Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Мартинюка В.І.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О.,
Наумчука М.І.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
встановлення порядку користування та
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням, вселення

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 23 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 25 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_4 про вселення
до квартири АДРЕСА_1, встановлення
порядку користування указаним жилим
приміщення, шляхом виділення йому
житлової кімнати площею 22, 2 кв. м та
залишення підсобних приміщень у
спільному користуванні, усунення
перешкод у користуванні жилим
приміщенням.

Зазначав, що він є співвласником (1/2
частка) квартири АДРЕСА_1 відповідно до
рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 11 квітня 2011 року. Разом з тим,
колишня дружина ОСОБА_4 створює йому
перешкоди у користуванні власністю,
змінила замки від вхідних дверей.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 23 січня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 25 березня 2014 року, позов задоволено
частково. Виділено ОСОБА_3 у
користування жилу кімнату № 1-2 площею
22, 2 кв. м у квартирі АДРЕСА_1.
Виділено ОСОБА_4 у користування жилі
кімнати № 1-3 площею 13, 6 кв. м та
№ 1-7 площею 8, 3 кв. м у квартирі
АДРЕСА_1. Залишено у загальному
користуванні коридор, ванну кімнату,
санвузол, кухню, стінну шафу № 1-8,
стінну шафу № 1-10, сходи (до підвалу) у
квартирі АДРЕСА_1. У задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить змінити рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
у частині відмови у задоволенні позову
про усунення перешкоду у користуванні
жилим приміщенням та вселення.

В іншій частині ухвалені у справі
судові рішення не оскаржуються, а тому
колегією суддів не переглядаються (ч. 3
ст. 335 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

У справі встановлено, що рішенням
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 11 квітня 2011 року
поділено спільне майно подружжя
ОСОБА_3, у тому числі й спірну квартиру.
Визнано за кожним із подружжя право
власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1
(а. с. 34, 35).

На підставі положень ст. ст. 16, 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

При цьому на суд відповідно до ст. ст. 60,
212, 213, 214 ЦПК України покладається
обов'язок щодо повного і всебічного
з'ясування обставин, на які позивач
посилається як на підставу своїх вимог,
належного дослідження усіх наданих на
їх підтвердження доказів.

Відповідно до положень ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Свої вимоги про усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням та
вселення позивач обґрунтовував тим, що
його колишня дружина змінила замки від
вхідних дверей, внаслідок чого він
змушений винаймати інше житло.

За фактом перешкоджання у доступі до
квартири ОСОБА_3 звертався до
правоохоронних органів (а. с. 29, 141, 142, 143),
у відповідь на подані заяви щодо
відповідача виносилися офіційні
застереження.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги у
цій частині, апеляційний суд у
порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України
не перевірив, чи має можливість позивач
за таких обставин фактично
користуватися квартирою без вирішення
питання про вселення та відновити свої
порушені права, за захистом яких він
звернувся до суду, враховуючи наведені
обставини.

З урахуванням викладеного, ухвала
апеляційного суду підлягає скасуванню
у частині вирішення позову про
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням та вселення з підстав,
передбачених ст. 338 ЦПК України, із
передачею справи у цій частині на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської
області від 25 березня 2014 року у частині
вирішення позову про усунення перешкод
у користуванні жилим приміщенням та
вселення скасувати, справу у цій
частині передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Мартинюк

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

М.І. Наумчук