Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
Ухвала

11 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Кафідової О.В.,

Ситнік О.М.,
Ступак
О.В.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_3,
ОСОБА_4, про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня

2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у

м. Києві, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрспецторг Групп»,
треті особи: ОСОБА_5, Садове товариство
«Світанок», ОСОБА_6, про визнання
недійсним висновку про вартість майна
та визнання недійсними прилюдних
торгів,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до відділу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції у м. Києві
(далі - ВДВС Святошинського РУЮ у

м. Києві), Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрспецторг Групп»
(далі - ТОВ «Укрспецторг Групп») про
визнання недійсним висновку про
вартість майна та визнання недійсними
прилюдних торгів.

Позивач посилався на те, що у
провадженні ВДВС Святошинського РУЮ у
м. Києві знаходиться на виконанні
виконавчий лист № 2-933, виданий 4 червня
2009 року, про стягнення з нього
аліментів на користь ОСОБА_5 у розмірі
1/3 частини заробітної плати. Постановою
ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 26
вересня 2011 року було накладено арешт на
нерухоме майно, що належить позивачу на
праві приватної власності та
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в
межах суми звернення стягнення - 37 215
грн 55 коп. Під час проведення опису
зазначеного майна і накладення на
нього арешту позивач не був присутній,
оскільки не був належним чином
повідомлений.

Позивач вказував на те, що йому не було
оголошено про заборону розпоряджатися
майном, відносно якого проведено опис,
не вручено акт опису майна, не
надіслано жодного документа про
результати визначення вартості його
майна, у зв'язку з чим він був
позбавлений права надати заперечення
на проведену оцінку його майна.

Згідно з висновком про вартість майна
від 11 липня 2012 року ринкова вартість
земельної ділянки площею 0,0453 га, що
розташована по АДРЕСА_1, яка належить

ОСОБА_3 згідно з державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії КВ № 149164, станом на 11 липня 2012
року становить

143 280 грн без ПДВ.

Зазначав, що не погоджується з таким
висновком, оскільки аналогічне майно
на ринку нерухомості в м. Києві
становить не менше

60 000 дол. CШA. При проведенні торгів не
враховано, що реалізується не тільки
земельна ділянка, а й будинок, який
розташований на ній, про що зазначено в
висновку про вартість ма

Визнано недійсним свідоцтво,
посвідчене 12 березня 2013 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, про
належність ОСОБА_6 на праві власності
майна, що складається із земельної
ділянки площею 0,0453 га, кадастровий
номер :90:524:005, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, що раніше належала
ОСОБА_3

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2014 року касаційну
скаргу представника

ОСОБА_6 - ОСОБА_8 задоволено, рішення
апеляційного суду м. Києва від 3 грудня
2013 року скасовано, рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 9 липня 2013
року залишено в силі.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
представника ОСОБА_3 -

ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема: ст.
ст. 203, 215 ЦК України, п. п. 3.2, 3.11
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 27 жовтня 1999 року №
68/5, вимог Закону України «Про виконавче
провадження», норм Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від

15 грудня 1999 року № 75/5.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:

- постанову Верховного Суду України від
24 жовтня 2012 року в справі за позовом про
визнання прилюдних торгів і свідоцтва
про право власності недійсними; за
позовом про усунення перешкод у
користуванні майном шляхом виселення
та зняття з реєстрації, якою ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України
скасовано, а справу передано на новий
касаційний розгляд;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 червня 2014 року в справі за
позовом про визнання прилюдних торгів
недійсними, якою касаційну скаргу
відхилено, а рішення апеляційного суду
залишено без змін;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2014 року в справі за
позовом про визнання прилюдних торгів
недійсними, скасування протоколу
проведення прилюдних торгів, акта про
проведення прилюдних торгів,
скасування свідоцтва про право
власності на земельну ділянку, якою
касаційну скаргу відхилено, а рішення
апеляційного суду залишено без змін;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2014 року в справі за
позовом про визнання прилюдних торгів
недійсними, визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
квартиру, якою рішення судів першої та
апеляційної інстанції залишено без
змін;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 травня 2014 року в справі за
позовом про визнання недійсними
прилюдних торгів, протоколу проведення
та акта про проведення прилюдних
торгів, якою судові рішення першої та
апеляційної інстанцій скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 лютого 2014 року в справі за
позовом про визнання недійсними
прилюдних торгів, акта державного
виконавця про реалізацію предмета
іпотеки, скасування свідоцтва про
придбання майна, якою рішення суду
апеляційної інстанції скасовано,
рішення суду першої інстанції залишено
в силі;

