Справа №442/4382/14-ц
Провадження №2/442/1532/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Хомик А.П.

за участю секретаря - Галин Н.В. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Дрогобичі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Дрогобицької
міської ради Львівської області, треті
особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, Комунальне
підприємство «Житлово - експлуатаційне
об'єднання» Дрогобицької міської ради
Львівської області про визнання права
власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з
вказаним позовом, в якому просить з
підстав, визначених ст. 344 ЦК України, за
набувальною давністю, визнати за нею
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 59 кв.м, в т.ч. житловою -
посилаючись на те, з 1989 року її сім'я, а
саме: матір ОСОБА_2, батько - ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 сестра ОСОБА_10 та
брат ОСОБА_3 проживали в квартирі, яка
була відомчою і яка, зборами профкому
Дрогобицький завод «Граніт» була
надана в якості тимчасового житла. Дана
квартира складалась з однієї кімнати,
площею 18,51 кв. м. та знаходилась на
балансі КП «Житлово-експлуатаційна
контора». Зазначає, що на даний час у
вказаній квартирі зареєстрованими є
чотири особи, зокрема, це позивачка
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, та є
квартиронаймачами даної квартири. Крім
того, перебувають на квартирному
обліку при виконавчому комітеті
Дрогобицької міської ради та на
підставі п. 13 «Правил обліку громадян,
які потребують поліпшення житлових
умови», користуються правом
першочергового одержання житлової
площі, черга № 1840, пільгова черга № 650.
Рішенням виконавчого комітету
Дрогобицької міської ради за №239 від
28.03.1993 року житловий будинок на АДРЕСА_1
був визнаний ветхим. В зв'язку з чим, нею
за дозволом виконавчого комітету
Дрогобицької міської ради було
проведено капітальний ремонт в
квартирі АДРЕСА_1. Після проведеного
капітального ремонту квартира
складається з веранди площею - 11,9 кв. м.,
кухні - 7,2 кв. м., санвузла - 4,7 кв. м.,
житлової кімнати - 19,2 кв. м., підвалу - 15, 8
кв.м., разом загальна площа квартири
становить - 59 кв.м. В зв'язку з наведеним,
просить визнати за нею право власності
на вказану квартиру складається з
веранди площею - 11,9 кв. м., кухні - 7,2 кв.
м., санвузла - 4,7 кв. м., житлової кімнати -
19,2 кв. м., підвалу - 15, 8 кв.м., разом
загальна площа квартири становить - 59
кв.м.

Вказує, що з 1989 року, її сімя
добросовісно володіє зазначеним
нерухомим майном, проводить ремонтні
роботи, сплачує комунальні послуги, а
тому просить визнати за нею право
власності на зазначену вище квартиру.

В судовому засіданні позивач та їхній
представник - адвокат ОСОБА_6 та третя
особа ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали, з підстав, викладених у
позовній заяві, яку просять задоволити.

Представник відповідача - ОСОБА_7
та представник КП «ЖЕО» - Савицька М.М. в
судовому засіданні з приводу
задоволення позову не заперечили,
позаяк, позивачка та її сімя
перебувають на обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умови»,
користуються правом першочергового
одержання житлової площі, черга № 1840,
пільгова черга № 650, добросовісно
володіють зазначеним нерухомим майном,
здійснюють ремонтні роботи, справно
проводять оплату комунальних послуг,
тощо.

Третя особа - ОСОБА_1 в судове
засідання надав заяву про розгляд
справи у його відсутності, позовні
вимоги підтримує повністю.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, перевіривши матеріали
справи, суд вважає, що позов є
підставним та підлягає до задоволення,
виходячи з наступних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу
України особа, яка добросовісно
володіла чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом. При цьому,
відповідно до ч. 4 зазначеної статті,
право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

В даному випадку, дуже важливим
питанням є визначення дати, з якої
починається перебіг строку володіння
квартирою для визнання за позивачами
права власності на квартиру за
набувальною давністю.

Для цього слід враховувати правило, що
закон зворотної сили не має, а тому
згідно із зазначеним правилом, дія
закону чи іншого нормативно-правового
акта поширюється тільки на ті
відносини, які виникли після набуття
ним чинності.

Вказана норма закріплена у ч. 1 ст. 58
Конституції України, відповідно до
якої закони та інші нормативно-правові
акти не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Разом з тим, закріплені в ст. 344 ЦК
України положення щодо набувальної
давності з'явились в українському
законодавстві 01 січня 2004 року - з
набранням чинності Цивільним Кодексом.

З вказаного виходить, що перебіг строку
володіння квартирою для визнання за
позивачкою права власності на неї за
набувальною давністю не може
розпочинатися 1989 року (з часу вселення
у квартиру), оскільки на той час були
відсутні законодавчі приписи стосовно
набувальної давності.

Водночас, згідно з п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України,
правила ст. 344 про набувальну давність
поширюються також на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки
до набрання чинності цим Кодексом.

Разом з тим, зі змісту ст. 344 ЦК України
випливає, що позивач, як володілець
майна, протягом всього часу володіння
ним має бути впевнений, що на це майно
не претендують інші особи, і він
отримав це майно з підстав, достатніх
для того, щоб мати право власності на
нього. У такому випадку при вирішенні
питання щодо визнання права власності
на майно в порядку набувальної
давності необхідно виходити із того, що
задоволення таких вимог можливе лише
за умов: добросовісності заволодіння,
відкритості, безперервності,
безтитульності володіння.

Згідно довідки КП «ЖЕО» Дрогобицької
міської ради Львівської області за №4298
від 28.10.2013 року квартира АДРЕСА_1
належить виконавчому комітету
Дрогобицької міської ради, особовий
рахунок відкрито на ОСОБА_2. В даній
квартирі є зареєстрованими та
проживають у ній з 1989 року, зокрема,
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та з 2012 року
ОСОБА_5

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка та її матір - третя особа по
справі - ОСОБА_2 неодноразово
звертались з відповідними листами про
надання їм можливості приватизації
квартири АДРЕСА_1, однак, рішенням
виконавчого комітету Дрогобицької
міської ради за №239 від 28.03.1993 року
житловий будинок АДРЕСА_1 був визнаний
ветхим.

В зв'язку з чим, позивачкою було
проведено капітальний ремонт займаної
ними квартири та як вбачається, з
технічного звіту про проведення
технічного обстеження будівельних
конструкцій та інженерних мереж
квартири АДРЕСА_1, складного ФОП -
ОСОБА_9, квартира відповідає надійності
і безпечності для експлуатації.
Основні конструктивні елементи
квартири в цілому знаходяться в
задовільному стані.

З огляду на те, що ОСОБА_1 та її сімя
добросовісно володіють зазначеним
нерухомим майном, здійснюють ремонтні
роботи, справно проводять оплату
комунальних послуг, а тому суд
приходить до переконання, що позов є
підставним та підлягає до задоволення.

Враховуючи вище наведене та керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України,
ст. 344, п. п. 1, 8 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 48,2
кв., яка складається з веранди площею -
11,9 кв. м., кухні - 7,2 кв. м., санвузла - 4,7 кв.
м., житлової кімнати - 19,2 кв. м., підвалу -
15, 8 кв.м., разом загальна площа квартири
становить - 59 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, з подачею
її копії до апеляційної інстанції.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя