Суддя Бабенко Ю. П.
Справа № 644/298/14-ц
Провадження № 2/644/732/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року Орджонікідзевський
районний суд м.Харкова в складі:
головуючого - судді Бабенко Ю.П., за
участю секретаря - Колобнєва Р.С.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідачки - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
розірвання договору позики, -

УСТАНОВИВ :

Представники позивача просять суд
розірвати укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 договір позики,
посвідчений 15.12.2008 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстрований в реєстрі за №4530. При
цьому посилаються на те, що після
укладення договору позики відповідачі
валютні цінності в сумі 14700 доларів США
в повному обсязі не повернули,
обов'язки за укладеним договором не
виконали. Зважаючи на істотність
порушень умов вказаного договору
відповідачами, просять суд цей договір
розірвати.

Відповідач ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
а тому виключений судом із числа
відповідачів по справі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився, направив до суду заяву, в
якій заперечує проти розірвання
договору, посилається на здійснення
платежів по даному договору. Також
підтвердив, що вони в повному обсязі не
виконали свої обов'язки за договором,
бо позивач перестав надавати їм
розписки про отримання коштів.
Відповідач ОСОБА_5 довірив
представляти його інтереси його матері
ОСОБА_4

Відповідачка ОСОБА_4 проти позову
заперечує посилаючись на те, що на
протязі 2009 року вони здійснювали
платежі і їм надавалися розписки про
це. Потім представники позивача
відмовились розписувалися про
отримання коштів і вони перестали
платити за вказаним договором.

Представник відповідачки ОСОБА_2
проти позову заперечує посилаючись на
те, що позивач пропустив 3-х річний
строк позовної давності, який
розпочався для нього з 15.12.2009 року.
Позивач та його представники не надали
суду докази поважних причин пропуску
строку, не надали суду заяву про
поновлення строку.

Судом установлено, що 15.12.2008 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 було
укладено договір позики, відповідно до
якого ОСОБА_3 передав у власність
позичальників валютні цінності в сумі
14700 доларів США. Позичальники
зобов'язалися солідарно повернути
вказані цінності не пізніше 15.12.2009 року
в порядку та в строки, передбачені в
договорі. Сторони визначили, що
доказами виконання зобов'язань за
договором будуть акти прийому-передачі
валютних цінностей. Договір було
посвідчено 15.12.2008 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстрований в реєстрі за №4530 (а.с.5).

Відповідно до ст..526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

В виконання зазначеного договору
відповідачі та представник
відповідачки не надали суду акти
прийому-передачі валютних цінностей,
як це було визначено п.2 вказаного
договору позики. Разом з тим, сторони та
їх представники визнали, що позивач
ОСОБА_3 отримав в рахунок вказаного
договору наступні валютні цінності: за
розпискою від 15.01.2009 року - 300 доларів
США; за розпискою від 15.02.2009 року - 300
доларів США; за розпискою від 15.03.2009
року - 300 доларів США; за розпискою від
15.04.2009 року - 300 доларів США; за розпискою
від 15.05.2009 року - 300 доларів США; за
розпискою від 15.07.2009 року - 600 доларів
США; за розпискою від 15.09.2009 року - 300
доларів США; (а.с.35-40). Надані
відповідачкою ОСОБА_4 в якості доказів
повернення валютних цінностей - копії
із журналів із відповідними записами
(а.с.55-61), самі по собі, без підтвердження
іншими доказами, не містять в собі
необхідної інформації про виконання
умов договору позики в повному обсязі.

Таким чином, відповідачами та
представником відповідачки суду не
надано належні і допустимі докази того,
що відповідачі повернули позивачеві
кошти в повному обсязі, тобто в розмірі
14700 доларів США, що свідчить про істотні
порушення відповідачами вказаного
договору позики.

Згідно до ст..257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ст..261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Позивач ОСОБА_3 довідався про те, що
відповідачами не виконано в повному
обсязі умови вказаного договору позики
15.12.2009 року, коли він мав би отримати
від відповідачів весь залишок валютних
цінностей за договором позики. З
урахуванням цього, для ОСОБА_3 перебіг
позовної давності почався з 16.12.2009 року
і протягом часу до 16.12.2012 року він міг
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

З даним позовом до суду представник
ОСОБА_3 звернувся 20.01.2014 року, тобто із
значним порушення вказаного строку
позовної давності. Раніше з таким
позовом ОСОБА_3 до суду не звертався.

Представник позивача ОСОБА_1 в
обґрунтування поважності причин
пропуску строку посилається на те, що
ОСОБА_3 з 27.04.2010 року і по 25.06.2010 року
знаходився під вартою, а починаючи з
04.04.2011 року і по цей час також
тримається під вартою, що позбавляло
його можливості подати позов до суду.

Вказані обґрунтування суд не приймає
до уваги і не вважає їх поважними
причинами, бо знаходження ОСОБА_3 під
вартою у вказаний період не позбавляло
його права через своїх представників
своєчасно звернутися до суду із
відповідним позовом. Так, ОСОБА_3 мав
право видати довіреність на іншу особу
і посвідчити її у Харківському
слідчому ізоляторі, що він і зробив
27.09.2011 року, коли він видав довіреність
на ОСОБА_8 і ОСОБА_9, в тому числі і на
підписанні і подання позовів до суду.
Ця довіреність була посвідчена
начальником Харківського слідчого
ізолятору і надавала можливість
представникам ОСОБА_3 звернутися до
суду (а.с.25). В інший час, до затримання і
тримання під вартою, ОСОБА_3 мав
можливість особисто підписати і подати
позов до суду в установлений законом
строк, чого не зробив без поважних
причин.

Таким чином, ОСОБА_3 без поважних
причин пропустив строк позовної
давності на

звернення до суду з позовом і підстав
для поновлення цього строку не має.

Відповідно до ст..267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Представник відповідачки ОСОБА_2 в
своїх запереченнях проти позову
заявила про застосування позовної
давності.

З урахуванням викладеного, що сплив
строк позовної давності за даним
позовом, що представник відповідача
просить відмовити в позові на цій
підставі, що причини пропущення
позовної давності є не поважними, суд
відмовляє в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 за даним позовом.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 215 ЦПК
України, ст.ст.257, 261, 267, 526, 651 Цивільного
кодексу України, - суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
про розірвання договору позики від
15.12.2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
за реєстровим №4530, - ВІДМОВИТИ.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана в апеляційний суд
Харківської області через
Орджонікідзевський районний суд
м.Харкова протягом 10 днів з дня його
проголошення.

СУДДЯ :