- постанову Вищого господарського суду
України від 5 березня

2014 року у справі за позовом про
визнання недійсними прилюдних торгів
та протоколу проведення прилюдних
торгів, якою судові рішення попередніх
інстанцій скасовано, а справу
направлено на новий розгляд.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.4 постанови №11 від

30 вересня 2011 року «Про судову практику
застосування статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України», з
подальшими змінами та доповненнями,
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстав
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, подається до
Верховного Суду України через Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ після
їх перегляду в касаційному порядку,
тобто: після ухвалення Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ судового рішення за наслідками
розгляду касаційної скарги;після
ухвалення Верховним Судом України як
судом касаційної інстанції судового
рішення за наслідками розгляду
касаційної скарги, яка подана до 15
жовтня 2010 року.

Із змісту доданої до заяви постанови
Верховного Суду України від 24 жовтня 2012
року вбачається, що даним судовим
рішеннями справа розглядалася
Верховним Судом України, з підстав
передбачених Главою 3 ЦПК України, що не
означає остаточного вирішення спору, а
відтак, на неї не може здійснюватися
посилання на підтвердження
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Що стосується наданих для порівняння
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 травня 2014 року та постанови
Вищого господарського суду України від
5 березня 2014 року то з них вбачається, що
при розгляді вказаних справ судами
встановлено неповні фактичні
обставини, які мають значення для
вирішення спорів, а тому на них не може
здійснюватись посилання.

Суд касаційної інстанції в ухвалі, щодо
якої ставиться питання про її перегляд,
погодився з правовою позицією суду
першої інстанції про те, що дії ТОВ
«Укрспецторг Групп» щодо організації
та проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна вчинені з дотриманням норм
чинного законодавства. Порушення,
допущені державним виконавцем при
здійсненні своїх повноважень,
передбачених Законом України «Про
виконавче провадження», про
призначення аукціону, у тому числі щодо
визнання вартості чи оцінки майна тощо,
підлягають оскарженню в порядку,
встановленому цим законом, та не можуть
бути підставою для визнання аукціону
недійсним.

При цьому, в ухвалі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 червня 2014 року, на яку
робиться посилання щодо неоднакового
застосування норм матеріального права,
суд касаційної інстанції, залишаючи
рішення суду апеляційної інстанції без
змін погодився з його висновком щодо
недоведеності позивачем порушення
порядку проведення прилюдних торгів та
її прав при їх проведенні.

Залишаючи без змін рішення суду
апеляційної інстанції Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ ухвалою
від 28 травня 2014 року погодився з його
висновком про те, що відчуження майна з
прилюдних торгів відноситься до
договорів купівлі-продажу, такий
договір може визнаватися недійсним на
підставі норм цивільного
законодавства про недійсність
правочину - статтей 203, 215 ЦПК України. В
порушення п. 3.11 Тимчасового положення
про порядок проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна, на адресу позивача
(боржника) жодних повідомлень з боку
спеціалізованої організації про
проведення прилюдних торгів з продажу
земельної ділянки не надходило, чим
були суттєво порушені його права на
участь в проведенні прилюдних торгів.
Повідомлення про проведення прилюдних
торгів ОСОБА_5 направлялися за адресою,
яка не належить ОСОБА_5, оскільки
будинку під номером АДРЕСА_2 не існує.
Неправильна адреса зазначена і в
реєстрі рекомендованих поштових
відправлень. Відсутнє також зворотнє
поштове повідомлення із зазначенням
причини не вручення його позивачу.
Заходів щодо з'ясування дійсної адреси
ОСОБА_5 спеціалізована організація не
прийняла. Питання неналежного
направлення ОСОБА_5 повідомлення на
адресу, яка не існує, розглядалося
судом, про що свідчить ухвала
апеляційного суду м. Києва від 2 лютого
2012 року, відповідно до якої дії
державного виконавця були визнані
незаконними та встановлена його дійсна
адреса. Навіть після постановлення
вищенаведеної ухвали, повідомлення
направлялися на неіснуючу адресу.
Боржнику не було відомо про те, що
державний виконавець передала на
реалізацію з прилюдних торгів земельну
ділянку, власником якої він був,
оскільки ухвалою апеляційного суду м.
Києва від

