Справа № 405/4190/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2014 року Ленінський районний суд
м. Кіровограда в складі :

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі: Фришко А.Ю.

з участю адвокатів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання частково недійсним свідоцтва
про право на спадщину за законом,
визнання недійсним договору довічного
утримання та визнання права власності
на 1/4 частину житлового будинку в
порядку спадкування,-

В С Т
А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом про
визнання частково недійсним свідоцтва
про право на спадщину за законом,
визнання недійсним договору довічного
утримання та визнання права власності
на 1/4 частину житлового будинку в
порядку спадкування до ОСОБА_4
мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3
помер її батько - ОСОБА_5, після смерті
якого відкрилась спадщина на житловий
будинок № 16/2 з відповідними
господарсько-побутовими будівлями по
АДРЕСА_1.

31.12.1987 року вона звернулась в Першу
кіровоградську державну нотаріальну
контору із заявою про прийняття
спадщини після смерті батька і на
підставі цієї заяви була заведена
спадкова справа № 550. 27.09.1994 року цією ж
нотаріальною конторою була заведена
спадкова справа № 435 після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та
видано свідоцтво про право власності
на частку в спільному майні подружжя за
реєстром № 5-3768 на 1/2 часку вказаного
будинку на ім»я ОСОБА_6. При видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом нотаріус не врахувала, що
відповідно до вимог статей 529, 549 ЦК УРСР
вона, як спадкоємець першої черги за
законом, який прийняв спадщину, мала
право на 1/4 частку спадкового будинку
після смерті батька, а тому вказане
свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане Першою кіровоградською
державною нотаріальною конторою 27.09.1994
року по реєстру № 5-3770 на ім»я ОСОБА_6
являється частково недійсним на 1/4
частку.

Крім того, 03.07.2006 року Першою
кіровоградською державною
нотаріальною конторою по реєстру № 1-1293
посвідчено договір довічного
утримання між ОСОБА_6 та ОСОБА_4.
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її мати - ОСОБА_6 і
08.04.2014 року вона звернулась до
Кіровоградської міської державної
нотаріальної контори № 1 із заявою про
прийняття спадщини після смерті
матері, де і дізналась про наявність
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 27.09.1994 року та вказаного
договору довічного утримання.

В зв»язку з тим, що вона має право на
обов»язкову частку як спадкоємець за
законом першої черги після смерті
батька, то договір довічного утримання
від 03.07.2006 року являється частково
недійсним. Постановою державного
нотаріуса від 08.04.2014 року їй було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на 1/4
частину житлового будинку АДРЕСА_1
після смерті батька ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3, тому вона вимушена
звернутись в суд за захистом свого
права та посилаючись на вимоги
законодавства і зазначені обставини
просила задовольнити позов.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позов підтримали,
посилаючись на обставини, що в ньому
викладені, уточнивши позовні вимоги
просили визнати повністю недійсним
договір довічного утримання, укладений
між ОСОБА_6 та відповідачкою ОСОБА_4.

Відповідач та її представник в
судовому засіданні позов не визнали,
надали суду заперечення та посилаючись
на обставини, що в них зазначені,
просили відмовити в задоволенні
позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх
представників, допитаних в судовому
засіданні свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, які не володіють
фактами щодо факту прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_5, дослідивши
матеріали справи, встановив такі факти
та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що батьками
позивачки ОСОБА_3 та відповідачки
ОСОБА_4 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які
проживали в АДРЕСА_1.

Відповідно до архівної довідки ОКП
"Кіровоградське обласне об"єднане бюро
технічної інвентаризації" від 11.03.2014
року право власності на будинок
АДРЕСА_1 на підставі договору довічного
утримання, повідченого Першою
кіровоградською державною
нотаріальною конторою від 03.07.2006 року №
1-1293, зареєстроване за ОСОБА_4.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим Центральним відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Головного управління юстиції у
Кіровоградській області 09.06.2012 року,
актовий запис № 1397. Після смерті ОСОБА_5
відкрилась спадщина на житловий
будинок № 16/2 з відповідними
господарсько-побутовими будівлями по
АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог статей 529, 549 ЦК УРСР
(в редакції 1963 року), які діяли на
момент виникнення спірних відносин,
позивач ОСОБА_3 являлась спадкоємцем
померлого першої черги за законом та є
такою, що прийняла спадщину, так як
31.12.1987 року вона звернулась в Першу
кіровоградську державну нотаріальну
контору із заявою про прийняття
спадщини після смерті батька і на
підставі цієї заяви була заведена
спадкова справа № 550, що
підтверджується в судовому засіданні
оглянутими журналом реєстрації заяв
про прийняття спадщини за 1987-1988 роки.

Судом встановлено, що 27.09.1994 року Першою
кіровоградською державною
нотаріальною конторою була заведена
спадкова справа № 435 після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та
видано свідоцтво про право власності
на частку в спільному майні подружжя за
реєстром № 5-3768 на 1/2 частку вказаного
будинку на ім»я ОСОБА_6.

При видачі даного свідоцтва нотаріусом
не було враховане право позивачки
ОСОБА_3, як спадкоємця першої черги за
законом, який прийняв спадщину на 1/4
частину спадкового будинку після
смерті батька - ОСОБА_5, а тому позовні
вимоги в частині визнання свідоцтва
про право на спадщину за законом,
видане 27.09.1994 року за реєстровим № 5-3770
на ім»я ОСОБА_6 являється частково
недійсним на 1/4 частину.

03.07.2006 року Першою кіровоградською
державною нотаріальною конторою по
реєстру № 1-1293 посвідчено договір
довічного утримання між ОСОБА_6 та
ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим Міським відділом по державній
реєстрації смертей реєстраційної
служби Кіровоградського міського
управління юстиції 07.03.2014 року, актовий
запис № 2394. Після смерті ОСОБА_6
відкрилась спадщина і 08.04.2014 року
позивачка звернулась до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини після смерті матері, де і
дізналась про наявність свідоцтва про
право на спадщину за законом від 27.09.1994
року після смерті батька та договору
довічного утримання.

Відповідно до вимог ст. 1301 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 215 ЦК України
та згідно роз»яснень Пленуму
Верховного Суду України п.7 постанови №
9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 06.11.2009 року
правочин може бути визнаний недійсним
лише на підставах, визначених законом,
та з застосуванням наслідків
недійсності, передбачених законом.
Підставами недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п»ятою та шостою ст. 203
ЦК України, а саме: зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства;
особа, яка вчиняє правочин, повинен
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним; правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Відповідно до спірного договору
довічного утримання від 03.07.2006 року,
посвідченого Першою кіровоградською
державною нотаріальною конторою по
реєстру № 1-1293 між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, у
останньої виникло право власності на
цілий будинок, в той час, як ОСОБА_6 мала
право лише на 3/4 частини вказаного
будинку, так як без включення недійсної
частки вищезазначений договір взагалі
не можна було укладати, а тому позовні
вимоги в частині визнання договору
довічного утримання недійсним
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Крім цього
ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу і одним
із способів такого захисту цивільних
прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість та задоволення позову
в частині визнання за позивачкою права
власності на 1/4 частину житлового
будинку № 16/2 з відповідними
господарсько-побутовими будівлями
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті батька - ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
стягненню з відповідачки на користь
позивачки та держави підлягають судові
витрати по справі.

На підставі викладеного і ст. ст. 529, 549
ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. ст. 15, 203,
215, 1301 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60,
212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
частково недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом, визнання
недійсним договору довічного
утримання та визнання права власності
на 1/4 частину житлового будинку в
порядку спадкування - задовольнити.

Визнати частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане 27.09.1994 року Першою
кіровоградською державною
нотаріальною конторою по реєстру № 5-3770
після смерті ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім»я ОСОБА_6 на 1/4 частку
житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати недійсним договір довічного
утримання, посвідчений 03.07.2006 року
Першою кіровоградською державною
нотаріальною конторою по реєстру № 1-1293
між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на житловий
будинок будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН
НОМЕР_1) право власності на 1/4 частину
житлового будинку № 16/2 з відповідними
господарсько-побутовими будівлями по
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті батька - ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2) на
користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) судові
витрати по справі в сумі 243,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2) на
користь держави судові витрати по
справі в сумі 3 654,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Ленінський районний суд
м. Кіровограда протягом десяти днів.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда
Шевченко