2006 року та
«Лавентс проти Латвії» від 7 листопада
2002 року).

Одночасно суд зауважує, що в ст. 2
«Свобода пересування» Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, який гарантує
деякі права і свободи, не передбачені в
Конвенції та у Першому протоколі до
неї, наголошено, що кожен є вільним
залишати будь-яку країну, включно із
своєю власною, й обмеження може бути
встановлено законом в разі крайньої
необхідності в демократичному
суспільстві в інтересах національної
чи громадської безпеки, для
підтримання публічного порядку,
запобігання злочину й захисту
здоров’я чи моралі, й якщо це
виправдано суспільними інтересами в
демократичному суспільстві.

Статтею 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України та в’їзду в Україну
громадян України» передбачено, що
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, а у громадянина України, який
має паспорт, паспорт може бути
тимчасово затримано чи вилучено у
випадках, якщо, зокрема:

-          діють неврегульовані
аліментні, договірні чи інші
невиконані зобов'язання - до виконання
зобов’язань або розв’язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках, або забезпечення
зобов’язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України;

-          він ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) - до
виконання зобов'язань.

Таким чином, Законом України «Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України» визначено
підстави для тимчасових обмежень у
праві виїзду громадян України за
кордон та способи здійснення таких
обмежень, а саме: шляхом відмови у
видачі паспорта або шляхом затримання
чи вилучення паспорта.

Посилання державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції Львівської області на норму ст.
377– 1 ЦПК України як на норму, якою
регламентовано порядок розгляду
судами питання про тимчасове обмеження
боржника–фізичної особи або керівника
боржника–юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб), не дає суду правової
підстави вирішити питання про
тимчасове обмеження виїзду за кордон
боржника без спеціальної матеріальної
норми, як це передбачено Конституцією
України.

Інших правових підстав для обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_3
державний виконавець відділу ДВС
Стрийського МРУЮ не навела. Докази, які
б достовірно свідчили про ухилення
ОСОБА_3 від виконання зобов’язань з
погашення заборгованості, в матеріалах
справи відсутні. Сам факт неповернення
боржником боргу не є безумовним
доказом такого ухилення.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що
державним виконавцем відділу ДВС
Стрийського МРУЮ не зазначено, яким
способом слід обмежити у праві виїзду
за межі України ОСОБА_3, докази, які б
достовірно свідчили про ухилення
ОСОБА_3 від виконання зобов’язань з
погашення заборгованості, в матеріалах
справи відсутні. Разом з тим,
матеріалами справи не підтверджено і
тих обставин, що перебування боржника
на території України буде сприяти
належному виконанню боргових
зобов’язань, а його відсутність - буде
перешкодою для їх своєчасного і
належного виконання, а тому суд
приходить до висновку, що в задоволенні
подання слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України,
ст., ст. 197, 209, 210, 294, 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні подання державного
виконавця відділу ДВС Стрийського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області ОСОБА_2 про
тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Л.В.Гула