Справа № 481/669/14-ц
Провадж.№ 2/481/378/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2014 р. Новобузький
районний суд Миколаївської області в
складі:

головуючого судді - Васильченко Н.О.,

за участю: секретаря - Юхименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу житлового будинку
дійсним, третя особа без самостійних
вимог Вознесенська Універсальна
Товарно-Сировинна Біржа, -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду з зазначеною
позовною до відповідача ОСОБА_2, в якій
посилаючись те, що 10.06.1999 року вона
придбала у відповідачки ОСОБА_2
зазначений житловий будинок на
підставі договору купівлі-продажу № 392,
посвідченого Вознесенською
Універсальною товарно-сировинною
біржею, однак у 2014 році при вирішенні
питання щодо продажу цього будинку їй
було роз'яснено нотаріусом про
недійсність укладеного нею договору
купівлі-продажу на біржі, оскільки така
угода нотаріально не посвідчена, при
цьому відповідачка, як продавець
належного їй будинку, на протязі
тривалого часу, після її неодноразових
звернень до неї, ухилялася з різних
причин, посвідчити нотаріально раніше
укладену між ними на біржі угоду
купівлі-продажу, тому просила визнати
угоду, за якою продано їй вищевказаний
будинок, дійсною.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з'явилася, надала суду заяву про
можливість розгляду справи без її
участі, заявлені позовні вимоги
підтримала і просила їх задовольнити у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання
на виклик суду не з'явилася, направила
до суду письмову заяву про можливість
розгляду справи за її відсутності,
пред'явлений до неї позов визнала і не
заперечувала проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_1

Третя особа без самостійних вимог -
Вознесенська Універсальна
товарно-сировинна біржа, явку свого
представника в судове засідання не
забезпечила, хоча про дату час та місце
розгляду справи повідомлялася
належним чином, про причину своєї
неявки суд не повідомила.

Дослідивши письмові докази, суд
приходить такого висновку.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Відповідно до договору купівлі-продажу
нерухомого майна за № 392 від 10.06.1999 року,
зареєстрованого Вознесенською
Універсальною товарно-сировинною
біржею (м. Вознесенськ, Миколаївська
область) в журналі реєстрації біржових
угод з нерухомістю за № 392 від 10 червня
1999 року, ОСОБА_2 як власниця житлового
будинку, що розташований по АДРЕСА_1,
продала покупцю ОСОБА_1 належний їй
будинок і сторони підписали зазначений
договір.

В силу ст.227 ЦК України в редакції
Закону 1963 року (діяла на момент
укладення сторонами договору від 15.02.2001
року) договір купівлі-продажу будинку
(квартири) повинен бути нотаріально
посвідчений, якщо хоча б однією з
сторін є громадянин.

Відповідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК України в
редакції Закону 1963 року якщо одна з
сторін повністю або частково виконала
угоду, що потребує нотаріального
посвідчення, а друга сторона
ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною.

Договір купівлі-продажу будинку за № 392
від 10.06.1999 року, про визнання якого
дійсним заявлено позивачкою ОСОБА_1, не
був нотаріально посвідчений, але
відповідно до чинного законодавства на
момент укладення угоди він підлягав
обов'язковому нотаріальному
посвідченню. Про те, що вказаний
договір належить нотаріально оформити,
як видно з доводів позивачки, їй стало
відомо лише у 2014 році від нотаріуса,
коли з'явилися наміри продати куплений
у відповідачки будинок, але остання
ухиляється від нотаріального
оформлення угоди.

Укладений між продавцем ОСОБА_2 та
покупцем ОСОБА_1 договір
купівлі-продажу нерухомого майна не
містить в собі протизаконних умов. В
угоді зазначено предмет продажу, його
характеристика, порядок передачі
предмета продажу у власність покупця,
визначена ціна продажу.

Сторонами за договором було досягнуто
згоди з істотних умов угоди, яка
повністю була виконана, як покупцем
(сплатила продавцеві обумовлену між
ними суму грошових коштів, вселилася в
будинок і користуюся ним з червня 1999
року до тепер), так і продавцем
(отримала обумовлену суму грошових
коштів, звільнила житловий будинок та
передала його покупцю у власність).

Позивачка ОСОБА_1 на виконання п. 9
біржової угоди, 22.08.2000 року
зареєструвала своє право власності в
Новобузькій філії Миколаївського
міжміського бюро технічної
інвентаризації за р./№ 1188, що
підтверджується відповідним
реєстраційним посвідченням.

Судом встановлено, що будь-які
перешкоди для нотаріального
посвідчення договору на час його
укладення були відсутні, однак договір
не був посвідчений нотаріально в
зв'язку із неправильним тлумаченням на
той час ст. 15 Закону України «Про
товарну біржу», згідно якого угоди,
зареєстровані на біржі, не підлягають
нотаріальному посвідченню, що не
виключало дотримання при його
укладенні вимог ст. 227 ЦК УРСР 1963р.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України від 16
січня 2003 року, який діє з 01 січня 2004
року, Цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Згідно ст. 16 ЦК України 2003р. кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів є визнання права.

Такий спосіб захисту цивільних прав
був передбачений і ст. 6 ЦК УРСР 1963р.

Надані позивачкою в обґрунтування
заявлених вимог документи, свідчать
про те, що відповідачка, яка уклала з
покупцем ОСОБА_2 договір
купівлі-продажу 10.06.1999 року, ухиляється
від нотаріального оформлення цього
договору, що є підставою згідно до
вимог ч.2 ст.47 ЦК України, в редакції
Закону 1963 року для визнання такої угоди
дійсною.

Таким чином, суд вважає, що визнання
відповідачкою ОСОБА_2 пред'явленого до
неї позову не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, оскільки позовні
вимоги ОСОБА_1 про визнання дійсним
договору купівлі-продажу житлового
будинку є такими, що ґрунтуються на
законі та підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України з відповідача підлягають
стягненню на користь позивача судовий
збір у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст.10, 11, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі-продажу
житлового будинку дійсним, третя особа
без самостійних вимог Вознесенська
Універсальна Товарно-Сировинна Біржа, -
задовольнити повністю.

Договір № 392 від 10 червня 1999 року
купівлі-продажу житлового будинку, що
розташований по АДРЕСА_1, укладений між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований
Вознесенською Універсальною
товарно-сировинною біржею (м.
Вознесенськ, Миколаївська область) в
журналі реєстрації біржових угод з
нерухомістю за № 392 від 10 червня 1999
року, - визнати дійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Миколаївської області через
Новобузький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Новобузького районного
суду

Миколаївської області
Н.О. Васильченко