2 лютого 2012 року дії державного
виконавця по даному виконавчому
провадженню були визнані незаконними,
скасований акт державного виконавця
про передачу чотирьох автобусів
стягувачу в рахунок погашення боргу,
визнано недійсним експертний висновок
щодо оцінки транспортних засобів та
зобов'язано державного виконавця
провести нову оцінку транспортних
засобів іншим експертом - оцінювачем.
Оцінка спірної земельної ділянки
проведена особою, яка не мала права на
проведення такої оцінки. Стартова ціна
земельної ділянки визначена з
порушенням порядку, передбаченого ст. 58
Закону України «Про виконавче
провадження», що суттєво вплинуло на
кінцевий результат торгів.

Залишаючи без змін судові рішення
першої та апеляційної інстанцій суд
касаційної інстанції ухвалою від 28
травня 2014 року виходив із того, що
встановивши відсутність доказів на
підтвердження належного повідомлення
боржника про дату, час і місце
проведення прилюдних торгів та про
стартову ціну реалізації майна, а також
наявність одного учасника при
проведенні прилюдних торгів, що є
порушенням Положення, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
правових підстав для задоволення
позову.

Скасовуючи судове рішення апеляційної
інстанції та залишаючи без змін
рішення суду першої інстанції, суд
касаційної інстанції ухвалою від

5 лютого 2014 року погодився з висновками
суду першої інстанції про те, що
реалізація належного боржнику
нерухомого майна - магазину за адресою
АДРЕСА_1, була проведена із порушенням
Закону України «Про виконавче
провадження» та правил проведення
торгів, визначених Тимчасовим
положенням, оскільки торги проведені
за наявності встановленої ухвалою суду
заборони на проведення таких дій та
недотримання вимог законодавства в
процесі виконавчого провадження.
Зокрема, порушення порядку передачі
матеріалів виконавчого провадження з
одного органу виконання до іншого,
неналежне повідомлення божника щодо
проведення виконавчих дій з опису і
арешту майна, його оцінки та не
вирішена вимога боржника про
рецензування звіту оцінювача. На
торгах реалізовано майно, яке є
предметом іпотеки, за відсутності
рішення суду про звернення на нього
стягнення. Боржник не був письмово
повідомлений про час і місце
проведення торгів та стартову ціну
майна, акт про проведені торги позивачу
направлений не був

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що цивільна справа підлягає
допуску до провадження Верховного Суду
України, оскільки у наведених рішеннях
судів касаційної інстанції вбачається
неоднакове застосування норм
матеріального права, а саме ч. 1 ст. 559 ЦК
України.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Допустити справу за позовом ОСОБА_3 до
відділу державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві, Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрспецторг Групп», треті особи:
ОСОБА_5, Садове товариство «Світанок»,
ОСОБА_6, про визнання недійсним
висновку про вартість майна та
визнання недійсними прилюдних торгів,
за заявою представника ОСОБА_3, ОСОБА_4,
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2014 року до
провадження Верховного Суду України.

Копію ухвали із копією заяви надіслати
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик судді:О.І.
Євтушенко О.В. Кафідова О.М. Ситнік
О.В. Ступак