У х в а л а

11 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Амеліна В.І.,
Мартинюка В.І.,

Ступак О.В.,
Умнової О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 березня 2014
року в справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за надані
послуги з теплопостачання,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Рівнетеплоенерго»
(далі - ТОВ «Рівнетеплоенерго») до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
надані послуги з теплопостачання,
зазначаючи, що відповідач будучи
власником квартири АДРЕСА_1, споживає
послуги з надання теплової енергії та
гарячого водопостачання, проте у
порушення зобов'язань, які виникли між
сторонами на підставі цього факту і
вимог чинного законодавства не
здійснює сплату за спожиті послуги,
унаслідок чого виникла заборгованість.
Посилаючись на викладене, просило
стягнути з відповідача заборгованість
у сумі 4 743 грн 23 коп. з урахуванням
інфляційних витрат та 3% річних.

Справа судами розглядалася
неодноразово.

Останнім рішенням Рівненського
міського суду Рівненської області від
17 грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 19 лютого 2014 року позов ТОВ
«Рівнетеплоенерго» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Рівнетеплоенерго» заборгованість за
надані послуги з теплопостачання в
розмірі 4 743 грн 23 коп., 268 грн
54 коп. інфляційних втрат, 166 грн 19 коп.
3 % річних. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 березня 2014
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою ОСОБА_3 та його представника
ОСОБА_4 на рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
17 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Рівненської області від 19 лютого
2014 року.

У серпні 2014 року до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 березня 2014 року, здана
до поштового відділення 30 липня 2014
року, про що свідчить відбиток
поштового штемпеля на конверті.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень подається
протягом трьох місяців з дня ухвалення
судового рішення, щодо якого подано
заяву про перегляд, або з дня ухвалення
судового рішення, на яке здійснюється
посилання, на підтвердження підстав,
установлених пунктом 1 частини першої
статті 355 цього Кодексу, якщо воно
ухвалено пізніше, але не пізніше одного
року з дня ухвалення судового рішення,
про перегляд якого подається заява.

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, зокрема ст. 509 ЦК
України, ч. 1 ст. 19, ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
заявником надано:

- копію ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 березня 2014 року у справі про
стягнення заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги;

- копію постанови Вищого
господарського суду України від 15
квітня 2014 року у справі про стягнення
суми;

- копію постанови Вищого
господарського суду України від 1 липня
2014 року у справі про стягнення
суми.

Оскільки серед судових рішень, наданих
заявником як приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, міститься
постанова Вищого господарського суду
України від 1 липня 2014 року, то заява про
перегляд судового рішення подана в
межах строків, передбачених ч. 1 ст. 356
ЦПК України.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11
«Про судову практику застосування
статей 353-360 Цивільного процесуального
кодексу України», заява про перегляд
судових рішень у цивільних справах із
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК,
може бути подана за сукупності таких
умов: судом (судами) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ неоднаково застосовано одні й ті
самі норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Розглянувши заяву ОСОБА_3, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску вказаної цивільної справи до
провадження Верховного Суду України в
порядку, встановленому главою 3 розділу
5 ЦПК України, оскільки з наданих копій
судових рішень, вбачається, що наведені
заявником підстави стосуються інших
фактичних обставин справи у порівнянні
з ухвалою, про перегляд якої ставиться
питання.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.
ст. 354-356, 360 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Рівнетеплоенерго»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за надані послуги з теплопостачання за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 березня 2014 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: В.І. Амелін

В.І. Мартинюк

О.В. Ступак

О.В. Умнова