Єдиний унікальний номер 205/1439/14-ц
№ 2/205/2117/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 серпня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Залімської Н.В.

при секретарі С.С.
Кравцову

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Дніпропетровська цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання права власності на 1/8 частину
квартири в порядку спадкування за
законом , суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. 18 лютого 2014 року звернулася до
суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання права власності на 1/8 частину
квартири в порядку спадкування за
законом.

ОСОБА_1 у своєму позові, а у ході
судового засідання її представник
посилалися на те, що відповідачам
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її сину ОСОБА_8
на праві спільної сумісної власності,
відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 21 березня 1994
року, виданого на підставі
розпорядження № 6/820-94 від 21 березня 1994
року, належить квартира АДРЕСА_1. Частки
співвласників є рівними, кожному
належить по ? частині квартири. Спірна
квартира складається з трьох житлових
кімнат, загальною площею - 62,4 кв. м.,
житлової площі - 44,3 кв. м. Син позивача
ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач
ОСОБА_4 є дочкою померлого ОСОБА_8 Після
його смерті відкрилася спадщина на ?
частину квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями
за законом після смерті ОСОБА_8 є
позивач та відповідач ОСОБА_4, тобто
кожному належить по 1/8 частини
квартири. Позивач прийняла спадщину
після смерті її сина, звернувшись з
відповідною заявою до Приватного
нотаріуса ДМНО ОСОБА_5 та відповідно до
якої була відкрита спадкова справа.
Однак, у видачі свідоцтва про право на
спадщину їй було відмовлено на
підставі відсутності
правовстановлюючого документу на
спірну квартиру. Оригінал свідоцтва
про право власності на квартиру
знаходиться у відповідачів, які
відмовляються його надати нотаріусу, у
зв'язку з чим виникла необхідність
звернення до суду. Позивач у своєму
позові, а у ході судового засідання
представник позивача просила суд
визнати право власності на 1/8 частину
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 62,4
кв. м., житловою - 44,3 кв. м., в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник відповідача ОСОБА_4 у ході
судового засідання позовні вимоги не
визнавала та просила у їх задоволенні
позивачу відмовити, посилаючись на те,
що в провадженні Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська знаходилась
цивільна справа за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ
квартири внатурі та по якій було
ухвалено рішення від 27 грудня 2012 року,
відповідно до якого з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 було стягнуто
компенсацію за ? частини вартості
квартири, в розмірі 32 838 грн. 05 коп. При
оскарженні в апеляційному порядку
цього рішення, в рішенні Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 23
квітня 2013 року, в мотивувальній
частині, зазначено, що на користь
ОСОБА_1 в рівних частках з ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_3 стягнуто грошову
компенсацію за ? частини
вищезазначеної квартири у розмірі 32 838
грн. 05 коп. На виконання рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 грудня 2012 року
ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було внесено
на депозитний рахунок Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська
грошову суму в розмірі 32 838 грн. 05 коп., а
таким чином вбачається, що позивач
ОСОБА_1 намагається зловживати своїми
правами та окрім компенсації вартості
частки квартири отримати ще і право
власності на неї. Крім того, спірна
квартира обтяжена боргами за
комунальними платежами, які позивачем
не сплачуються.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
повідомлені про час та дату судового
засідання відповідно до вимог чинного
законодавства України, у судове
засідання не з'явилися, про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Третя особа приватний нотаріус ДМНО
ОСОБА_5, повідомлена про час та місце
розгляду справи відповідно до вимог
чинного законодавства України, у
судове засідання не з'явилася, про
причини своєї неявки суд не повідомила.

Вислухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
оцінивши надані та добуті докази, суд
вважає позовну заяву такою, що підлягає
задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено що згідно свідоцтва
про народження ОСОБА_8 його матір'ю є
ОСОБА_1 (а.с. 29).

ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_8, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с. 31).

Згідно зі свідоцтвом про смерть, ОСОБА_8
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 26).

Позовні вимоги по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 по поділ квартири в натурі
рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 грудня 2012 року
було задоволено частково, припинено
право власності ОСОБА_8 на ? частину
квартири АДРЕСА_1 та стягнуто в рівних
частках з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1, яка є спадкоємницею
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, грошову
компенсацію за ? частину квартири
АДРЕСА_1, у розмірі 32 830 грн. 50 коп. (а.с.
55-57).

Однак, рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 квітня
2013 року зазначене рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
27 грудня 2012 року було скасовано та в
касаційному порядку оскаржено не було
(а.с. 59).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановленні судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 квітня
2013 року було встановлено, що квартира
АДРЕСА_1 належить на праві власності
ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 21 березня 1994 року, виданого
на підставі розпорядження від 21
березня 1994 року. Таким чином, фактично,
ОСОБА_2 ОСОБА_4, ОСОБА_3 та померлому
ОСОБА_8 належить кожному по ? частині
квартири (а.с. 59).

Після смерті ОСОБА_8 його мати ОСОБА_1
звернулася з заявою про прийняття
спадщини 21 березня 2012 року до
приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_5 (а.с.
24).

Крім того з аналогічною заявою
звернулася ОСОБА_4 від 15 квітня 2014 року
(а.с. 25).

Однак, постановою про відмову у
вчиненні нотаріальних дій № 6/02-31 від 17
грудня 2013 року ОСОБА_1 було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на частку квартири АДРЕСА_1 на підставі
відсутності правовстановлюючого
документу на цю квартиру (а.с. 34 зворот -
35).

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

На підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Позивачем протягом строку,
встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України,
було у встановленому порядку подано
заяву про прийняття спадщини до
приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_5 (а.с.
24).

Ст. 1261 ЦК України передбачено, що у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народженні після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, після смерті ОСОБА_8
відкрилася спадщина на ? частину
квартири АДРЕСА_1.

Разом з тим, отримати у встановленому
порядку свідоцтво про право на
спадщину за законом позивач не має
можливості, оскільки постановою про
відмову у вчиненні нотаріальних дій №
6/02-31 від 17 грудня 2013 року їй було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину через відсутність
правовстановлюючого документу на
спірну квартиру (а.с. 34 зворот - 35).

Таким чином, враховуючи те, що позивач
не має можливості надати
правовстановлюючий документ на спірну
квартиру до нотаріальної контори для
оформлення спадщини та те, що другим
спадкоємцем першої черги після смерті
ОСОБА_8 є його донька ОСОБА_4, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 знайшли своє
підтвердження, а тому за ОСОБА_1 слід
визнати право власності в порядку
спадкування за законом на 1/8 частину
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 62,4
кв. м., житловою - 44,3 кв. м. після смерті
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Щодо заперечень представника
відповідача ОСОБА_4, то вони на увагу
суду не підлягають, оскільки рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 грудня 2012 року,
яким було стягнуто в рівних частках з
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 грошову компенсацію за ? частини
квартири АДРЕСА_1, у розмірі 32 838 грн. 05
коп., було скасовано рішенням
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23 квітня 2013 року, та яке у
касаційному порядку оскаржено не було
та набрало чинності. Крім того, не було
надано суду будь-яких доказів, які б
підтверджували факт отримання
грошових коштів з депозитного рахунку
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська ОСОБА_1 Щодо
твердження з приводу наявної
заборгованості за комунальні послуги
по спірній квартирі, то слід зазначити,
що у позивача немає відповідних
підстав для їх сплати, оскільки
свідоцтво про право на спадщину нею ще
не отримано та право власності у
встановленому законом порядку не
оформлено.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 1261, ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1
ст. 1270 ЦК України, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
сина, ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів.

Суддя:
Н.В. Залімська