Ухвала

іменем україни

29 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А.,

Маляренка А.В.,
Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Міністерства праці та соціального
захисту населення Республіки
Казахстан про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок загибелі сина та за
позовом ОСОБА_4 до Міністерства праці
та соціального захисту населення
Республіки Казахстан про стягнення
страхової виплати у зв'язку із втратою
годувальника, стягнення одноразової
грошової допомоги утриманцю та
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_6 на рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 25 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 18 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2008 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ТОВ «Плюс Телеком КЗ»
про зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок падіння з висоти
при виконанні своїх трудових
обов'язків помер її син ОСОБА_8,
який працював посаді сайт-менеджера у
ТОВ «Плюс Телеком КЗ», тому позивачка
просила стягнути з ТОВ «Плюс Телеком
КЗ» на її користь одноразову допомогу
сім'ї у зв'язку зі смертю ОСОБА_8
внаслідок нещасного випадку на
виробництві ТОВ «Плюс Телеком КЗ» у
розмірі 1 500 000 тенге, також стягнути
витрати на поховання ОСОБА_8 у розмірі 29
750 грн та моральну шкоду у розмірі 4 000 000
грн.

Також з позовною заявою до ТОВ «Плюс
Телеком КЗ» звернулася ОСОБА_4, яка
просила стягнути страхову виплату у
зв'язку із втратою годувальника,
стягнути одноразову грошову допомогу
утриманцю та стягнути моральну шкоду.

Свої вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала тим,
що вона була непрацездатним утриманцем
її онука ОСОБА_8, який ІНФОРМАЦІЯ_4
загинув внаслідок нещасного випадку на
виробництві ТОВ «Плюс Телеком КЗ», тому
має право на відшкодування шкоди,
завданої внаслідок смерті ОСОБА_8

Посилаючись на зазначені обставини,
ОСОБА_4 просила стягнути з ТОВ «Плюс
Телеком КЗ» на свою користь одноразово
заборгованість зі щомісячних
страхових виплат у зв'язку з втратою
годувальника, починаючи з
ІНФОРМАЦІЯ_4 по день ухвалення рішення
у розмірі 663 грн 21 коп., що еквівалентно
12 500 казахських тенге, щомісячно,
стягнути з Міністерства праці та
соціального захисту населення
Республіки Казахстан щомісячно на свою
користь страхову виплату пенсії у
зв'язку з втратою годувальника з
ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 663 грн 21 коп., що
еквівалентно 12 500 казахських тенге, та
одноразову допомогу особі, яка
знаходилася на утриманні ОСОБА_8 у
розмірі 15 917 грн 10 коп., що еквівалентно
300 000 казахських тенге, а також моральну
шкоду у розмірі 50 тис. грн, що
еквівалентно 942 382 казахських тенге.

У зв'язку із тим, що ТОВ «Плюс Телеком
КЗ» було ліквідовано, ухвалою
Малиновського районного суду м. Одеси
від 06 жовтня 2010 року до участі у справі
у якості правонаступника ТОВ «Плюс
Телеком КЗ» було залучено Міністерство
праці та соціального захисту населення
Республіки Казахстан.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 25 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
18 червня 2014 року, у задоволенні
позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_5 та представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просять скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають
вказаним вимогам.

Судами встановлено, що позивачка
ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження, виданим 14 лютого 1984 року
відділом ЗАГС Олександрійського
міськвиконкому, актовий запис № 191.

01 листопада 2006 року в м. Алмати між ТОВ
«Плюс Телеком КЗ» та ОСОБА_8 був
укладений індивідуальний трудовий
договір № 23, згідно з яким ОСОБА_8 було
надано роботу у ТОВ «Плюс Телеком КЗ» в
якості консультанта по сайтам на
невизначений строк з 01 листопада 2006
року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Астана ОСОБА_8 помер
внаслідок відкритої черепно-мозкової
травми через падіння з висоти, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_2, актовий запис № 387.

З постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи старшого слідчого
по ОВД СУ ДВД м. Астана від 05 травня 2008
року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4
був виявлений труп ОСОБА_8, 1984 року
народження, робітника ТОВ «Плюс
Телеком КЗ», який отримав тілесні
ушкодження, які спричинили смерть в
результаті падіння з висоти будівлі ЖК
«Хайвіл». При проведенні огляду місця
події об'єктивно встановлено, що на
ОСОБА_8 відсутні спеціальні засоби
захисту, а також відсутні будь-які
засоби індивідуального захисту на
місці, звідки відбулося його падіння.

Згідно з судово-медичною експертизою №
568 смерть ОСОБА_8 настала від
крововиливу під м'які мозкові оболонки,
в речовину та в шлуночки головного
мозку, в результаті черепно-мозкової
травми, яка супроводжувалась лінійним
переломом основи черепу, що можливо при
падінні зі значної висоти на тверду
поверхню, при обставинах, зазначених в
постанові, і стосовно живих осіб такі
пошкодження кваліфікуються як тяжка
шкода здоров'ю, за критерієм небезпеки
для життя.

Постановою старшого слідчого по ОВД СУ
ДВД м. Астана від 05 травня 2008 року в
порушенні кримінальної справи за
фактом нещасного випадку зі ОСОБА_8
було відмовлено у зв'язку із
відсутністю складу злочину.

08 липня 2008 року ТОВ «Плюс Телеком КЗ»
було складено акт № 1 про нещасний
випадок на виробництві, стосовно
падіння з висоти консультанта по
сайтам ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4. Зазначеним
актом встановлена вина організації ТОВ
«Плюс Телеком КЗ» - 100 %, а вина робітника
- 0 %.

Також встановлено, що ТОВ «Плюс Телеком
КЗ» є іноземною юридичною особою, яка
була зареєстрована за адресою: вул.
Аманджолова, 9, м. Алмати, Республіка
Казахстан.

Відповідно до наказу Департаменту
юстиції м. Алмати від 14 квітня 2009
року № 7957 ТОВ «Плюс Телеком КЗ» було
ліквідовано.

Згідно з листом Департаменту юстиції м.
Астани Міністерства юстиції
Республіки Казахстан від 28 квітня 2009
року № 03-14/7962 правонаступники ТОВ «Плюс
Телеком КЗ» відсутні.

Судами також встановлено, що 27 лютого
2008 року між AT «Нафтова страхова
компанія» та ТОВ «Плюс Телеком КЗ»
укладено договір № 4
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
роботодавця, предметом якого є
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
роботодавця за заподіяння шкоди життю
і здоров'ю працівника при виконанні ним
трудових (службових) обов'язків.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що загиблий ОСОБА_8 був застрахований
на підставі договору страхування,
укладеного між ТОВ «Плюс Телеком КЗ» та
AT «Нафтова страхова компанія». Смерть
ОСОБА_8 внаслідок нещасного випадку на
виробництві є страховим випадком, а
тому страхове відшкодування у зв'язку
зі смертю ОСОБА_8 внаслідок нещасного
випадку на виробництві та
відшкодування витрат на поховання має
здійснювати саме AT «Нафтова страхова
компанія», до якої ОСОБА_3 не
зверталася.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 про відшкодування
моральної шкоди, суд виходив з того, що
вона зазнала моральної шкоди внаслідок
смерті її сина внаслідок нещасного
випадку на виробництві з вини ТОВ «Плюс
Телеком КЗ», а тому обов'язок
відшкодувати заподіяну їй моральну
шкоду нерозривно пов'язаний з ТОВ «Плюс
Телеком КЗ». Однак чинним
законодавством не передбачено
правонаступництво держави у разі
ліквідації юридичної особи.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4, суд виходив з того, що
позивачка ОСОБА_4 не є особою, яка
перебувала на утриманні померлого
ОСОБА_8 або мала на день його смерті
право на одержання від нього утримання.

Проте з таким висновком судів
погодитись не можна.

Відповідно до п. 1 Угоди про взаємне
визнання прав на відшкодування шкоди,
заподіяної працівникам каліцтвом,
професійним захворюванню або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаними з
виконанням ними трудових обов'язків
від 09 вересня 1994 року (далі - Угода),
учасниками якої є Україна та
Республіка Казахстан, ця угода
розповсюджується на підприємства,
установи та організації сторін
незалежно від форм власності. Виплати з
відшкодування шкоди, заподіяної
робітникам каліцтвом, професійним
захворюванням або іншим ушкодження
здоров'я, пов'язані з виконанням ними
своїх трудових обов'язків,
здійснюються робітникам, які раніше
працювали на підприємствах, а у випадку
їх смерті - особам, які мають право на
відшкодування шкоди, які є громадянами
і мають місце проживання на території
будь-якої із сторін.

Згідно з п. 2 Угоди відшкодування шкоди,
заподіяної робітнику внаслідок
трудового каліцтва, іншого ушкодження
здоров'я (в тому числі при настанні
втрати працездатності внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
пов'язаного із виконанням робітником
трудових обов'язків, після переїзду
потерпілого на територію іншої
сторони), смерті здійснюється
роботодавцем сторони, законодавство
якої розповсюджувалось на робітника в
момент отримання каліцтва, іншого
ушкодження здоров'я, смерті.
Роботодавець відповідальний за
заподіяння шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого
національного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи,
загиблий ОСОБА_8 перебував у трудових
відносинах з ТОВ «Плюс Телеком КЗ» на
підставі індивідуального трудового
договору від 01 листопада 2006 року № 23,
згідно з яким ТОВ «Плюс Телеком КЗ»
зобов'язалось відшкодовувати
робітнику шкоду у зв'язку із виконання
трудових обов'язків в порядку та на
умовах, передбачених нормативними
правовими актами Республіки Казахстан,
та нести матеріальну відповідальність,
а також гарантував страхування та
лікування працівника у випадку
виробничої або побутової травми.

Відповідно до п. 7 Угоди у разі
ліквідації підприємства,
відповідального за шкоду, заподіяну
робітникам, і відсутності його
правонаступника сторона, на території
якої ліквідовано підприємство,
гарантує відшкодування шкоди цим
робітникам відповідно до
національного законодавства.

Вирішуючи спір, суди попередніх
інстанцій не визначились з характером
спірних правовідносин та не
встановлено право, яке підлягає
застосуванню.

Судам слід з'ясувати, законодавство
якої держави повинно застосовуватись
при вирішення даного спору та
конкретні норми права.

Оскільки судові рішення не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
відповідно до ст. 338 ЦПК України
ухвалені у справі судові рішення
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_5 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6
задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 25 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
18 червня 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді: Л.М.
Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана