справа № 462/1732/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року Залізничний районний
суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного
С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду у м.Львові
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

встановив:

ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк»
звернулося в суд з позовом про
стягнення з ОСОБА_2 86445,01 грн.
заборгованості за кредитним договором.
Свої позовні вимоги позивач мотивує
тим, що 17.08.2011 року між ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ
«ВіЕйБі Банк») та ОСОБА_2 укладено
договір банківського обслуговування
№BLаЖГА00063629, згідно умов якого банк
надає позичальнику грошові кошти у
сумі 20500 грн., а позичальник
зобов'язується повернути кредит до
17.08.2014 року та сплатити банку плату за
користування кредитними коштами,
комісії та можливі штрафні санкції в
порядку і на умовах, визначених
договором та додатковими угодами. На
виконання умов договору позивачем було
видано кредит відповідачу на
вищевказану суму, однак, відповідач
належним чином умов договору не
виконав і станом на 04.03.2014 року має
заборгованість в сумі 86445,01 грн., з яких
20045 грн. - заборгованість за кредитом,
7402,63 грн. - заборгованість по відсотках,
10762,50 грн. - комісії та 48234,88 грн.
заборгованості зі сплати за пропуск
платежів.

Суд ухвалив справу розглядати без
участі представника позивача, який
представив заяву, що позовні вимоги
підтримує у повному обсязі, просить
слухати справу у його відсутності та
проти заочного розгляду справи не
заперечує (а.с.57), що відповідає вимогам
ст.158 ЦПК України, та за відсутності
відповідача, який належним чином був
повідомлений про час, день та місце
розгляду, що стверджується розписками
про повідомлення про судові засідання,
які знаходяться в матеріалах справи
(а.с.56, 61), в судове засідання повторно не
з'явився, при цьому суд неодноразово
відкладав розгляд справи за
клопотаннями відповідача (а.с.55, 60),
однак такі дії суд сприймає як
зловживання своїми правами.

За таких обставин, відповідно до ч.1
ст.224 ЦПК України, враховуючи
відсутність заперечень позивача проти
заочного розгляду справи, суд вважає за
можливе ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору чи
вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова

установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається,
що відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Як встановлено судом, 17.08.2011 року між
ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк»
(ПАТ «ВіЕйБі Банк») та ОСОБА_2 укладено
договір банківського обслуговування
№BLаЖГА00063629, згідно умов якого банк
надає позичальнику грошові кошти у
сумі 20500 грн., а позичальник
зобов'язується повернути кредит до
17.08.2014 року та сплатити банку плату за
користування кредитними коштами,
комісії та можливі штрафні санкції в
порядку і на умовах, визначених
договором та додатковими угодами
(а.с.4-11).

Згідно п.п.1.5, 1.6 договору за
обслуговування кредиту встановлюється
плата у вигляді процентів, які
нараховуються за процентною ставкою,
визначеною у у розмірі 15% річних до
17.08.2014 року. За обслуговування кредиту
встановлюється щомісячна плата у
вигляді комісії за управління
кредитом, а саме 1,75% від суми кредиту.

У відповідності до п.3.3.2 кредитного
договору, позичальник зобов'язаний
щомісячно виконувати свої боргові
зобов'язання відповідно до графіку в
порядку, передбаченому п.2.5 загальної
частини договору, та не пізніше
визначеного п.2 спеціальної частини
договору терміну повернути банку всю
суму наданих кредитних коштів,
сплатити проценти за користування
кредитними коштами, а також на вимогу
банку сплатити можливу неустойку.

Пунктом 2.7.1 кредитного договору, у
випадку невиконання позичальником
своїх боргових та інших зобов'язань за
цим договором або правомірних вимог
банку, банк має право вимагати
дострокового виконання боргових
зобов'язань за цим договором.

Із п.4.2 кредитного договору
передбачено, що у випадку невиконання
позичальником обов'язку, передбаченого
п.3.3.3 загальної частини кредитного
договору, банк має право вимагати від
позичальника сплатити штраф у розмірі
25% від суми кредиту.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно до вимог ст.546 ЦК України,
виконання зобов'язань може
забезпечуватись згідно з законом або
договором неустойкою (штрафом , пенею).

Як передбачено ч.3 ст.611 ЦК України,
сплата неустойки є правовим наслідком
у разі порушення зобов'язання. У
відповідності до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Також встановлено, та підтверджується
розрахунком заборгованості (а.с.3), що
ОСОБА_2 порушив взяті на себе, згідно
кредитного договору, зобов'язання,
зокрема, станом на 04.03.2014 року має
заборгованість в сумі 86445,01 грн., з яких
20045 грн. - заборгованість за кредитом,
7402,63 грн. - заборгованість по відсотках,
10762,50 грн. - комісії та 48234,88 грн.
заборгованості зі сплати за пропуск
платежів.

З листа-вимоги № ЛВ-32/3-123 від 19.02.2014 року
(а.с. 22) та реєстру відправлення

рекоменлованої кореспонденції (а.с. 23)
вбачається, що відповідачу
направлялось повідомлення про
порушення його зобов'язань за
кредитним договором та про
необхідність погашення простроченої
заборгованості за кредитом, наслідки
неповернення кредиту, однак, таке
залишено без реагування.

Згідно роз'яснень, даних в п.29 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
при вирішенні спорів про дострокове
повернення кредиту суд має враховувати
положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з
того, що якщо договором встановлено
обов'язок позичальника повернути
кредит частинами (із розстроченням), то
в разі прострочення повернення
чергової частини кредитодавець має
право вимагати дострокового
повернення частини кредиту, що
залишилася, та сплати процентів,
належних йому від суми кредиту.

Враховуючи викладене і беручи до уваги,
що ОСОБА_2 односторонньо порушив взяті
на себе зобов'язання за кредитним
договором від 17.08.2011 року, то,
відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та
умов кредитного договору (п.2.7.1),
позикодавець вправі вимагати
дострокового повернення кредиту та
виплати належних за цим договором
платежів.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що
ОСОБА_2 в добровільному порядку взяті
на себе зобов'язання за кредитним
договором не виконує, суд вважає за
необхідне позов задовольнити в повному
обсязі та стягнути з відповідача
вказану суму заборгованості за
кредитним договором від 17.08.2011 року.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. У зв'язку
з цим, суд вважає за необхідне стягнути
з відповідача на користь позивача 864,45
грн. судового збору, сплаченого
позивачем (а.с.2).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226
ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 549, 610-611, 627,
1050, 1054 ЦК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» (, тр/р № 0, МФО № 380537) 86445
(вісімдесят шість тисяч чотириста
сорок п'ять) гривень 01 копійку
заборгованості за кредитним договором
від 17.08.2011 року.

Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1) на користь

Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» (, тр/р № 0, МФО № 380537) 864
(вісімсот шістдесят чотири) гривні 45
копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Залізничний
районний суд м. Львова.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя:
(підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя:
Колодяжний С.Ю.