Справа № 360/914/14-ц Головуючий у І
інстанції Додатко В.Д.Провадження №
22-ц/780/4791/14 Доповідач у 2 інстанції
Воробйова Н.С.Категорія 26
РІШЕННЯ

Іменем України

27 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Верланова С.М., Березовенко
Р.В.

при секретарі Бобко О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Бородянського районного суду
Київської області від 03 липня 2014 року
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА:

05 травня 2014 року позивач ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся до відповідача
з названим позовом.

Посилався на те, що за кредитним
договором № К2ХRRХ0 4800505 від 06.01.2007 року
ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 2707,09
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Згідно умов договору строк
його дії 12 місяців, а саме з 06 січня 2007
року по 06 січня 2008 року.

Вказував, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» свої зобов'язання перед
відповідачем виконав. У свою чергу
відповідачка ОСОБА_2 свої зобов'язання
по договору не виконала, допустила
заборгованість, яка станом на 25 березня
2014 року становить суму 28 973,83 грн., яка
складається з 2496,68 грн. -заборгованості
за кредитом, 11617,34 грн. заборгованості
по процентам за користування кредитом,
395,91 грн.-заборгованості по комісії за
користування кредитом, 12608 грн.-нені за
несвоєчасне виконання зобов»язань, 500
грн.-штраф (фіксована частина), 1355,90
грн.-штраф (процентна складова).

Посилаючись на ст.ст. 526, 527,
530, 554, 610, 1050, 1054 ЦК України, позивач
просив стягнути з відповідачки на його
користь 28 973,09 гривень заборгованості
за кредитним договором №КІХRRХ04800505 від
06.01.2007 року.

Рішенням Бородянського
районного суду від 03 липня 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „ПриватБанк" заборгованість у
розмірі 16 865,83 грн. та судовий збір в
сумі 289,74 грн.

В апеляційні й скарзі
відповідачка просила скасувати
рішення суду з підстав невідповідності
висновків суду обставинам справи та
порушення вимог матеріального і
процесуального права та ухвалити нове
рішення про відмову позивачу у
задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього
Кодексу під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу та інших актів
цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст..256 ЦК України позовна
давність-це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

В силу ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов»язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Згідно п.7 ч.13 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів»
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Згідно роз»ясень Постанови
Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
(п.31) суди мають виходити з того, що у
спорах щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв»язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у справі.

Відповідно до ст..258 ЦК
України позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

По справі встановлено, що 06.01.2007
року ОСОБА_2 отримала у ПриватБанку
строковий споживчий кредит за
договором № К2ХRRХ04800505
в розмірі 2707,09 гривень зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 24% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом (експрес
розстрочка) терміном на один рік, а саме
з 06 січня 2007 року по 06 січня 2008 року (а.с.
4- 4 зв.).

Згідно п.5.5. умов надання
споживчого кредиту фізичним особам, що
є додатком до заяви про надання
кредиту, термін позовної давності по
вимогам про стягнення кредиту
встановлюється в 5 років.

Задовольняючи позов позивача, суд
виходив з того, що відповідачкою
порушено зобов»язання щодо погашення
кредиту, а тому вимоги щодо стягнення з
останньої заборгованості, яка виникла
станом на 25 березня 2014 року є
обґрунтованими.При цьому, суд
застосував положення ч.3 ст.551 ЦК
України, зменшивши суму неустойки
(пені), що підлягала стягненню до 500 грн.

Проте, з таким висновком суду у
повному обсязі погодитися не можна.

Як вже наголошувалося, 06.01.2007 року
ОСОБА_2 06.01.2007 року отримала у
ПриватБанку строковий споживчий
кредит за договором № К2ХRRХ04800505
в розмірі 2707,09 гривень зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 24% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом (експрес
розстрочка) терміном на один рік, а саме
з 06 січня 2007 року по 06 січня 2008 року.

Відповідно до умов надання
споживчого кредиту, який є додатком до
укладеного сторонами строкового
споживчого кредиту, а саме п.5.5. термін
позовної давності по вимогах про
стягнення кредиту встановлений у 5
років, тобто у даному випадку, строк
позовної давності сплив 06 січня 2013
року.

Крім того, згідно наданого
позивачем розрахунку вбачається, що
останній платіж ОСОБА_2 на погашення
заборгованості по кредиту здійснено 06
лютого 2007 року у розмірі 300 грн.

Договором покладено на боржника
обов»язок здійснення оплати в рахунок
погашення кредиту щомісячно з « 1» по « 5
» число кожного місяця по 292,97 грн.

Отже, виходячи з заявлених вимог
право на судовий захист у позивача щодо
стягнення чергового платежу з
відповідачки виникло після 05 березня
2007 року - з кінцевої дати наступного
місяця після сплати попереднього
чергового платежу у розмірі 292,97 коп.а

Суд першої інстанції дану обставину
залишив поза увагою та не надав оцінки
тому, що позов до відповідачки про
стягнення заборгованості банком
заявлено лише 05 травня 2014 року. При
цьому позивач вимагає стягнення всього
несплаченого тіла кредиту, відсотків,
пені та штрафів за період з 06 березня 2007
року по 25 березня 2014 року, тобто за сім
років (а.с.1- 2,3 ).

Колегія також вважає, що судом
безпідставно застосовано ч.3 ст.551 ЦК
України про зменшення розміру
неустойки, яка значно перевищує розмір
збитків, оскільки дані положення
можливо застосувати лише за заявою
відповідачки, а таку заяву матеріали
справи не містять. В той же час, в
матеріалах справи знаходиться заява
ОСОБА_2 на ім.»я суду, в якій вона
заперечувала позов та просила
застосувати строк позовної давності та
відмовити позивачу у позові (а.с.26-27).

З огляду на викладене, колегія
вважає, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, а
рішення - ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
а тому воно не може бути залишеним без
змін.

В силу ст.309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є
неповне з»ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

За таких обставин, рішення необхідно
скасувати та ухвалити по справі нове
рішення, яким слід відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог про
стягнення заборгованості за строковим
споживчим кредитом, строк давності
якого минув.

Керуючись ст..ст.307, 309 ЦПК України,
колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду
Київської області від 03 липня 2014 року
скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволені позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: