Справа №461/3182/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2014 року Галицький районний
суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Городецької
Л.М.,

при секретарі - Скочиляс І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, з участю третьої особи -
Головного Управління Державної
міграційної служби Львівської області
в особі Галицького районного відділу
ДМС у м.Львові про виселення, зняття з
реєстрації, та усунення перешкод у
користуванні квартирою,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2, з участю третьої особи -
Головного Управління Державної
міграційної служби Львівської області
в особі Галицького районного відділу
ДМС у м.Львові про виселення.

В обгрунтування заявлених позовних
вимог покликається на те, що нею
квартира АДРЕСА_1 була придбана на
підставі договору кулівлі-продажу. Між
сторонами був укладений шлюб та
відповідач був зареєстрованій у її
квартирі. Впродовж перебування в шлюбі
відповідач неодноразово вчиняв по
відношенню до неї в присутності
неповнолітньої доньки неправомірні
дії, а також наносив тілесні
ушкодження. Ухвалою Львівського
апеляційного суду розірвано шлюб між
відповідачем та позивачкою. На її
вимогу звільнити квартиру, відповідач
відмовився звільнити житло та чинить
перешкоди в проживанні позивачки у
власній квартирі, систематично
застосовує погрози та насильство.
Відповідач не веде спільного
господарства з позивачем, не сплачує
платежі на утрймайня даної квартири, не
є членом сім'ї позивача. Між
відповідачем та позивачем не укладався
також договір оренди чи інший
цивільно-правовий договір на право
користування житлом та не укладався
письмовий договір житлового найму.
Просить виселити ОСОБА_2 з квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого житла,
зобов'язати Головне Управління
Державної міграційної служби
Львівської області в особі Галицького
районного відділу Державної
міграційної служби у м.Львові зняти з
реєстрації ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1
та зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
позивачу перешкоди у користуванні і
розпорядженні даною квартирою.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, подавши, при цьому, заяву про
розгляд справи без її участі, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі,
просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився без поважних причин, хоча
належним чином був повідомлений про
час і місце розгляду справи, а тому,
згідно ст.224 ЦПК України проведено
заочний розгляд справи у відсутності
відповідача на підставі наявних у
справі доказів.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про судове
засідання, а тому суд вважає проводити
розгляд справи у відсутності
представника третьої особи на підставі
ст.169 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, суд приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1
належить на праві особистої власності
квартира АДРЕСА_1, що підтверджується
реєстраційним посвідченням про право
особистої власності на дану квартиру
від 02 квітня 1999 року /а.с.6/. Квартира
була придбана позивачем на підставі
договору кулівлі-продажу нотаріально
засвідченого 15 березня 1999 року /а.с.7/.
Дане житло складається з двох
суміжнихкімнат. . ~

Між відповідачем та позивачем був
укладений шлюб 07.04.2001 року. Відповідач
був зареєстрованій у квартирі позивача
з 15.07.2004 року, оскільки 30.01.2003 року
продав житло, яке йому належало на
праві власності і залишився без
реєстрації.

Впродовж перебування в шлюбі
відповідач неодноразово вчиняв по
відношенню до позивача в присутності
неповнолітньої доньки - ОСОБА_3
неправомірні дії, сварки, конфлікти, а
також наносив тілесні ушкодження, що
негативно вплинуло на подружні
стосунки та психічний розвиток дитини.

Рішенням Галицького районного суду від
10.09.2012 року, яке залишено без змін
ухвалою Львівського апеляційного суду
від 12.02.2013 року, розірвано шлюб між нею
та відповідачем /а.с.10/.

На вимогу позивача звільнити квартиру,
відповідач відмовився звільнити житло
та чинить перешкоди в проживанні
позивача у власній квартирі,
систематично застосовує погрози та
насильство, що підтверджується
наступним: постановою Галицького
районного суду м.Львова від 23.03.2012 року
про порушення кримінальної справи,
постановою ст.ДІМ Галицького РВ ЛМУ
ГУМВСУ у Львівській області від 30.09.2011
року про відмову у порушенні
кримінальної справи, листом начальника
Галицького РВ УМВСУ у Львіській
області з повідомленням про відмову у
порушенні кримінальної справи та про
притягнення відповідача до
адміністративної відповідальності за
ст.173-2 КпАП України, постановою ст.ДІМ
Галицького РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській
області від 07.11.2012 року про відмову у
порушенні кримінальної справи, актом
судово-медичного обстеження з
висновком про нанесення легких
тілесних ушкоджень від 28.09.2011 року,
офіційним попередженням від 28.09.2011р.
про неприпустимість вчинення
насильства в сім'ї; постановою
Галицького районного суду м.Львова від
20.07.2012 року про закриття кримінальної
справи у зв'язку з примиренням сторін
/а.с. 11-16/.

Відповідач не веде спільного
господарства з позивачем, не сплачує
платежі на утримання даної квартири, не
є членом сім'ї позивача.

Як передбачено вимогами ст. 156
Житлового кодексу члени сім'ї власника
будинку (квартири) зобов'язані дбайливо
ставитися до жилого будинку (квартири).
Повнолітні члени сім'ї власника
зобов'язані брати участь у витратах по
утриманню будинку (квартири) і
придомової території та проведенню
ремонту. Спори між власником та членами
його сім'ї про розмір участі у витратах
вирішуються в судовому порядку.

Крім того, встановлено, що між
відповідачем та позивачем не укладався
також договір оренди чи інший
цивільно-правовий договір на право
користування житлом, так як і не
укладався письмовий договір житлового
найму.

Відповідно до норм ст.158 Житлового
кодексу України, договір найму жилого
приміщення укладається між власником
будинку (квартири) і наймачем у
письмовій формі з наступною
реєстрацією у виконавчому комітеті
місцевої Ради народних депутатів або в
органі управління, що ним утворюється.
Договір повинен містити вказівку на
предмет договору, строк, на який він
укладається, визначати права і
обов'язки наймодавця і наймача та інші
умови найму.

Оскільки відповідач не є співвласником
квартири, позивач як належний власник
спірної квартири, вправі вимагати
захисту своїх прав шляхом виселення з
квартири відповідача. Сам відповідач
мав власну квартиру, яку продав 30.01.2003
р., а з 09.06.1980р. був прописаний за адресою
АДРЕСА_2 по 23.06.1998 р.

Відповідно до ст.168 ЖК України договір
найму жилого приміщення, укладений як
на визначений так і на невизначений
строк, може бути розірвано за вимогою
наймодавця, якщо наймач або особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи
одному будинку, а також у разі
систематичного невнесення наймачем
квартирної плати і плати за комунальні
послуги».

Відповідно до ст. 169 ЖК України у разі
припинення договору найму жилого
приміщення в будинку (квартирі), що
належить громадянинові на праві
приватної власності, наймач і особи,
які проживають разом з ним, зобов'язані
звільнити жиле приміщення, а в разі
відмовлення - підлягають виселенню в
судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення».

Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції
України визначено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Права власника житлового приміщення
також визначені ст.150 ЖК, зокрема,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Згідно зі ст.155 вищевказаного Кодексу
жилі будинки (квартири), що є в
приватній власності громадян, не може
бути в них вилучено, власника не може
бути позбавлено права користування
жилим будинком (квартирою), крім
випадків, установлених законодавством.

Відповідно до вимог ст.319 Цивільного
кодексу України власник володіє,
користується та розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.

За ст.383 Цивільного кодексу України
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання , проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до вимог ст.391 Цивільного
кодексу України власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється, зокрема, на підставі
рішення суду про позбавлення права
користування житловим приміщення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку про підставність позовних
вимог позивача, а тому позов ОСОБА_1
слід задоволити повністю.

Керуючись ст.ст.4, 10, 60, 88, 169, 212-215, 218, 224
ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 382, 391 ЦК
України, ст.ст. 150, 155, 168, 169 ЖК
Української РСР, ст. 41 Конституції
України суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 - задоволити.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого житла.

Зобов'язати Головне Управління
Державної міграційної служби
Львівської області в особі Галицького
районного відділу Державної
міграційної служби у м.Львові зняти з
реєстрації ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити позивачу
перешкоди у користуванні і
розпорядженні квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Львівської області через Галицький
районний суд м. Львова протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги на рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Л.М.Городецька