Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 липня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді
- Шклярука Д.С.

при секретарі -
Коломоєць Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа - державний нотаріус П'ятої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Бутова А.Г., про
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом та визнання
права власності на частину квартири, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною
заявою в якій просить суд: визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом на 1/3 частку
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, видане їй 05 вересня 2012 року
державним нотаріусом П'ятої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори Бутовою А.Г., за
реєстровим № 3-1631; визнати недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом на 1/3 частку квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, видане
ОСОБА_2 державним нотаріусом П'ятої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори Бутовою А.Г., за
реєстровим № 3-1634; визнати недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом на 1/3 частку квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, видане
ОСОБА_3 державним нотаріусом П'ятої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори Бутовою А.Г., за
реєстровим № 3-1639; визнати за нею право
власності на 2/3 частки квартири
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
чоловік ОСОБА_5. Після його смерті
відкрилася спадщина на частину
квартири, що перебувала у спільній
сумісній власності їхнього подружжя,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
право власності на яку було
зареєстровано за спадкодавцем на
підставі договору купівлі-продажу від
10 червня 2004 року, посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 10 червня
2004 року за реєстром № 1333.

Зазначену спірну квартиру вона та її
чоловік ОСОБА_5 придбали під час шлюбу.

Спадкоємцями першої черги за законом
після смерті її чоловіка також є його
діти від першого шлюбу, а саме син -
ОСОБА_2 та донька - ОСОБА_3.

У встановленому законом порядку та
строки вона звернулася до П'ятої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після смерті
чоловіка.

05 вересня 2012 року їй було видано
свідоцтво про право на спадщину за
реєстровим № 3-1631 (спадкова справа №
151/2012) на 1/3 частку квартири, що
розташована за адресою:
АДРЕСА_1, та 24 вересня 2012 року
Комунальним підприємством
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради було
зареєстровано право власності на
вказану 1/3 частку вищезазначеної
квартири. Так само іншим спадкоємцям -
відповідачам по справі були видані
відповідні свідоцтва. Отже, у спадкову
масу помилково потрапила частка
квартири, що є її часткою у спільному
майні подружжя.

Отже, вона вважає, що такий розподіл
часток квартири порушує її права та
інтереси, які в даному випадку мають
бути захищені судом.

30 березня 1984 року між нею та ОСОБА_5 було
укладено шлюб, про що Міським відділом
РАЦС м. Мелітополь Запорізької області
30 березня 1984 року було видано свідоцтво
про укладання шлюбу, та зроблено
відповідний актовий запис за № 314.

Під час шлюбу, а саме у червні 2004 року
нею та чоловіком було придбано спірну
квартиру, яка є об'єктом права спільної
сумісної власності, а відповідно до
Сімейного та Цивільного кодексів
України частки майна дружини та
чоловіка є рівними (ст. 70 СК України, ч.
ст. 372 ЦК України).

У зв'язку з цим, після смерті її
чоловіка залишилась спадщина, яка
складається лише з 1/2 частки зазначеної
вище квартири. Адже інша 1/2 частка даної
квартири згідно з Законодавством
належить їй на законних підставах,
оскільки була придбана під час шлюбу зі
спадкодавцем. Таким чином, зазначена
спадкова маса, у вигляді 1/2 частки
квартири повинна бути розподілена у
рівних частках між спадкоємцями, а саме
між нею та відповідачами.

Отже, її частка у вказаній квартирі
повинна складати 2/3 частки, з яких: 1/2
частина має належати їй як дружині у
майні подружжя, а 1/6 - частина спадку
після померлого чоловіка.

Їй при вчиненні нотаріальної дії -
видачі свідоцтва про право на спадщину
нотаріусом не було роз'яснено її прав
та обов'язки щодо даної нотаріальної
дії, а тому, у зв'язку зі своєю юридичною
необізнаністю вона не подала
відповідної заяви на отримання
свідоцтва про право власності на
частку у спільному майні подружжя.

Таким чином, оскільки видане їй та
відповідачам свідоцтва про право на
спадщину за законом на 1/3 частку
квартири кожному суттєво порушує її
майнові права та інтереси вона вважає,
що такі свідоцтва мають бути визнані
судом недійсними.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позовні вимоги підтримали
та просили пред'явлений позов
задовольнити у повному обсязі. В
обґрунтування заяви посилалися на
викладені у ній обставини.

Відповідачі позовні вимоги не визнали
та у задоволенні пред'явленої ОСОБА_1
позовної заяви просили відмовити у
повному обсязі зауважуючи на
законності оспорюваних свідоцтв про
право на спадщину. Вказали, що за життя
їхнього батька існувала домовленість
про розподіл зазначеної спірної
квартири саме таким чином, та у таких
частках, як вказано у виданих
нотаріусом свідоцтвах про право на
спадщину. Тому вимоги позивачки є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню оскільки є
несправедливими, навіть з тих підстав,
що позивачці залишилася інша квартира,
що належала їй та їхньому батькові по
АДРЕСА_2, де й зараз проживає ОСОБА_1

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, повідомлявся
належним чином про місце та час
судового розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, встановив
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Так, 30 березня 1984 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 було укладено шлюб, про що
Міським відділом Реєстрації актів
цивільного стану м. Мелітополя
Запорізької області в цей же день було
видано свідоцтво про укладання шлюбу,
та вчинено відповідний актовий запис
за № 314.

За договором купівлі продажу від 10
червня 2004 року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_6 10
червня 2004 року за реєстровим № 1333, за
життя, ОСОБА_5 придбав квартиру за
адресою: АДРЕСА_1.
19 липня 2004 року за спадкодавцем
Комунальним підприємством
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації» було
зареєстроване право власності
(реєстраційний номер № 2740650) на вказану
квартиру в 1/1 частці.

Спірна квартира являє собою
трикімнатну квартиру в буд. Літ. А-5, та
складається з: 1 - коридору, 2 - ванної
кімнати, 3 - кухні, 4,5 - житлових кімнат, 6 -
кладової, 7 туалету, І - лоджії.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер та після його
смерті відкрилася спадщина на частку
квартири, що перебувала у спільній
сумісній власності їхнього із
позивачкою подружжя.

Сторони у встановленому Законом
порядку та визначений строк звернулися
до П'ятої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини.

Державним нотаріусом П'ятої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори Бутовою А.Г.
позивачці та відповідачам були видані
свідоцтва про право на спадщину за
законом на 1/3 частку квартири за
адресою: АДРЕСА_1, кожному з них.

Але, з законністю таких свідоцтв суд не
може погодитися з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуальною користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

За змістом ч. 3 ст. 368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до п. 4.21. Глави 10 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України при оформленні спадщини як за
законом, так і за заповітом нотаріус у
випадках, коли із правовстановлюючого
документа вбачається, що майно може
бути спільною сумісною власністю
подружжя, повинен з'ясувати, чи є у
спадкодавця той і подружжя, який його
пережив і який мас право на -1/2 частку в
спільному майні подружжя. За наявності
другого з подружжя нотаріус видає йому
свідоцтво про право власності.

Відповідно до п. 1.1. Глави 11
вищезазначеного Порядку у разі смерті
одного з подружжя свідоцтво про право
власності на частку в їх спільному
майні видається нотаріусом на підставі
письмової заяви другого з подружжя з
подальшим повідомленням спадкоємців
померлого, які прийняли спадщину. Таке
свідоцтво може бути видано на половину
спільного майна.

Згідно до ст. 5 Закону України «Про
нотаріат» нотаріус зобов'язаний
сприяти громадянам, підприємствам,
установам і організаціям у здійсненні
їх прав та захисті законних інтересів,
роз'яснювати права і обов'язки,
попереджати про наслідки вчинюваних
нотаріальних дій для того, щоб юридична
необізнаність не могла бути
використана їм на шкоду.

Відповідно до ст. 1301 Цивільного кодексу
України свідоцтво про право на
спадщину визнається недійсним за
рішенням суду, якщо буде встановлено,
що особа, якій воно видане, не мала
права на спадкування, а також: в інших
випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму
ВСУ від 30.05.2008 № 7 свідоцтво про право на
спадщину може бути визнано недійсним
не лише тоді, коли особа, якій воно
видане, не мала права на спадкування,
але й за інших підстав, установлених
законом. Іншими підставами можуть бути:
визнання заповіту недійсним, визнання
відмови від спадщини недійсною,
визнання шлюбу недійсним, порушення у
зв'язку з видачею свідоцтва про право
на спадщину прав інших осіб тощо».

Отже, видавши відповідачам свідоцтва
про право на спадщину по 1/3 частки
кожному з них, нотаріусом Бутовою А.Г.
було порушено право власності ОСОБА_1
щодо її частки у майні, яке належало
їхньому із ОСОБА_5 подружжю на праві
спільної сумісної власності.

Нотаріус вчиняючи нотаріальну дію
належним чином не з'ясував що спірна
квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_2 та в
порушення Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
не роз'яснив позивачці її прав у зв'язку
з такою ситуацією, що в свою чергу
призвело до неможливості скористатися
правом та подати заяву про видачу
свідоцтва про право власності на
половину спільного майна, а також
призвело до того, що у спадкову масу
помилково було включено квартиру в
цілому, а не її ? частину, що належала
спадкодавцю на праві спільної сумісної
власності. Такі дії, бездіяльність та
рішення нотаріуса при вчиненні
нотаріальної дії - видачі оспорюваних
свідоцтв, не можуть вважатися
законними та обґрунтованими.

У зв'язку з викладеними обставинами,
враховуючи, що відповідачі не мали
права на спадкування 1/2 частки
позивачки, що належала їй на праві
спільної сумісної власності у спірній
квартирі, а також враховуючи допущені
нотаріусом порушення вимог Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України (п. 4.21. Глави 10), відповідно до
ст. 1301 Цивільного кодексу України
видані сторонам свідоцтва про право на
спадщину слід визнати недійсними, а за
ОСОБА_1 необхідно визнати право
власності на 2/3 частки квартири
АДРЕСА_1, з яких ? - частка, що має
належати їй на праві спільної сумісної
власності, 1/6 частка - в порядку
спадкування за законом після смерті
чоловіка ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати відносяться на рахунок
відповідачів.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 208, 215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом на 1/3 частку
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, видане ОСОБА_1 05 вересня 2012
року державним нотаріусом П'ятої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори Бутовою А.Г., за
реєстровим № 3-1631.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом на 1/3 частку
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, видане ОСОБА_2 державним
нотаріусом П'ятої дніпропетровської
державної нотаріальної контори
Бутовою А.Г., за реєстровим № 3-1634.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом на 1/3 частку
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, видане ОСОБА_3 державним
нотаріусом П'ятої дніпропетровської
державної нотаріальної контори
Бутовою А.Г., за реєстровим № 3-1639.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3
частки квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 1112,24 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 1112,24 грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

Д.С. Шклярук