Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року Оболонський районний
суд м. Києва в складі:

головуючої Скрипник О.Г.

при секретарі Верес Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про
визнання договору позики та застави
майнових прав на нерухоме майно
недійсними, зустрічний позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3, про
визнання договору позики та застави
майнових прав на нерухоме майно,
дійсними,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Оболонського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання договору
позики та застави майнових прав на
нерухоме майно недійсними.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
01.10.2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали в
простій письмовій формі договір позики
на суму 2 000 0000, 0 грн. В забезпечення
виконання зобов»язання за даним
договором позики, її чоловік, ОСОБА_4
передав в заставу майнові права на
нерухоме майно - приміщення гуртожитку,
розташованого в АДРЕСА_1.

Позивачка зазначає, що в ІНФОРМАЦІЯ_1 її
чоловік, ОСОБА_4 помер.

До часу прийняття спадщини позивачці
не було відомо, що в забезпечення
виконання зобов»язання за договором
позики, її чоловік без згоди позивачки
уклав договір застави майнових прав на
приміщення гуртожитку, який був
об»єктом спільної сумісної власності
подружжя .

Зважаючи на викладене вище, позивачка
просить визнати недійсним договір
позики, укладений 01.10.2007 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_3, а також договір застави
майнових прав на нерухоме майно-
приміщення гуртожитку , розташованого
в АДРЕСА_1 В судове засідання позивачка
не з»явилася, направленим до суду
листом просила розглядати справу у
свою відсутність.

ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився,
направленим до суду листом просив
розглядати справу у свою відсутність.

Представник ОСОБА_2 позов не визнав.

Посилався на те, що договір позики та
договір застави майнових прав на
нерухоме майно були укладені з
дотриманням вимог законодавства.
Позивачка знала про укладення вказаних
договорів, згоду на укладення договору
застави надавала. До того ж позивачка
не була стороною договору позики,
підстави для визнання його недійсним
відсутні. Зважаючи на викладене вище.
представник відповідача просив
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Представник ОСОБА_2 звернувся до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя
особа: ОСОБА_3 про визнання договору
позики та застави майнових прав
нерухомого майна дійсним.

Свої зустрічні позовні вимоги
обґрунтовує тим, що в забезпечення
виконання зобов»язання за договором
позики, укладеного між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, 01.10.2007 року між ОСОБА_4, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 був укладений договір застави
майнових прав приміщення гуртожитку.
Зустрічний позивач вказує, що при
укладенні договору застави майнових
прав на нерухоме майно, між
заставодавцем та заставодержателем
були узгоджені всі істотні умови,
зокрема: предмет застави, порядок
звернення стягнення на предмет
застави, реалізація майнових прав. Крім
того, ОСОБА_1 надавала згоду своєму
чоловіку, ОСОБА_4 на укладення договору
застави майнових прав на нерухоме
майно, підстави для визнання його
недійсним відсутні. Зважаючи на
викладене вище. зустрічний позивач
просить визнати дійсним договір
застави майнових прав на приміщення
гуртожитку, укладений 01.10.2007 року між
ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В судовому засіданні представник
зустрічного позивача збільшив позовні
вимоги. Крім заявлених позовних вимог
просив також визнати дійсним договір
позики, укладений між ним та ОСОБА_3

ОСОБА_1 в судове засідання не з»явилася,
направленим до суду листом просила
розглядати справу у свою відсутність.

ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився,
направленим до суду листом просив
розглядати справу у свою відсутність.

Заслухавши думку учасників судового
процесу, дослідивши письмові докази,
суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
01.10.2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали в
простій письмовій формі договір позики
грошових коштів на суму 2 000 0000, 0 грн. В
забезпечення виконання зобов»язання
за даним договором позики, ОСОБА_4
передав в заставу майнові права на
нерухоме майно - приміщення гуртожитку,
розташованого в АДРЕСА_1, який рішенням
Третейського суду було передано йому у
власність. В ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Спадкоємцем першої черги до майна
померлого ОСОБА_4 є його дружина,
ОСОБА_1, яка в установленому законом
порядку спадщину прийняла. Крім ОСОБА_1
спадкоємцем першої черги до майна
померлого ОСОБА_4 є його син, ОСОБА_3,
який відмовився від спадщини на
користь позивачки.

З матеріалів справи також вбачається,
що позивачка договір позики з ОСОБА_2
не укладала, стороною договору не була.

З договору застави майнових прав на
нерухоме майно також вбачається, що
спірний договір застави майнових прав
був укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 01.10.2007 року. Позивачка згоду на
укладення її чоловіком, ОСОБА_4
вказаного вище договору застави
надавала.

Відповідно до ст. 576 ЦК України,
предметом застави може бути будь-яке
майно ( зокрема річ, цінні папери,
майнові права), що може бути відчужене
заставодавцем і на яке може бути
звернене стягнення. Предметом застави
може бути майно, яке заставодавець
набуде після виникнення застави.

Отже, предметом застави є майнові права
на будівлю гуртожитку, що належали
ОСОБА_4 на підставі рішення
третейського суду від 24.09.2007 року, яким
за ОСОБА_4 визнано право власності
нерухоме майно - будівлю гуртожитку,
розташованого по АДРЕСА_1 та ухвали
Кіровоградського районного суду м.
Кіровограда від 01.10,2007 року про видачу
виконавчого листа на рішення
третейського суду м. Кіровоград. Таким
чином, за свого життя ОСОБА_4 набув
майнові права на приміщення гуртожитку
на підставі вказаних вище судових
рішень.

Відповідно до ст. 61 СК України,
об»єктами права спільної сумісної
власності подружжя можуть бути
будь-які речі, за винятком тих, які
виключені з цивільного обороту.
Статтею 65 СК України встановлено, що
дружина і чоловік розпоряджаються
майном, що є об»єктом права спільної
сумісної власності подружжя . за
взаємною згодою.

Суд вважає, що договір застави майнових
прав на приміщення гуртожитку був
укладений з дотриманням вимог ст. 65
Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною (
сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п»ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України встановлено,
якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована сторона
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним (
оспорюваний правочин).

Так, як ОСОБА_1 стороною договору
позики грошових коштів, укладеного між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не була, оспорюваний
договір позики не порушує її права та
законні інтереси, суд вважає, що
первісний позов в частині визнання
недійсним договору позики задоволенню
не підлягає.

Так, як договір застави майнових прав
на приміщення гуртожитку був укладений
з дотриманням ст. 65 СК України, суд
відмовляє первісному позивачу у
задоволенні позовних вимог в частині
визнання його недійсним.

Суд також дійшов висновку про
відсутність підстав у задоволенні
зустрічного позову щодо визнання
дійсними договору позики та застави
майнових прав на приміщення
гуртожитку, розташованого по АДРЕСА_1,
оскільки зміст цих договорів не
суперечить ЦК України та СК України та
вони є дійсними з часу їх укладення.

Керуючись ст.ст. 61, 65 СК України. ст.ст.
203, 215 ЦК України, ст.ст. 215-218 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про
визнання договору позики та застави
майнових прав на нерухоме майно
недійсними - відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа: ОСОБА_3, про визнання
договору позики та застави майнових
прав на нерухоме майно дійсними -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва протягом 10
днів з дня його проголошення шляхом
подання в зазначений строк апеляційної
скарги через Оболонський районний суд
м. Києва. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя

О.Г.Скрипник