Придніпровський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року Придніпровський
районний суд м. Черкаси

В складі: головуючого - судді
Михальченко Ю.В.

при секретарі
Сухомудренко М.П., Терезюк С.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Придніпровського
районного суду м.Черкаси з позовом до
ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, вказуючи, що 01 грудня
2005 року між ОСОБА_2 та
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»
(надалі за текстом - «Банк»), був
укладений договір кредиту №915/06-034-869
відповідно до якого Банк надав
Позичальнику у тимчасове користування
на умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти в
сумі 50 000,00 грн. на умовах, визначених
Договором кредиту.

Того ж 01 грудня 2005 року, з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
вищезазначеним кредитним договором
№915/06-034-869 між банком, позичальником
ОСОБА_2 та дружиною позичальника,
ОСОБА_1, було укладено договір іпотеки
№ ІД915/06-034-869. Відповідно до п.1.1.
договору іпотеки зазначені
іпотекодавці передали в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1 Право власності
належить іпотекодавцям на підставі
свідоцтва про право власності на житло
виданого Придніпровським
райвиконкомом 26.09.2005 року право
власності на яку зареєстроване згідно
з витягом про реєстрацію прав
власності на нерухоме майно за №8716628
від 22.10.2005 року під реєстраційним
номером №12503473.

Крім того, 21 травня 2007 року між ОСОБА_2
(надалі за текстом - „Позичальник") та
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»
(надалі за текстом - «Банк») був
укладений договір кредиту №915/06-034-333
відповідно до якого Банк надав
Позичальнику у тимчасове користування
на умовах забезпеченості повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти в
сумі 40 000 доларів США на умовах,
визначених Договором кредиту.
Додатковою угодою №1 до договору
кредиту №915/06-034-33 сторони внесли зміни
до зазначеного договору кредиту в
частині процентної ставки збільшивши
її до 15% річних.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вищезазначеним
кредитним договором №915/06-034-333 між
банком, позичальником (ОСОБА_2) та
відповідачкою (ОСОБА_1) 21 травня 2007 року
було укладено договір іпотеки №
ІД915/06-034-333. Відповідно до п.1.1 договору
зазначені іпотекодавці передали в
іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Право
власності належить іпотекодавцям на
підставі свідоцтва про право власності
на житло виданого Придніпровським
райвиконкомом 26.09.2005 року право
власності на яку зареєстроване згідно
з витягом про реєстрацію прав
власності на нерухоме майно за №8716628
від 22.10.2005 року під реєстраційним
номером №12503473.

18 січня 2010 року до банку звернулася
дружина померлого ОСОБА_1 повідомивши,
що її чоловік загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
що підтверджується свідоцтвом про
смерть від 08 грудня 2009 року, серії
НОМЕР_1.

Станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року (день смерті
позичальника) заборгованість
померлого позичальника ОСОБА_2 за
кредитним договором №915/06-034-869 від 01
грудня 2005 року склала 11 883,73 (Одинадцять
тисяч вісімсот вісімдесят три грн.
73.коп.) грн., а за кредитним договором
№915/06-034-333 від 21 травня 2007 року - 276 996,68
(Двісті сімдесят шість тисяч дев'ятсот
дев'яносто шість грн. 68 коп.) грн.
Загальна заборгованість за обома
кредитними договорами станом на день
смерті позичальника (ІНФОРМАЦІЯ_1 року)
становить 288880,41 (Двісті вісімдесят
вісім тисяч вісімсот вісімдесят грн. 41
коп.) грн.

Відповідно до відповіді другої
Черкаської державної нотаріальної
контори свідоцтво про право на
спадщину 03.09.2010 року отримала
відповідачка, ОСОБА_1.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті. Отже, заборгованість по
наведених кредитних договорах, яка
становить 288880,41 грн. є обов'язком, що
належить спадкодавцеві та входить до
складу спадщини.

Відповідно до названих приписів ст.1282
ЦК України, 25 листопада 2011 р.
відповідачці, як спадкоємцю, було
направлено вимогу з пропозицією сплати
заборгованість за кредитним договором
і попередженням про те, що в іншому разі
Банк буде змушений звернути стягнення
на заставну квартиру. Зазначену вимогу
від 25.11.2011 р. ОСОБА_1 отримала 30.11.2011 року,
що підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.
Вимоги Банку ОСОБА_1 не виконала.

Згідно ч.2 ст.1282 ЦК України вимоги
кредитора спадкоємці зобов'язані
задовольнити шляхом одноразового
платежу, якщо домовленістю між
спадкоємцями та кредитором інше не
встановлено.

У разі відмови від одноразового
платежу суд за позовом кредитора
накладає стягнення на майно, яке було
передане спадкоємцям у натурі.
Оскільки вимоги банку не виконано
змушені звернутись до суду з даним
позовом.

Представник позивача за довіреністю,
Покутній О.В., в судовому засіданні
позов підтримав в повному обсязі з
підстав визначених в позовній заяві та
просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник
в судовому засіданні позов не
визнавали, подали письмові заперечення
та просили застосувати Закон України
про мораторій та строки позовної
давності.

Вислухавши сторони та дослідивши
письмові матеріали справи, приходить
до висновку, що позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 01
грудня 2005 року між
акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_2 було укладено договір кредиту
№915/06-034-869.

Відповідно до п.1.1. даного договору
кредитор надає Позичальнику у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти в
сумі 50 000 грн., зі сплатою 17 процентів
річних за перший рік, подальший розмір
процентів за користування кредитом
підлягає щорічному перегляду, згідно з
умовами п.2.6 цього договору.

Відповідно до п.1.2 кредит надається
Позичальнику на наступні цілі:
капітальний ремонт квартири АДРЕСА_1

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит.

01 грудня 2005 року, з метою забезпечення
виконання зобов'язань за
вищезазначеним кредитним договором
№915/06-034-869 між банком та, позичальником,
ОСОБА_2, та дружиною позичальника,
відповідачкою ОСОБА_1, було укладено
договір іпотеки № ІД915/06-034-869.

Відповідно до п.1.1. договору іпотеки
зазначені іпотекодавці передали в
іпотеку квартиру АДРЕСА_1 Право
власності належить іпотекодавцям на
підставі свідоцтва про право власності
на житло виданого Придніпровським
райвиконкомом 26.09.2005 року, право
власності на яку зареєстроване згідно
з витягом про реєстрацію прав
власності на нерухоме майно за №8716628
від 22.10.2005 року під реєстраційним
номером №12503473.

Також, 21 травня 2007 року між ОСОБА_2 та
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк» був
укладений договір кредиту №915/06-034-333.

Відповідно п.1.1 договору кредиту
кредитор надає позичальнику у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти в
сумі 40 000 доларів США зі сплатою 13%
процентів річних. Додатковою угодою №1
до договору кредиту №915/06-034-33 сторони
внесли зміни до зазначеного договору
кредиту в частині процентної ставки
збільшивши її до 15% річних.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вищезазначеним
кредитним договором №915/06-034-333 між
банком, позичальником (ОСОБА_2) та
відповідачкою (ОСОБА_1) 21 травня 2007 року
було укладено договір іпотеки №
ІД915/06-034-333 (з майновим поручителем).

Відповідно до п.1.1. договору зазначені
іпотекодавці передали в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1. Право власності
належить іпотекодавцям на підставі
свідоцтва про право власності на житло
виданого Придніпровським
райвиконкомом 26.09.2005 року, право
власності на яку зареєстроване згідно
з витягом про реєстрацію прав
власності на нерухоме майно за №8716628
від 22.10.2005 року під реєстраційним
номером №12503473.

Як встановлено в судовому засіданні,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер.

18 січня 2010 року до банку звернулася
дружина померлого ОСОБА_1 повідомивши,
про смерть ОСОБА_2

28 травня 2010 року відповідачка ОСОБА_1
звернулась до Другої черкаської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
смерті чоловіка ОСОБА_2.

03 вересня 2010 року ОСОБА_1, подала до
Другої черкаської державної
нотаріальної контори заяву про видачу
свідоцтва про право власності на
спадкове майно, і цього ж дня отримала
вищезазначені свідоцтва.

В судовому засіданні встановлено, що
померлий ОСОБА_2 умови кредитних
договорів належним чином не виконував,
станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року (день смерті
позичальника) заборгованість
померлого позичальника за кредитним
договором №915/06-034-869 від 01 грудня 2005
року склала 11 883,73 (Одинадцять тисяч
вісімсот вісімдесят три грн. 73.коп.)
грн., а за кредитним договором №915/06-034-333
від 21 травня 2007 року - 276 996,68 (Двісті
сімдесят шість тисяч дев'ятсот
дев'яносто шість грн. 68 коп.) грн.
Загальна заборгованість за обома
кредитними договорами станом на день
смерті позичальника становить 288880,41
(Двісті вісімдесят вісім тисяч
вісімсот вісімдесят грн. 41 коп.) грн.

Відповідно до ст.1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому.

Як було достовірно встановлено, що
кредитні кошти померлий ОСОБА_2
отримав, а свої зобов'язання щодо
повернення кредиту не виконував,
порушивши умови своїх зобов'язань.

Статтею 526 ЦК України передбачає, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином в строк відповідно до
вказівок закону, договору і
одностороння відмова від зобов'язання
не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.536 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті. Отже заборгованість по
наведених кредитних договорах, яка
становить 288880,41 грн. є обов'язком, що
належить спадкодавцеві та входить до
складу спадщини. Частиною 2 ст.1281
Цивільного кодексу України
встановлено, що кредиторові
спадкодавця належить протягом шести
місяців від дня, коли він дізнався або
міг дізнатися про відкриття спадщини,
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, незалежно від
настання строку вимоги.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України "Про
іпотеку" у разі переходу права
власності (права господарського
відання) на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою.

Відповідно до приписів ст. 1282 ЦК
України спадкоємці зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора
повністю, але в межах вартості майна,
одержаного у спадщину. Кожен із
спадкоємців зобов'язаний задовольнити
вимоги кредитора особисто, у розмірі,
який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці
зобов'язані задовольнити шляхом
одноразового платежу, якщо
домовленістю між спадкоємцями та
кредитором інше не встановлено.

Суд вважає, хоча і знайшло своє
підтвердження під час розгляду справи
по суті заборгованість з кредитних
зобов»язань померлого ОСОБА_2,, але не
підлягає до задоволення вимога про
звернення стягнення на предмет іпотеки
з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про
іпотеку » у разі невиконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про
іпотеку», реалізація предмета іпотеки,
на який звертається стягнення за
рішенням суду або за виконавчим
написом нотаріуса, проводиться, якщо
інше не передбачено рішенням суду,
шляхом продажу на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України "Про виконавче провадження"

Суд вважає, що не підлягає до
задоволення вимога про звернення
стягнення на предмет іпотеки по
кредитному договору №915/06-034-869,
оскільки заборгованість по даного
договору складає 11 883 грн. 73 коп. і є не
співмірною з вартістю іпотечного
майна.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.1 Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» не може бути примусово
стягнуте (відчужене без згоди власника)
нерухоме житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору
№915/06-034-333 кредит отриманий в іноземній
валюті, п.1.2 кредитні кошти призначені
на споживчі цілі (поточні потреби).
Відповідно до Інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
іншого нерухомого майна, яке б
належало відповідачці не має та
загальна площа квартири, що
знаходиться в іпотеці не перевищує 250
кв.м. А тому підлягає до застосування
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», підстав для
задоволення позову не має.

Частинами третьою та четвертою статті
267 ЦК України встановлено, що позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення та сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

27.05.2014 року до суду від представника
відповідача ОСОБА_5 надійшло
клопотання про застосування строку
позовної давності та відмовити у
позовних вимогах.

Суд приходить до висновку про
обґрунтованість даної заяви, проте,
вважає її такою, що не може бути
підставою для відмови у позові.

У п. 11 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про
судове рішення у цивільній справі»,
роз'яснено що, установивши, що строк для
звернення з позовом пропущено без
поважної причини, суд у рішенні
зазначає про відмову в позові з цих
підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

Беручи до уваги, що суд відмовляє
позивачу в задоволенні позовних вимог
по суті, підстави застосування
позовної давності відсутні.

Відповідно до ст.88 ЦПК України не
підлягає до стягнення з відповідача,
ОСОБА_1 на користь позивача сплачений
позивачем судовий збір в сумі 2888 грн. 80
коп.

На підставі ст. ст. 526,625,1049,1050,1054,1282 ЦК
України, Законом України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті »,
керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 215,
223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки - відмовити.

Відповідно до вимог ст.209 п.3 ЦПК України
повний текст виготовлено 14 листопада
2014 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано апеляційному суду
Черкаської області через
Придніпровський районний суд м.Черкаси
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ
Ю.В.Михальченко