Провадження №2/761/5362/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 серпня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі: головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Беширові О.О.

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
ОСОБА_2 грошових коштів.

В судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги та пояснив, що
відповідно до розписки відповідача
ОСОБА_2, 15.09.2012 року позивачем було
надано відповідачу грошові кошти в
сумі 150 000 доларів США строком на три
місяці зі сплатою винагороди за
користування даними коштами у розмірі
15 700 доларів США. Згідно розписки
виконання відповідачем зобов'язання з
повернення коштів забезпечується
земельною ділянкою (державний акт №133
529) та автомобілем «Лексус» державний
номер НОМЕР_1, які належать відповідачу.
Крім того, 01.03.2014 року сторонами було
укладено додаткову угоду №1 до
розписки від 02.03.2007 року, відповідно до
якої сторони продовжили строк
повернення грошових коштів до 28.03.2014
року за курсом долара Національного
банку України на день повернення
зазначених коштів. Однак, після
закінчення зазначеного строку,
відповідач не повернув належні
позивачу грошові кошти і до цього часу
дана сума грошових коштів позивачу
повернута не була. В зв'язку із
зазначеними обставинами, позивач
просить стягнути з відповідача суму
боргу в розмірі 150 000 доларів США, що в
перерахунку на гривню за офіційним
курсом НБУ станом на день подачі
позовної заяви становить 1 770 000 грн. та
суму винагороди за користування
коштами у розмірі 15 700 доларів США, що в
перерахунку на гривню за офіційним
курсом НБУ станом на день подачі
позовної заяви становить 185 260 грн., а
також сплачену суму судового збору.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнав в
повному обсязі та пояснив, що
відповідач ОСОБА_2 дійсно взяв у
позивача грошові кошти у розмірі 150 000
доларів США та зобов'язався повернути
борг у повному обсязі, а також
винагороду за користування ними у
розмірі 15 700 доларів США до 28.03.2014 року,
але не зміг повернути їх у зазначений
строк.

Суд, вислухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи та інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається з позовної заяви, вимоги
позивача є законними, обґрунтованими
та не порушують права, свободи та
інтереси інших осіб, у зв'язку з цим, у
суду відсутні підстави для відмови у
прийнятті визнання відповідачем
позову

Судом встановлено, що відповідно
до розписки відповідача ОСОБА_2 від
15.09.2012 року, позивачем було надано
відповідачу грошові кошти в сумі 150 000
доларів США строком на три місяці зі
сплатою винагороди за користування
даними коштами у розмірі 15 700 доларів
США. Згідно розписки виконання
відповідачем зобов'язання з повернення
коштів забезпечується земельною
ділянкою (державний акт №133 529) та
автомобілем «Лексус» державний номер
НОМЕР_1, які належать відповідачу (а.с. 5).

Крім того, 01.03.2014 року сторонами було
укладено Додаткову угоду №1 до
розписки від 02.03.2007 року (а.с. 6).

Згідно п. 3 Додаткової угоди №1 ОСОБА_2
зобов'язався повернути 150 000 доларів США
та 15 700 доларів США до 28.03.2014 року.

Відповідно до п. 4 Додаткової угоди №1
ОСОБА_2 зобов'язався повертата кошти,
які зазначені в п.п. 1,3 даної Угоди за
курсом Національного банку України
встановленого на день повернення
зазначених коштів.

В порушення взятого на себе
зобов'язання, відповідач ОСОБА_2 у
зазначений в Угоді строк (до 28.03.2014 року)
отримані грошові кошти позивачу не
повернув та відповідно станом на
сьогоднішній день вказані грошові
кошти позивачу повернуті не були.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню в
цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона передає
другій стороні у власність грошові
кошти, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів.

Згідно ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику ( грошові кошти у
такій самій сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 в
односторонньому порядку порушив взяті
на себе зобов'язання та не повернув
позивачу належні йому грошові кошти,
суд вважає за необхідне стягнути з його
суму заборгованості за договором
позики в розмірі 1 770 000 грн. та
винагороду за користування позикою у
розмірі 185 260 грн., а всього 1 955 260 грн.

Керуючись ст. 509, 525, 526, 610, 625, 1046, 1049,
1050 ЦК України, ст. 10, 59, 60, 88, 209, 212, 213, 215, 218
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованість за договором позики в
розмірі 1770000 грн., винагороду за
користування позикою в розмірі 185260
грн., а всього 1955260 грн. ( один мільйон
дев'ятсот п'ятдесят п'ять тисяч двісті
шістдесят грн..), судовий збір в розмірі
3654 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя