АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7544/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 641/1861/14-ц
Бурлака І.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 27» жовтня 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової
Л.В., Яцини В.Б.,

при секретарі: Кривошеіної
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 30 вересня 2014 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі
філії Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «ВЕРУС» у
Комінтернівському районі м. Харкова,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

в с т а н о в
и л а:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПриватБанк» звернувся до суду з
зазначеним та у подальшому уточненим
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі
філії Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «ВЕРУС» у
Комінтернівському районі м. Харкова,
ОСОБА_1. В обґрунтування свого позову
посилався на те, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 20.07.2005
року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі
1700,00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36, 00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Зобов'язання за кредитним договором
забезпечено договором поруки,
укладеним з поручителем - Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«ВЕРУС» в особі філії Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«ВЕРУС» у Комінтернівському районі м.
Харкова. Банк свої зобов'язання
виконав, однак ОСОБА_1 зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав. У зв'язку з чим станом на 30.11.2013
року утворилась заборгованість в
розмірі 27616,38 грн., яка складається з
заборгованості за кредитом в розмірі
4994,13 грн., заборгованості за процентами
за користування кредитом в розмірі
20830,99 грн., штрафа (фіксована частина) в
розмірі 500,00 грн.; штрафа (процентна
складова) в розмірі 1291,26 грн. Вказав, що
після подання позовної заяви
відповідач погасив заборгованість за
кредитним договором в розмірі 6720,52 грн.
Сума заборгованості склала 20695,86 грн.
(27616,38 - 6720,52). Просив стягнути з ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 20695,86 грн.; стягнути з ТОВ «УФА
«ВЕРУС» в особі філії ТОВ «УФА «ВЕРУС»
в Комінтернівському районі м. Харкова
та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 200,00 грн.; стягнути з
ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 276,16
грн.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 30.09.2014 року у
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
- відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ
«ПриватБанк» подав апеляційну скаргу,
в якій просив рішення суду - скасувати
та постановити нове, яким задовольнити
позовні вимоги. При цьому посилався на
неповне з`ясування судом обставин
справи, що мають значення для справи, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, на порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Вважав, що суд не надав належної оцінки
доказам у справі, не звернув уваги на
те, що строк дії договору та строк дії
картки це не тотожні поняття; що
сторони домовилися, що договір
автоматично пролонгується та на даний
час він діє, оскільки з 2007 року жодна зі
сторін не заявила про свій намір його
розірвати, тому перебіг строку
позовної давності звернення з вимогами
до відповідача ще не розпочався та не
може бути пропущеним.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає за необхідне апеляційну
скаргу - відхилити, рішення суду -
залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи банку в задоволенні
позову, суд першої інстанції, з
висновком якого погоджується судова
колегія, обґрунтовано виходив з того,
що строк позовної давності, в межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права та інтересу, сплинув.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 20 липня 2005 року
між банком та ОСОБА_1 укладено договір
про надання банківських послуг, який
складається з заяви, умов, правил
надання банківських послуг та правил
користування платіжною карткою, згідно
якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі
1700,00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00% річних на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки, який становить 3 роки. З метою
забезпечення вказаного договору 22.03.2011
року між банком та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС"
в особі філії «Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «ВЕРУС» у
Комінтернівському районі м. Харкова
укладено договір поруки, згідно якого
ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою
відповідальністю "Українське
Фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі
філії «Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агенство «ВЕРУС» у
Комінтернівському районі м. Харкова
відповідають як солідарні боржники.
Банк свої зобов'язання виконав, однак
ОСОБА_1 не надав своєчасно банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом, відсотками
відповідно до умов договору. У зв'язку з
чим станом на 30.11.2013 року у ОСОБА_1 перед
банком виникла заборгованість в сумі
20695,86 грн.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові (частина четверта
статті 267 ЦК України). Цивільне
законодавство передбачає два види
позовної давності: загальну і
спеціальну. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю в три роки
(стаття 257 ЦК України). Для окремих видів
вимог законом встановлена спеціальна
позовна давність. Зокрема, частина
друга статті 258 ЦК України передбачає,
що позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені). Відповідно до
статті 253 ЦК України перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок. За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (частини
перша та п'ята статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.
Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про поверненя
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Із матеріалів справи вбачається, що
25.04.2008 року видано судовий наказ на
стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості
за вказаним кредитним договором в
розмірі 6672,16 грн., який виконано 27.03.2013
року. Таким чином право пред'явлення
вимоги у банку виникло 25 квітня 2008 року,
а строк позовної давності сплинув 25
квітня 2011 року. Банк звернувся до суду 25
лютого 2014 року, тобто з порушенням
строку позовної давності.

Посилання банку на те, що вказаний
договір у зв'язку з його пролонгацією
діє і на теперішній час, судовою
колегією не приймаються з наступних
підстав.

Пунктом 3.1.13 Правил користування
платіжною карткою встановлено, що
після закінчення строку дії відповідна
картка продовжується банком на новий
строк шляхом надання клієнту картки з
новим строком дії, якщо раніше до
початку місяця закінчення строку дії
картки не надійшла письмова заява
держателя картки щодо закриття
карткового рахунку, а також за умови
наявності грошових коштів на
картковому рахунку для оплати послуг з
виконання операцій по картковому
рахунку та при дотриманні інших умов
продовження, передбачених договором.

Із матеріалів справи вбачається, що
строк картки закінчився у липні 2008
року, нову картку ОСОБА_1 не отримував.

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_1 пояснив, що нову
картку ОСОБА_1 не отримував.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції обґрунтовано залишив позов
без задоволення у зв'язку з пропуском
банком строку для звернення до суду та
наданням заяви про застосування строку
позовної давності при цьому правильно
зазначив, що ОСОБА_1 мав заборгованість
перед банком.

За таких обставин судова колегія
вважає, що з додержанням вимог ст. ст. 213
- 215 ЦПК України суд першої інстанції,
встановивши обставини справи повно,
надавши їм належну оцінку, дійшов
обгрунтованого висновку щодо
залишення позову без задоволення.

Оскільки ухвалене судове рішення
відповідає зазначеним вимогам та
обставинам справи, судова колегія
вважає, що підстав для його зміни або
скасування не вбачається. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308,
ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 30 вересня 2014 року
-залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії