АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/174/14
Справа 638/4258/13-ц
Категорія: договірні
Доповідач-Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді:
Гальянової І.Г.

суддів:
Колтунової А.І.

Костенко Т.М.

при секретарі:
Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в
особі його представника ОСОБА_4 , на
рішення Дзержинського районного суду
м.Харкова від 27 вересня 2013 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитними
договорами, -

ВСТАНОВИЛА :

28.10.2009 року позивач звернувсь у
суд з позовом, в якому, з урахуванням
його уточнень 06 .09.2010 року, просив
стягнути з відповідача на його користь
заборгованість за договором № EIVХР 000477
картрахунку та видачу платіжної картки
від 18.10.2005 року та додаткової угоди до
нього про встановлення овердрафту № 4
від 12.03.2008 року (далі Договір № 1) в
розмірі 263 194, 50 доларів США, що за
курсом НБУ станом на 27.08. 2010 року
складає 2 076 604, 61 грн. та
заборгованості за договором -анкетою №
5006712 про відкриття банківського
карткового рахунку та обслуговування
платіжної картки від 07.04.2008 року (далі
Договір № 2) в сумі 246399, 21 Евро, що
еквівалентно за курсом НБУ станом на
27.08.2010 року 2 467638, 81 грн. (т.1 а.с.4-8.74-75).

Як на підставу своїх вимог,
позивач ,з посиланням на ст.ст. 1049, 1048,
1069, 1054, 525, 526, 530 ЦК України, посилається
на укладення з відповідачем зазначених
договорів та неналежне виконання ним
умов договорів у зв»язку з чим виникла
зазначена заборгованість

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду м.Харкова від 22
листопада 2010 року вказані позовні
вимоги позивача було задоволено у
повному обсязі та вирішено питання
щодо розподілу судових витрат у справі
( а.с.99-102).

Ухвалою Дзержинського районного
суду м.Харкова від 05 червня 2013 року, на
підставі заяви представника ОСОБА_3-
ОСОБА_4, вказане заочне рішення суду
було скасовано( т.1 а.с.154-155) .

10.09.2013 року позивач збільшив
позовні вимоги та просив стягнути з
відповідача на його користь за
Договором № 1 заборгованість станом на
05.09.2013 року в сумі 467512, 59 доларів США , що
за курсом НБУ складає 3 736828, 13 грн., з
яких : 149 970, 04 доларів США
-заборгованість за овердрафтом та 317 542,
55 доларів США заборгованість за
процентами за строкову та прострочену
заборгованість та за Договором № 2 в
розмірі 450 297, 93 Евро, що еквівалентно за
курсом НБУ 4 740 547, 48 грн. та складається
із 149 662, 22 Евро залишку заборгованості
за овердрафтом та 300 635, 71 Евро за
процентами за строкову та прострочену
заборгованість ( т.2 а.с.167).

Справу розглянуто судом першої
інстанції за відсутності відповідача
та його представника.

Рішенням Дзержинського
районного суду м.Харкова від 27 вересня
2013 року позовні вимоги позивача
задоволено. Суд стягнув з відповідача
на його користь заборгованість за
договором № EIVXH 000477 про відкриття
картрахунку та видачу платіжної картки
від 18.10.2005 року та додаткової угоди до
нього про встановлення овердрафту № 4
від 12.03.2008 року в розмірі 467512, 59 доларів
США, що еквівалентно 3 736 828, 13 грн. та
заборгованість за договором -анкетою №
5006712 про відкриття банківського
карткового рахунку та обслуговування
платіжної картки від 07.04.2008 року в
розмірі 450 297, 93 Евро,що в еквіваленті
складає 4 740 547, 48 грн., а також витрати
по сплаті судового збору в сумі 1700 грн.
та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 120
грн..

В апеляційній скарзі представник
відповідача просить скасувати вказане
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог .

Доводи апеляційної скарги
обґрунтовує невідповідністю рішення
суду вимогам ст.ст. 213, 214 ЦПК України,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та наявним у справі
доказам та неповним з»ясуванням судом
обставин, які мають значення для
справи.

Представник відповідача
зазначає, що суд не взяв до уваги, що
договір - анкета № 5006712 про відкриття
банківського карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки від
07.04.2008 року не містить умов,
передбачених для договору,зокрема
відсутній детальний розпис сукупної
вартості кредиту, річна відсоткова
ставка за кредитом та умови
дострокового розірвання договору
порядок припинення дії договору та
дострокового повернення кредиту та
інших обов»язкових умов , а також
зазначає, що позивач не надав суду
доказів в підтвердження того,що
відповідач отримав кредитні кошти.
Представник відповідача також
зазначає, що позивач надав розрахунок
заборгованості , який не підтверджено
бухгалтерськими документами-виписками
з рахунку та ордерами, а також не
підтверджені документально
нарахування будь-яких процентів та
підтверджень того, що відповідач
отримав кредитні кошти в зазначеному
позивачем розмірі та їх
використовував. Представник
відповідача також зазначає, що
відповідач має докази щодо виконання
умов договору-анкети та був
позбавлений права участі у справі,
оскільки подавав клопотання про
відкладення розгляду справи, у зв»язку
з хворобою, однак в рішення суд
зазначив ,що відповідач не вказав про
причини неявки у судове засідання.

В запереченнях на апеляційну
скаргу представник позивача,
посилаючись на законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, просить залишити його без
змін, а апеляційну скаргу-без
задоволення.

Ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 27 листопада 2013
року по вказаній цивільній справі за
клопотанням представника відповідача
була призначена судова економічна
експертиза, у зв»язку з чим провадження
у справі було зупинено на час
проведення вказаної експертизи ( т.1 а.с.
272-273).

Ухвалою апеляційного суду від 18
лютого 2014 року , у зв»язку з
надходженням клопотання експерта
провадження у справі було відновлено (
т.2 а.с.8).

Ухвалою суду від 26 лютого 2014 року
клопотання експерта було частково
задоволено , позивача було зобов»язано
надати експерту додаткові документи та
на час проведення експертизи
провадження у справі було зупинено ( т.2
а.с.17-18).

Ухвалою апеляційного суду від 16
червня 2014 року провадження у справі
було відновлено ( т.2 а.с.105).

Відповідач ОСОБА_3 на
неодноразові виклики в судові
засідання суду апеляційної інстанції
не з»являвся .

При цьому, про розгляд справи 25
червня 2014 року було повідомлено
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про що
свідчить його розписка (т.2 а.с.114), однак
слухання справи не відбулось у зв»язку
з повідомленням про замінювання
приміщення апеляційного суду та
проведеною у зв»язку з цим евакуацією (
т.2 а.с.115-116).

Про виклик ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_4 в судове засідання
02 липня 2014 року на 14 год.00 хв. за
зазначеними у справі їх адресами ,
останні повідомлялись
телеграфом,однак відповідно до
поштових повідомлень, телеграми були
адресатам доставлені, однак не вручені
у зв»язку з тим, що квартири закриті та
адресати по повідомленню за
телеграмами не з»явились (т.2а.с.118-126).

Крім того, представник ОСОБА_3
-ОСОБА_4 про розгляд справи 02 липня 2014
року також був повідомлений СМС
повідомленням та таке повідомлення ним
отримано 27 червня 2014 року ( т.2 а.с.127),
однак відповідно до заяви ОСОБА_4, яка
надійшла до суду 02.07.2014 року під час
розгляду даної справи судом
апеляційної інстанції , 28 червня 2014
року ОСОБА_3 відкликав довіреність,
якою надавав йому право представляти
його інтереси в суді та він не
повідомив ОСОБА_3 про час та місце
розгляду справи із - за відсутністю з
ним зв»язку ( т.2 а.с.141). та у зв»язку з
чим у слуханні справи було оголошено
перерву до 09 липня 2014 року до 14,00 год.

Після оголошення у справі перерви
, через канцелярію апеляційного суду
від ОСОБА_3 надійшло клопотання в якому
він посилаючись на те, що знав про
розгляд справи 25 червня 2014 року , який
не відбувся по невідомим йому причинам
та у зв»язку з відкликанням доручення
на представництво його інтересів
ОСОБА_4 і неповідомлення його про дату
наступного засідання, просить
врахувати його право на участь у справі
безпосередньо з фахівцем у галузі
права, не позбавляти його можливості
скористатись своїми правами, надати
доступ до правосуддя і повідомити його
про час та місце розгляду справи у
встановленому порядку ( т.2 а.с.147).

В зазначеному клопотанні ОСОБА_3
зазначає адресу місця своєї реєстрації
по якій судом апеляційної інстанції
неодноразово надсилались як судові
повістки, так і телеграми про виклик в
судові засідання суду апеляційної
інстанції та судові повістки
повертались поштою у зв»язку з
закінченням терміну їх зберігання ( т.1
а.с.228-229, 232-233 т.2 а.с.19-20).

Враховуючи вказане клопотання
ОСОБА_3 , в судове засідання на 09.07.2014
року на 14,00 год. він викликався
телеграфом, однак даних про вручення
йому вказаної телеграми до
апеляційного суду не надійшло, у
зв»язку з чим у розгляді справи була
оголошена перерва до 16 липня 2014 року , 09
год.40 хв.

Про виклик ОСОБА_3 в судове
засідання 16.07.2014 року на 09 год. 40 хв.
апеляційний суд надіслав телеграми на
всі наявні в матеріалах справи його
адреси та як свідчать поштові
повідомлення , телеграми за вказаними
адресами доставлялись, однак не були
вручені у зв»язку з закритими
квартирами та неявкою адресата по
повідомленням за їх отриманням ( т.2
а.с.156-157. 160-161).

Згідно до вимог ч.1 ст. 77 ЦПК
України, сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, зобов»язані
повідомляти суд про зміну місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження, судова повістка
надсилається на останню відому адресу
і вважається доставленою, навіть якщо
особа за цією адресою більше не
проживає або не знаходиться.

Неотримання ОСОБА_3 телеграми за
вказаною ним в клопотанні адресою
свідчать про його відсутність за
зазначеною ним адресою.

Згідно до вимог ч.2 ст. 305 ЦПК
України, неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час та місце
слухання справи, не перешкоджає
розглядові справи.

В ст. 303-1 ЦПК України встановлено,
що апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції має бути розглянута
протягом двох місяців з дня
постановлення ухвали про прийняття
апеляційної скарги до розгляду. У
виняткових випадках за клопотанням
сторони з урахуванням особливостей
розгляду справи суд може подовжити
розгляд справи, але не більше як на
п»ятнадцять днів.

Враховуючи зазначене та ту
обставину, що вказана справа
знаходиться в провадженні
апеляційного суду ,з урахуванням
зупинення по ній провадження , з 01
листопада 2013 року, а також той факт, що
до призначення у справі судом
апеляційної інстанції судової
економічної експертизи представник
відповідача надавав пояснення по
доводам поданої ним апеляційної скарги
та залучив до справи зроблений ним
розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за
вказаними кредитними договорами ( т.1
а.с.239-245,270-271), а сам ОСОБА_3, достовірно
знаючи про те, що вказана справа
розглядається судом апеляційної
інстанції при бажанні, починаючи з 27
червня 2014 року мав можливість
дізнатись про час та місце її розгляду
та прийняти участь у судовому
засіданні, судова колегія приходить до
висновку , що ОСОБА_3 у відповідності до
вимог ч.1 ст. 77 ЦПК України належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи, у зв»язку з чим на
підставі ч.2 ст. 305 ЦПК України , вважає
за необхідне розглянути справу за
його відсутності.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представників позивача ,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на апеляційну скаргу
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги
позивача в частині стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості за договором -анкетою №
5006712 про відкриття банківського
карткового рахунку та обслуговування
платіжної картки від 07.04.2008 року в
розмірі 450 297, 93 Евро, що в еквіваленті
складає 4 740 547, 48 грн., суд першої
інстанції виходив з їх доведеності
позивачем та обґрунтованості.

При цьому судом першої інстанції
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що 07 квітня 2008 року між
позивачем та відповідачем було
укладено договір-анкету № 5006712 на
підставі якого сторони уклали цей
договір про відкриття банківського
карткового рахунку та обслуговування
платіжної картки ( т.1 а.с.34-35).

Як свідчать умови вказаного договору ,
Банк надає Клієнту картку типу VISA INFINITE
строком дії 1 рік ( п.1.1.2 умов).

Пунктом 1.1.3. умов договору
передбачено, що у випадку невиконання
або неналежного виконання клієнтом
зобов»язання щодо погашення
заборгованості по овердрафту в строк
більше ніж 90 днів, з моменту виникнення
простроченої заборгованості Клієнта
за овердрафтом та/ або процентам за
його користування, Банк має право
вимагати від клієнта сплатити штраф в
розмірі 1000( одної тисячі) грн. 00 коп.

Пунктами 2.1., 2.2., 2.5 умов цього
договору встановлено , що умови
користування карткою та порядок
обслуговування карткових рахунків ,
надання та обслуговування Овердрафту,
права та обов»язки , відповідальність
сторін за цим договором, особливі
умови, порядок розірвання цього
Договору визначається Правилами.
Підписанням цього договору Клієнт
засвідчує, що перед підписанням
Договору ним отримано інформаційний
лист і він ознайомлений з інформацією,
надання якої вимагається відповідно до
ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів», а також з Правилами та
Тарифами, погоджується вважати
положення вказаних Правил та Тарифів
обов»язковими для застосування до
відносин, які виникли на підставі цього
договору.

Пунктом 2.5. умов вказаного
Договору встановленого, що цей договір
укладається на невизначений строк та
набирає чинності з моменту його
укладання, а саме: з моменту відкриття
рахунку.

Відповідно до додатку до
вказаного договору, який у
відповідності до п.2.7. умов вказаного
Договору - анкети є невід»ємною його
частиною, Банком було встановлено
ліміт овердрафту на строк 12 місяців з 11
квітня 2008 року по 10 квітня 2009 року в
сумі 150 000 Евро, з можливістю в
подальшому встановлення Банком ліміту
овердрафту на новий строк, а також
встановлено ,що процентна ставка за
овердрафтом складає 13 процентів річних
та може бути збільшена Банком ( т.2
а.с.36).

Згідно до умов вказаного договору
та додатку до нього, сторонами при їх
укладанні не передбачалось
нарахування позивачем відповідачу на
прострочену заборгованість по
овердрафту підвищеної процентної
ставки.

Матеріали справи також свідчать
про те, що на час укладання вказаного
договору діяли Тарифи банку від 23.02.2006
року, якими зокрема була встановлена
процентна ставка за санкціонований
овердрафт -13 % та плата за
несанкціонований овердрафт 39% в Евро(
т.1 а.с.10).

В пункті 3.4.5. Типових правил
проведення операцій за поточними (
картковими ) рахунками, відкритими для
фізичних осіб ( далі Правила), Банк має
право самостійно встановити нові та
/або змінити діючі Тарифи Банку в
порядку, визначеному п.5.13 Правил та /
або змінити процентну ставку за
користування Овердрафтом в порядку,
встановленому п.2.4. цих Правил.
Блокувати ( припиняти) дію Картки
Держателя у випадку виникнення
простроченої заборгованості, до її
погашення.

Відповідно до п.2.4 Правил,
процента ставка за користування
Овердрафтом може бути змінена (
збільшена або зменшена). Про зміну
процентної ставки за овердрафтом Банк
повідомляє клієнта не пізніше ніж за
один календарний місяць до дати
впровадження нового розміру
процентної ставки шляхом розміщення
відповідного оголошення на
інформаційних стендах, що розташовані
у приміщеннях Банку, на сайті Банку
www.ukrsibbank.com та у виписках, які формуються
у порядку, встановленому у п.3.3.2 цих
Правил. У випадку незгоди з новою
процентною ставкою Клієнт повинен
надати до Банку заяву щодо анулювання
ліміту овердрафту згідно до п.5.13 цих
правил та повністю погасити
заборгованість перед банком. ( т.1
а.с.24-33).

Згідно до вимог ч.1 ст. 626 ЦК
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків .

В ч.1 ст. 628 ЦК України встановлено ,
що зміст договору становлять умови
(пункти) визначені на розсуд сторін
і погоджені ними та умови, які є
обов»язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 6 ЦК України
сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору . Договір є
обов»язковим для виконання сторонами (
ч.1 ст. 627, ч.1 ст. 629 ЦК України).

Вказані вище обставини справи та
вимоги норм матеріального права
свідчать про те, що зазначені вище
Правила та встановлені банком Тарифи
повинні діяти в межах тих умов, які
сторони визначили при укладанні
зазначеного договору, а також свідчать
про відповідність даного договору
вимогам діючого законодавства.

Згідно до вимог частин 1 та 4 ст. 631
ЦК України, строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов»язки відповідно до договору.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

В ст. 1054 ЦК України встановлено,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання
міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми
зобов'язання - це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Таке визначення розкриває
сутність зобов'язання як правового
зв'язку між двома суб'єктами
(сторонами), відповідно до якого на одну
сторону покладено обов'язок вчинити
певну дію (певні дії) чи утриматись від
її (їх) здійснення; іншій стороні
зобов'язання надано право, що
кореспондує обов'язку першої.
Обов'язками боржника та правами
кредитора вичерпується зміст
зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення
зобов'язання є прострочення -
невиконання зобов'язання в обумовлений
сторонами строк.

При цьому в законодавстві
визначаються різні поняття як «строк
дії договору», так і «строк (термін)
виконання зобов'язання»(ст.ст. 530, 631 ЦК
України).

Якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч. 1
ст. 530 ЦК України).

Згідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК
України строком є певний період у часі,
зі спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення, і
визначається він роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами, а не
посиланням на подію, яка має настати.
Вказівкою на подію, яка має неминуче
настати, визначається термін - певний
момент у часі, з настанням якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК
України).

Зазначені вище умови
Договору-Анкети та додатку до цього
договору, а також вимоги вказаних норм
матеріального права, свідчать про те,
що вказаний Договір укладався
сторонами на відкриття банківського
картрахунку та обслуговування
платіжної картки та строк ,у зв»язку з
чим пов»язаний з дією виданої на
підставі цього договору карткою та
встановлення по ній ліміту та у зв»язку
з тим, що при його укладанні вказаного
договору строк його дії сторонами не
визначався ( пункт 2.5. умов Договору) , то
строк його дії встановлюється строком
дії картки , тобто до 10 квітня 2009 року.

Наслідки прострочення
позичальником повернення позики
визначено у ч.1 ст. 1050 ЦК України. Якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов»язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу, незалежно від сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Згідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов»язання, на
вимогу кредитора зобов»язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три процента
річних від простроченої суми, якщо
інших розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Покладення на боржника нових
додаткових обов'язків як заходу
цивільно-правової відповідальності
має місце, зокрема, у випадку стягнення
неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК
України).

Таким чином, умови вказаного
договору та вимоги зазначених норм
матеріального права свідчать про те,
що у випадку невиконання або
неналежного виконання відповідачем
зобов»язання щодо погашення
заборгованості по овердрафту в строк
більше ніж 90 днів з моменту виникнення
простроченої заборгованості за
овердрафтом та/ або процентам за його
користування, позивач має право
вимагати від відповідача сплати штрафу
в розмірі 1000,00 грн. , а не підвищеної
процентної ставки, оскільки вказаний
договір не містять умов щодо
зобов»язаня відповідача сплачувати
суму простроченої заборгованості за
підвищеною процентною ставкою .

З огляду на наведене , вимоги
позивача щодо сплати відповідачем 45% на
прострочену ним суму заборгованості за
овердрафтом не ґрунтуються на умовах
вказаного договору та вимогах
вказаних норм матеріального права.

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку заборгованості відповідача
за вказаним кредитним договором,
станом на 05.09.2013 року заборгованість за
вказаним кредитним договором
відповідача складає 450 297, 93 Евро, що за
курсом НБУ еквівалентно 4 740547, 48 грн. та
вказана заборгованість складається з
простроченої заборгованості за
овердрафтом в сумі 149 622, 22 Евро,
заборгованості за відсотками на
строкову заборгованість в період з
16.04.2008 року по 09.04.2009 року в сумі 3741, 40
Евро , а також 296 894, 31 Евро нарахованих
процентів за прострочену
заборгованість за період з 10.04.2009 року
по 05.09.2013 року та нараховані позивачем
за процентною ставкою 45 % річних ( т.1
а.с.168-169).

Згідно до висновків судової
економічної експертизи № 12014 від 23.05.2014
року, данні довідок-розрахунків
складених ПАТ «УкрСиббанк» про
заборгованість ОСОБА_3 по договору
-анкеті № 506712 від 07 квітня 2008 року та
додатку до нього, станом на 05.09.2013 року
відповідають сумам , зазначених в
наданих на дослідженням «Виписках на
рахунку приватного клієнта» ( т.2
а.с.78-104).

Суд першої інстанції на вказані
обставини справи та вимоги норм
матеріального права уваги не звернув
та прийшов до помилкового висновку про
стягнення з відповідача на користь
позивача суми заборгованості з
урахуванням нарахованих позивачем за
період з 10.04.2009 року по 05.03.2013 року 45%
річних на прострочену відповідачем
заборгованість за овердрафтом в сумі
296 894, 31 Евро.

З огляду на наведене в цій частині
рішення суду першої інстанції підлягає
зміні та зменшенню розміру стягнутої
з відповідача на користь позивача
заборгованості за вказаним кредитним
договором до 154 697, 46 Евро , що
еквівалентно станом на 05.09.2013 року 1
628589, 90 грн., з зазначених вище підстав.

При цьому судова колегія вважає
безпідставними доводи апеляційної
скарги представника відповідача , що
договір - анкета № 5006712 про відкриття
банківського карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки від
07.04.2008 року не містить умов,
передбачених для договору,зокрема
відсутній детальний розпис сукупної
вартості кредиту, річна відсоткова
ставка за кредитом та умови
дострокового розірвання договору
порядок припинення дії договору та
дострокового повернення кредиту та
інших обов»язкових умов, з зазначених
вище підстав.

Задовольняючи позовні вимоги
позивача та стягуючи з відповідача на
його користь заборгованість за
договором № EIVXH 000477 про відкриття
картрахунку та видачу платіжної картки
від 18.10.2005 року та додаткової угоди до
нього про встановлення овердрафу № 4
від 12.03.2008 року в розмірі 467512, 59 доларів
США, що еквівалентно 3 736 828 , 13 грн., суд
першої інстанції також виходив з їх
доведеності позивачем та
обґрунтованості.

При цьому судом першої інстанції
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що 18 жовтня 2005 року між
сторонами було укладено договір № EIVXH
000477 про відкриття картрахунку та
видачу платіжної картки від 18.10.2005 року,
а 12 березня 2008 року додаткова угода до
вказаного договору № 4(т.1 а.с.37-41).

Як свідчить вказаний вище договір
№ EIVXH 000477 від 18 жовтня 2005 року, при його
підписанні відповідач був
ознайомлений з тарифами по міжнародним
платіжним карткам та згодний з ними та
відповідно до п.5 його умов, Банку
надавалось право вносити зміни в
Тарифи Банку, про що інформувати
Клієнта за 31 календарний день до дня
введення в дію нових тарифів шляхом
розміщення об»яв в
загальнонаціональних засобах масової
інформації, структурних одиницях Банку
, у виписках за Картрахунками Клієнта,
або іншим способом. Якщо Клієнт ,
протягом цього строку не звернувся в
Банк для розірвання Договору,
вважається, що клієнт згоден з такими
змінами.

Згідно до умов Додаткової угоди
Банк надає Клієнту овердрафт для
проведення операцій з використанням
платіжних карток та встановлено ліміт
овердрафту в 150 000 доларів США яке
можливо до 11 березня 2009 року. Кожен
окремий виданий кредит на умовах
овердрафту та нараховані на нього
проценти повинні бути погашені не
пізніше 11 березня 2009 року ( п.1 умов
додаткової угоди).

Вказаною додаткової угодою також
було встановлено, що Клієнт сплачує
Банку проценти за користування
овердрафтом з дати видачі кредиту по
день, коли такий кредит вважається
погашеним в розмірі 13 % річних та на
суму простроченої заборгованості по
овердрафту нараховуються проценти за
підвищеною процентною ставкою яка
встановлюється в розмірі діючої
процентної ставки збільшеної на 36, 5
процентів (п.2 умов додаткової угоди).

Відповідно до п.4 умов додаткової угоди
вказана угода набирає чинності з
моменту її підписання Сторонами і діє
до 11 березня 2009 року, але у будь-якому
випадку до повного погашення Клієнтом
всієї заборгованості перед Банком.

Матеріали справи також свідчать
про те, що на час укладання між
сторонами вказаного кредитного
договору діяли Тарифи банку від 23.02.2006
року, якими зокрема була встановлена
процентна ставка за санкціонований
овердрафт -13 % та плата за
несанкціонований овердрафт 39% в Евро(
т.1 а.с.10) та на підставі наказу банку №
1256 від 19 листопада 2008 року, вказані
тарифи були змінені та встановлено
плату за санкціонований овердрафт в
розмірі 22% Евро річних та нарахування
процентів за прострочену
заборгованість за овердрафтом -45 %
річних ( т.2 а.с.132 т.1 а.с.11)

Таким чином , умови вказаного
кредитного договору та додаткова угода
до нього передбачали як право Банку на
зміну процентної ставки , так і право
банку нарахування процентів за
підвищеною процентною ставкою на
прострочену заборгованість за
овердрафтом та це у відповідності до
вимог зазначених вище норм
матеріального права є підставою для
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості за вказаним
кредитним договором та процентів як за
строкову заборгованість , так і за
прострочену заборгованість .

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку, заборгованість
відповідача за вказаним кредитним
договором станом на 05.09.2013 року складає
467512, 59 доларів США, що еквівалентно 3 736
828 , 13 грн. та яка складається : із
заборгованості за овердрафтом в сумі 149
970, 04 доларів США, що еквівалентно 1 198
710, 53 грн.., заборгованості за відсотками
за строковою заборгованістю з 01
березня 2006 року по 10 березня 2009 року в
сумі 14 490, 76 доларів США та
заборгованості за відсотками за
прострочену заборгованість за період з
11 березня 2009 року по 05 вересня 2013 року в
сумі 303 051, 79 доларів США , що
еквівалентно 2 538 117, 60 грн. ( т.1 а.с.170-171).

Згідно до висновків судової
економічної експертизи № 12014 від 23.05.2014
року, данні довідок-розрахунків
складених ПАТ «УкрСиббанк» про
заборгованість ОСОБА_3 по договору №
EIVXH 000477 від 18 жовтня 2005 року та
додатковій угоді до вказаного договору
№ 4 від 12 березня 2008 року , станом на
05.09.2013 року відповідають сумам ,
зазначених в наданих на дослідженням
«Виписках на рахунку приватного
клієнта» ( т.2 а.с.78-104).

За таких обставин суд першої
інстанції прийшов до обгрунтованого
висновку щодо стягнення з відповідача
на користь позивача вказаної
заборгованості.

При цьому , судом апеляційної
інстанції перевірялись доводи
апелянта щодо надання позивачем
розрахунку заборгованості , який не
підтверджено бухгалтерськими
документами-виписками з рахунку, щодо
документального не підтвердження
позивачем нарахувань будь-яких
процентів та підтверджень того ,що
відповідач отримав кредитні кошти
зазначеному позивачем розмірі та їх
використовував , у зв»язку з чим по
справі за клопотанням представника
відповідача була проведена судова
економічна експертиза .

Вказані доводи представника
відповідача спростовуються висновками
вказаної експертизи в якій містяться
відомості щодо отриманих та внесених
відповідачем коштів по вказаними
кредитними договорами ( т.2 а.с.87-104) та
сам представник відповідача при
призначенні вказаної експертизи надав
суду складений ним розрахунок
заборгованості відповідача перед
позивачем за вказаними кредитними
договорами, яким фактично визнав
розмір основної заборгованості
відповідача за вказаними договорами,
оспорюючи розмір нарахованих
позивачем відсотків за цими договорами
( т.1 а.с.239-245).

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
скасування чи зміни ухваленого у
справі рішення в іншій його частині.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції в іншій
частині без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316, 317, 319, 218
ЦПК України, судова колегія ,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в особі
його представника ОСОБА_4 ,
задовольнити частково.

Змінити рішення Дзержинського
районного суду м.Харкова від 27 вересня
2013 року та зменшити розмір стягнутої зі
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
заборгованості за договором -анкетою №
5006712 про відкриття банківського
карткового рахунку та обслуговування
платіжної картки від 07.04.2008 року до 154
697, 46 ЕВРО , що в еквіваленті за курсом
НБУ станом на 05 вересня 2013 року ,
складає 1 628 589, 90 грн.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :