6 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:
Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод
у спілкуванні з дитиною
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 16 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від

17 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що він є батьком малолітньої
дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Його син
відвідував дитячий садочок № 7
«Топольок».

21 січня 2011 року відповідачка забрала
ОСОБА_6 з дитячого садка та зникла в
невідомому напрямку. 22 січня 2011 року
він звернувся з заявою про зникнення
дитини з дружиною. Завдяки розшуку
відповідачка була знайдена в м.
Скадовську, Херсонської області разом
із іншим чоловіком, з яким
познайомилась в мережі інтернет. Коли
позивач відвідував

м. Скадовськ чотири рази за пʼ?ять
місяців, йому відмовляли у спілкуванні
із сином. Під час чергового приїзду до
м. Скадовська разом із батьками, він
привіз гроші на його утримання та речі
з іграшками. Позивач звернувся до
соціальних служб м. Скадовська і вони
провели соціальний супровід
відповідачки та його сина. В той же час
в м. Красноармійську, позивач звернувся
до органу опіки та піклування і отримав
висновок, що дитина може проживати
разом із позивачем. Під час чергової
поїздки до

м. Скадовська, позивач домігся зустрічі
з дитиною, котрий розповів йому, що
ледве не потонув в морі, в той час, як
мати була вдома. Після чого позивач
забрав сина додому. 12 квітня 2012 року
шлюб між сторонами розірвано. Рішенням
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 3 травня 2012 року з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 стягнуто
аліменти на дитину. Рішення
апеляційного суду Донецької області
від 4 грудня 2012 року визначено місце
проживання дитини разом із матірʼ?ю,
після чого остання не надає можливості
позивачу спілкуватися із сином. Тому
позивач просив усунути перешкоди у
спілкуванні з дитиною.

Рішенням Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 16 жовтня 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_4 до

ОСОБА_5 про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною задоволено
частково. Встановлено дні зустрічі
ОСОБА_4 з сином ОСОБА_6 один раз на
тиждень кожної пʼ?ятниці з 19 год до 19
год кожної суботи. Стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі

57 грн 35 коп. В іншій частині позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 17 січня

2014 року рішення Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 16 жовтня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 16 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 17 січня

2014 року та ухвалити нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_4 у задоволенні
позовних вимог, мотивуючи свої вимоги
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відповідно до ст. 153 СК України мати,
батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли таке право обмежене
законом.

Судами встановлено, що батьками ОСОБА_6
є сторони по справі

а. с. 21).

Рішенням Красноармійської міської
ради від 16 січня 2013 року

№ 10 встановлено порядок участі ОСОБА_4
у вихованні малолітнього ОСОБА_6
щотижня у неділю з 10 год до 15 год за
місцем проживання матері та у її
присмутності, один раз на тиждень,
визначений за усною домовленістю між
батьком та матрʼ?ю з урахуванням
графіку роботи матері з 17 год до 19 год
за місцем проживання матері у її
присутності (а. с. 65).

Рішенням Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 29 травня 2013 року стягнуто з ОСОБА_4
на користь

ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/6 частина
всіх видів доходів до досягнення
дитиною повноліття, починаючи з 24
квітня 2013 року

а. с. 68).

Частиною 3 ст. 157 СК України передбачено,
що той із батьків, з ким проживає
дитина, не має права перешкоджати тому
з батьків, хто проживає окремо,
спілкуватися з дитиною та брати участь
у її вихованні, якщо таке спілкування
не перешкоджає нормальному розвиткові
дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 159 СК України
якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи.

Під час вирішення спору щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини
береться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення, в
тому числі стан психічного здоров'я
одного з батьків, зловживання ним
алкогольними напоями або наркотичними
засобами.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з яким погодився
суд апеляційної інстанції, дійшов
вірного висновку, встановивши що між
батьками ОСОБА_6 виникли неприязні
стосунки та те, що їх спільне
спілкування з дитиною може зашкодити
інтересам дитини.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 16 жовтня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 17 січня 2014 року, тому що
судове рішення законне та
обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 16 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 17 січня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод
у спілкуванні з дитиною, залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко О.М. Ситнік Ю.Г.
Іваненко