АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц-7969406/2014
Головуючий у 1 інстанції - Чала А.П.
Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д .

при секретарі Колотілову О.О.

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 5 червня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про розірвання шлюбу та стягнення
аліментів на утримання малолітньої
дитини,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом та
вказувала, що з 04.04.2009 року перебуває з
ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, від
якого мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Спільне життя між подружжям не
склалося, часто виникали сварки та
непорозуміння, сімейних стосунків не
підтримують, спільне господарство не
ведуть та проживають окремо. Дитина
проживає разом з позивачкою,
відповідач коштів на утримання дитини
не надає. У зв'язку з цим, просила
розірвати шлюб та стягнути з ОСОБА_3 на
свою користь аліменти на утримання
доньки у твердій грошовій сумі у
розмірі 2 000 грн. 00 коп., починаючи з дня
пред'явлення позову до суду і до
досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 5.06.2014 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково, шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання малолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини зі всіх
видів заробітку (доходу) щомісячно,
починаючи з 13.05.2014 року і до повноліття
дитини, але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Не погодившись з рішенням суду
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу та посилаючись на
порушення судом норм процесуального та
неправильне застосування норм
матеріального права просить рішення
суду змінити в частині визначення
розміру аліментів та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким визначити
розмір аліментів в твердій грошовій
сумі в розмірі 2000 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт вказує, зокрема, що суд
першої інстанції не взяв до уваги ту
обставину, що офіційна заробітна плата
ОСОБА_3 є значно меншою за ту, яку він
реально отримує на руки. Окрім того,
відповідач постійно змінює місце
роботи, у зв'язку з чим його заробіток є
непостійним та нерегулярним, що на
думку апелянта є підставою для
визначення розміру аліментів у твердій
грошовій сумі.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції ОСОБА_3 заперечував проти
задоволення апеляційної скарги та
просив залишити рішення суду першої
інстанції без змін.

ОСОБА_1 та її представник в судове
засідання суду апеляційної інстанції
не з'явились. Про місце та час розгляду
справи повідомлені належно, причини
неявки в судове засідання не
повідомили. Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК
неявка сторін, або інших осіб,які
беруть участь у справі,належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В.,
пояснення відповідача - ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 180 СК батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття. Способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначається за домовленістю між ними.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного
Суду від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» передбачено, що відсутність
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину є підставою для
звернення до суду з відповідним
позовом того із них, з ким вона
проживає.

Відповідно до частини 1 ст.181 СК України,
способи виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними.

У відповідності до частини 2 цієї ж
норми права, за домовленістю між
батьками дитини той з них, хто проживає
окремо від дитини, може брати участь у
її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі.

Згідно частини 1 ст. 183 СК України,
частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка стягуватися як аліменти на
дитину, визначається судом.

Частина 1 ст. 184 СК України визначає, що
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натуральній формі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача аліментів може
визначити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі.

З наведеної вище норми права випливає,
що стягнення аліментів в твердій
грошовій сумі допускається при
наявності наступних умов: 1) якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, 2) за наявності інших обставин,
що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 0404.2009 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено шлюб
(а.с. 5).

Від цього шлюбу вони мають доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом
з матір'ю ОСОБА_1

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач ухиляється від виховання та
утримання дитини.

Згідно наявної в матеріалах справи
копії трудової книжки (а.с. 20-23) та
довідки (а.с.24), ОСОБА_3 з 17.12.2013 року
офіційно працює водієм в ТОВ «Охоронне
об'єднання «Спрут», та його посадовий
оклад становить 1320 грн.

Задовольняючичастково позов ОСОБА_1 та
стягуючи з відповідача на її користь
аліменти на утримання дочки в розмірі 14
частини його заробітку щомісячно, суд
виходив з того що, відповідач не
належним чином виконує покладений на
нього законом обов'язок щодо утримання
дитини і при визначені розміру
аліментів, врахував стан здоров'я та
матеріальне становище позивачки, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, та інші обставини,
що мають істотне значення.

Таких висновків суд першої інстанції
дійшов після повного, всебічного і
об'єктивного з'ясування дійсних
обставин справи, перевірки доводів і
заперечень сторін, належної правої
оцінки зібраним у справі доказів та
застосування правових норм які
регулюють дані правовідносини, з
огляду на що рішення суду відповідає
матеріалам справи та вимогам закону, є
законним та обґрунтованим і підстав
для його скасування не вбачається.

Посилання апелянта на те, що відповідач
має більший заробіток, ніж зазначено в
офіційній довідці з місця його роботи,
оскільки частину заробітної плати
отримує не офіційно, не заслуговують на
увагу, оскільки як в суді першої
інстанції так і при розгляді справи в
апеляційному порядку, позивачкою та її
представником не надано належних
доказів на підтвердження вказаної
обставини.

Інші доводи апеляційної скарги про
неправильне застосування норм
матеріального права, невідповідність
зроблених в рішенні висновків
фактичним обставинам справи є
безпідставними на правильність
висновків суду не впливають та їх не
спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 5 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді