Ухвала

іменем україни

29 жовтня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Комунальне
підприємство «Сумське міське бюро
технічної інвентаризації», про
усунення перешкод у користуванні
майном, земельною ділянкою,
зобов'язання знести загорожу, прибрати
надбудову та водозливну трубу,
насипати шар ґрунту,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа - Комунальне
підприємство «Сумське міське бюро
технічної інвентаризації», про
усунення перешкод у користуванні
майном, земельною ділянкою,
зобов'язання знести загорожу, прибрати
надбудову та водозливну трубу,
насипати шар ґрунту.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 07 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської
області від 28 серпня 2014 року зазначене
судове рішення скасовано. Ухвалено
нове рішення, яким позов задоволено
частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 знести самочинно
збудовану на земельній ділянці
загального користування по АДРЕСА_1
огорожу (паркан) № 7; демонтувати
водозливну трубу, яка знаходиться біля
дверей і крильця належної ОСОБА_1
частини будинку по АДРЕСА_1; обладнати
водовідвід з даху надбудови над
погребом «Д» таким чином, щоб вода з
даху не стікала у двір загального
користування по АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1
посилався на те, що останнім часом він
позбавлений можливості вільно і без
перешкод користуватися двором
загального користування, його частиною
підвалу та частиною належного йому
будинку, оскільки ОСОБА_2 самовільно
зняв з частини його підвалу шар землі,
де зробив цегляну кладку заввишки
приблизно 0,6 м, а через деякий час
поставив металеві стовпи на його
частині підвалу і у дворі загального
користування понад 10 шт., які скріпив
електрозваркою металевими шинами і
пригвинтив металеві листи.

ОСОБА_1 зазначав, що ОСОБА_2 самочинно
збудував на подвір'ї на земельній
ділянці загального користування
паркан (загорожу) довжиною приблизно 13,5
м, заввишки 2 м, який розділяє двір
загального користування, захвативши 23
кв. м двору загального користування і
таким чином він, позивач, позбавлений
вільного доступу до частини двору
загального двору.

Позивач посилався також на те, що
зазначені дії ОСОБА_2 призвели до
оголення природного покриття частини
підвалу.

У 2013 році ОСОБА_2 звів надбудову (дах), з
якого дощова вода стікає у двір
загального користування і далі до
крильця його будинку і гаража.

Позивач також зазначав, що ОСОБА_2
закріпив водозливну трубу з даху своєї
частини будинку таким чином, що вона
знаходиться біля самого крильця його
частини будинку і дощові води збігають
під крильце його частини будинку. Він
неодноразово просив відповідача не
чинити йому перешкод у користуванні
належним йому майном, але всупереч
добросусідським взаємовідносинам
відповідач на його прохання не
відреагував.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції в обґрунтування своїх
висновків будь-яких мотивів не навів.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та задовольняючи
позов частково, зазначав таке.

На підтвердження своїх доводів про
створення перешкод у користуванні
земельною ділянкою під двором
загального користування ОСОБА_1 надав
висновок експертного
будівельно-технічного дослідження від
09 грудня 2013 року № 56/13, з якого
вбачається наступне.

На день проведення експертного
дослідження - 04 грудня 2013 року фактичні
межі розподілу та площі земельної
ділянки АДРЕСА_1 не відповідають тим,
які були визначені рішенням
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 15 лютого 2002 року. На земельній
ділянці під двором загального
користування ОСОБА_2 встановлена
огорожа, яка поділяє земельну ділянку
загального користування на дві
частини, одна з яких використовується
ним як земельна ділянка
індивідуального користування. Огорожа
проходить над будівлею погреба літ.
«Д», який знаходиться в спільному
користуванні співвласників будинку,
крім того, земельна ділянка над
погребом літ. «Д» фактично знаходиться
у користуванні ОСОБА_2

Експерт також встановив, що фактично в
користуванні ОСОБА_1 знаходиться
земельна ділянка загальною площею 210
кв. м, що на 24 кв. м менше, ніж визначено
рішенням суду від 15 лютого 2002 року, із
них: під будівлями - 76 кв. м, під двором
загального користування - 49 кв. м, під
двором конкретного користування - 85 кв.
м.

У користуванні ОСОБА_2 фактично
знаходиться земельна ділянка
загальною площею 335 кв. м, що на 29 кв. м
більше, ніж визначено рішенням суду від
15 лютого 2002 року, із них: під двором
загального користування - 49 кв. м, під
двором конкретного користування та
будівлями - 286 кв. м.

Встановленням огорожі ОСОБА_2
перегородив двір загального
користування таким чином, що позбавив
позивача можливості користуватись
частиною двору загального
користування площею 24 кв. м.

За наведених обставин порушене право
позивача підлягає захисту шляхом
покладання на ОСОБА_2 обов'язку знести
самочинно збудовану на земельній
ділянці загального користування
огорожу (паркан) № 7.

Апеляційний суд вважав такими, що
заслуговують на увагу і доводи
позивача про порушення його прав у
зв'язку з обладнанням відповідачем
водозливної труби, яка знаходиться
біля дверей і крильця належної
позивачу частини будинку, та
встановленням відповідачем нахилу
даху над погребом «Д» таким чином, що
вода з цього даху стікає у двір
загального користування.

ОСОБА_1 не надав належних доказів на
підтвердження своїх доводів про
порушення його прав діями відповідача,
який прибрав ґрунтовий насип над
погребом «Д» та зробив надбудову (дах)
над цим погребом, тому в цій частині
апеляційний суд у позові відмовив.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права; наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської
області від 28 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель