Справа № 308/8109/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Остич Л.В.

за участю представника позивачки
ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника відповідача ДПІ у
м.Ужгород ГУ Міндоходів у
Закарпатській області - Дацків В.В.

представника відповідача МВ ДВС
Ужгородського МРУЮ - Венжеги М.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5,
державної податкової інспекції у
м.Ужгороді Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області,
міського відділу державної виконавчої
служби Ужгородського міськрайонного
управління юстиції, третя особа без
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_6, про усунення перешкод у
користуванні власністю, шляхом
виключення майна з під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського
міськрайонного суду з зазначеною
позовною заявою мотивуючи її тим, що на
підставі договору купівлі-продажу від
25.05.2006 року нею за кредитні кошти
отримані в Промінвестбанку було
придбано чотири автомобілі марки «ВАЗ
2107», 2004 р.в., які зареєстровані за нею на
праві власності.

21.10.2011 року вироком Ужгородського
міськрайонного суду відповідача
ОСОБА_5 засуджено за вчинення ним
злочину та вирішено речові докази по
справі, а саме: автомобіль марки «ВАЗ
2107», 2004 р.в., шасі (кузов, рама, коляска)
НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, та
автомобіль марки «ВАЗ 2107», 2004 р.в., шасі
(кузов, рама, коляска) НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
знаходились на зберіганні у неї, як
власника, конфіскувати.

З метою виконання даного вироку в
частині конфіскації речових доказів
судом був виданий виконавчий лист
№1-19/11 від 10.11.2011 року, який прийнятий до
примусового виконання міським
відділом державної служби. В
подальшому, державним виконавцем,
своєю постановою було накладено арешт
та заборону відчуження даних
транспортних засобів.

Позивачка вважає, що постановлення у
вироку питання про конфіскацію
належних їй автомобілів та складання
зазначеної постанови порушує її право
на законних підставах володіти,
користуватися та розпоряджатись своїм
майном.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримав, просив їх
задовольнити, усунути його
довірительці перешкоди у користуванні
власністю шляхом звільнення з-під
арешту майна, а саме: автомобіль марки
«ВАЗ 2107», 2004 р.в., шасі (кузов, рама,
коляска) НОМЕР_3, реєстраційний номер
НОМЕР_1, та автомобіль марки «ВАЗ 2107», 2004
р.в., шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
зареєстровані за ОСОБА_1 та скасувати
будь-які обмеження з даного майна.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання
не з'явився, хоча про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Представник відповідача ДПІ у
м.Ужгород ГУ Міндоходів у
Закарпатській області - Дацків В.В.
заперечив проти задоволення позову.

Представник відповідача МВ ДВС
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції Венжега М.Р. - в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог, вважає
його безпідставним та таким, що не
підлягає до задоволення, оскільки
відповідно до виконавчого листа №1-19
виданого 10.11.2011 року Ужгородським
міськрайонним судом ОСОБА_1, яка є
власником автомобіля марки «ВАЗ 2107»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, та
автомобіля марки «ВАЗ 2107»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, являється
боржником по справі.

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_6 у судове
засідання не з'явився, але надав суду
письмову заяву в якій просить
розглядати справу без його частів,
проти задоволення позову не заперечує.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, виходячи з їх
належності та допустимості, суд
приходить до висновку, що позовна
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 21
жовтня 2011 року вироком Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області ОСОБА_5, 1978 р.н., був засуджений
за вчинення злочину, передбаченого ч.2
ст.332 КК України до п'яти років
позбавлення волі, з конфіскацією
засобів вчинення злочину. На підставі
ст.75 КК України останній звільнений від
відбування основного покарання з
випробовуванням, якщо він протягом
трьох років іспитового строку не
вчинить нового злочину та виконає
покладені на нього обов'язки
передбачені п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

22 листопада 2011 року заступником
начальника міському відділі державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
Венжегою М.Р. було відкрито виконавче
провадження (ВП № 29972612) по примусовому
виконанню виконавчого листа №1-19/11
виданого 10.11.2011 року Ужгородським
міськрайонним судом про: «речові
докази по справі, а саме: автомобіль
марки «ВАЗ 2107», 2004 р.в., шасі (кузов,
рама, коляска) НОМЕР_3, реєстраційний
номер НОМЕР_1, та автомобіль марки «ВАЗ
2107», 2004 р.в., шасі (кузов, рама, коляска)
НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_2, які
знаходяться на зберіганні у власника
ОСОБА_1, конфіскувати на користь
держави».

Позивачка ОСОБА_1 в позовній заяві та
її представник в судовому засіданні
зазначають, що автомобіль марки «ВАЗ
2107», 2004 р.в., шасі (кузов, рама, коляска)
НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, та
автомобіль марки «ВАЗ 2107», 2004 р.в., шасі
(кузов, рама, коляска) НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_2, є
особистою приватною власністю ОСОБА_1
і не можуть бути конфісковані в дохід
держави в розумінні ст.81 КПК України (в
ред..1960 року), оскільки не являються
власністю засудженого.

Згідно ч.1 ст.59 КК України покарання у
виді конфіскації майна полягає в
примусовому безоплатному вилученні у
власність держави всього або частини
майна, яке є власністю засудженого.

Статтею 81 КПК України (в ред..1960 року, що
діяла на момент ухвалення вироку)
визначено, що питання про речові
докази вирішується вироком у справі
при цьому: знаряддя злочину, що
належать обвинуваченому,
конфіскуються; речі, вилучені з обігу,
передаються відповідним установам або
знищуються; речі, які не мають ніякої
цінності і не можуть бути використані,
знищуються, а у випадках, коли
заінтересовані особи просять про це,
можуть бути передані їм; гроші,
цінності та інші речі, нажиті злочинним
шляхом, передаються в доход держави;
гроші, цінності та інші речі, які були
об'єктом злочинних дій, повертаються їх
законним володільцям, а якщо їх не
встановлено, то ці гроші, цінності та
речі переходять у власність держави.
Спір про належність речей, що
підлягають поверненню, вирішується в
порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положення ч.1 ст.60 Закону
України «Про виконавче провадження»
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього
арешту.

Судом встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу транспортного засобу
від 27.05.2006 року позивачка ОСОБА_1
придбала у гр. ОСОБА_7 належні йому
чотири легкові транспортні засоби, в
тому числі і автомобіль марки «ВАЗ 2107»,
2004 р.в., шасі (кузов, рама, коляска)
НОМЕР_3, ідентифікатор НОМЕР_5, та
автомобіль марки «ВАЗ 2107», 2004 р.в., шасі
(кузов, рама, коляска) НОМЕР_4,
ідентифікатор НОМЕР_6. Дані транспортні
засоби були придбані за кредитні кошти
отриманні ОСОБА_1 згідно кредитного
договору №101/7-06 від 02.06.2006 року в
Акціонерному комерційному
промислово-інвестиційному банку
(закрите акціонерне товариство) і на
підставі договору застави майнових
прав №178/44-2006 від 06.06.2006 року в
забезпечення виконання кредитних
зобов'язань Заставодавцем було
передано Заставодателю в заставу право
вимоги по зобов'язаннях, які
випливають з договору купівлі-продажу
транспортного засобу від 27.05.2006 року.

Згідно довідки Філії «Відділення
Промінвестбанк в м.Ужгород» від 11.02.2009
року №15/20-60 станом на 11.02.2009 року у
фізичної особи ОСОБА_1 відсутня
заборгованість за кредитом згідно
кредитного договору №011/7-06 від 02.06.2006
року.

З матеріалів справи слідує, що 13.06.2006
року транспортні засоби - автомобіль
марки «ВАЗ 2107», 2004 р.в., шасі (кузов,
рама, коляска) НОМЕР_3, ідентифікатор
НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1, та
автомобіль марки «ВАЗ 2107», 2004 р.в., шасі
(кузов, рама, коляска) НОМЕР_4,
ідентифікатор НОМЕР_6, реєстраційний
номер НОМЕР_2, на праві власності були
зареєстровані за ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвами про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_7 та серії НОМЕР_8 виданими 13.06.2006
року Ужгородським МРЕВ ДАІ ГУ МВС
України в Закарпатській області

Статтею 41 Конституції України
визначено, що ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності, право власності є
непорушним.

Право власності згідно із ч.1 ст. 321 ЦК
України є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений його
права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна, права якого порушені,
відповідно до ст. 391 ЦК України має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном. Таке право
особи реалізується шляхом звернення до
суду з позовом про захист свого
порушеного права та усунення будь-яких
перешкод у вільному та на власний
розсуд користуванні та розпорядженні
майном.

Суд не може погодитись з позицією
представника МВ ДВС Ужгородського
МРУЮ, що оскільки ОСОБА_1 є власником
автомобіля марки «ВАЗ 2107»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, та
автомобіля марки «ВАЗ 2107»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, вона
являється і боржником.

В судовому засіданні встановлено, що
покарання у вигляді конфіскації
засобів вчинення злочину було
накладено на ОСОБА_5 Позивачка ОСОБА_1,
яка є власником зазначених
транспортних засобів, жодних
правопорушень не вчиняла, боргових
зобов'язань перед іншими особами не
мала.

Згідно роз'яснень, що містяться в п.6
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику в справах про
виключення майна з опису» № 6 від 27.08.1976
р., сама по собі вказівка у вироку про
звернення стягнення на конкретне майно
або про його конфіскацію, незалежно від
підстав її застосування, не позбавляє
зацікавлених осіб можливості
доказування свого права власності на
це майно, шляхом пред'явлення позову в
порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про
усунення їй перешкод у користуванні
власністю шляхом звільнення з-під
арешту належного їй на праві приватної
власності майна, а саме автомобіля
марки «ВАЗ 2107», 2004 р.в., шасі (кузов,
рама, коляска) НОМЕР_3, ідентифікатор
НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1, та
автомобіля марки «ВАЗ 2107», 2004 р.в., шасі
(кузов, рама, коляска) НОМЕР_4,
ідентифікатор НОМЕР_6, реєстраційний
номер НОМЕР_2, є обґрунтованими та
підлягають до задоволення.

Вимога позивачки про скасування
будь-яких обмежень щодо зазначеного
майна підлягає до часткового
задоволення, слід скасувати обмеження
щодо розпорядження майном встановлені
державним виконавцем у виконавчому
провадженні (ВП № 29972612) по примусовому
виконанню виконавчого листа №1-19/11
виданого 10.11.2011 року Ужгородським
міськрайонним судом.

Керуючись ст.ст.321, 391 ЦК України, ст. 4, 5,
14, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у
користуванні власністю, шляхом
звільнення з-під арешту належного їй на
праві приватної власності майна, а
саме: автомобіля марки «ВАЗ 2107», 2004 р.в.,
шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_3,
ідентифікатор НОМЕР_5, реєстраційний
номер НОМЕР_1, та автомобіля марки «ВАЗ
2107», 2004 р.в., шасі (кузов, рама, коляска)
НОМЕР_4, ідентифікатор НОМЕР_6,
реєстраційний номер НОМЕР_2, та
скасувати обмеження щодо
розпорядження даним майном
встановлені державним виконавцем у
виконавчому провадженні (ВП № 29972612) по
примусовому виконанню виконавчого
листа №1-19/11 виданого 10.11.2011 року
Ужгородським міськрайонним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Микуляк П.П.