Ухвала

іменем україни

05 листопада 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів
та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання правочину
недійсним,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
посилаючись на те, що 27 липня 2010 року
передав відповідачу в борг 5 200 доларів
США та 30 тис. грн, а відповідач
зобов'язалася повернути грошові кошти
до 01 вересня 2010 року, що
підтверджується відповідною
розпискою, проте гроші не повернула.

Також позивач посилався на те, що уклав
договір про надання правової допомоги
з адвокатом ОСОБА_4, за що сплатив 2 400
грн.

ОСОБА_2 заявила зустрічний позов до
ОСОБА_1 про визнання правочину
недійсним та відшкодування моральної
шкоди в сумі 10 тис. грн.

Мотивуючи зустрічні позовні вимоги,
ОСОБА_2 посилалася на те, що протягом
двох років перебувала із ОСОБА_1 у
фактичних шлюбних відносинах, а коли
вирішила розірвати їх стосунки,
останній примусив її написати розписку
про нібио отриманні від нього грошові
кошти, застосувавши до неї фізичну
силу.

У подальшому позивачем були збільшені
позовні вимоги й він просив стягнути з
відповідача 9 234 грн, сплачених ним за
прямокутну кабіну з гідромасажем, яка
встановлена у квартирі відповідача.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 22 травня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 03 вересня 2014 року, позов
ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 71 548
грн боргу та 715 грн 48 коп. судового
збору. У решті позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, частково
задовольняючи первісні позовні вимоги,
виходив із того, що укладення між
сторонами договору позики
підтверджено розпискою відповідача
від 27 липня 2010 року, яка написана у
присутності свідків, і підтверджує
отримання ОСОБА_2 грошових коштів від
ОСОБА_1 до її написання.

Відмовляючи у зустрічному позові, суд
вважав його недоведеним.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що зазначені судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права;
наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 22 травня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 03
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Є.П. Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель