Справа № 736/1085/14 Провадження №
22-ц/795/2177/2014 Головуючий у I інстанції
-Корх О.І. Доповідач - Висоцька Н.
В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.

при секретарі - Зіньковець О.О.,

за участю: представника Державного
територіально-галузевого об"єднання
"Південно-Західна залізниця" -
Ходаківського Ю.П., позивача ОСОБА_2,
його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Державного
територіально-галузевого об"єднання
"Південно-Західна залізниця" на рішення
Корюківського районного суду
Чернігівської області від 22 вересня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Відокремленого підрозділу
Конотопської дистанції колії,
Державного територіально-галузевого
об"єднання "Південно-Західна залізниця"
про поновлення на роботі та стягнення
судових витрат,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі начальник
юридичної служби ДТГО
«Південно-Західна залізниця» Клим»юк
О.С. просить скасувати рішення
Корюківського районного суду від 22.09.2014
року, яким позов ОСОБА_2 до
Відокремленого підрозділу
Конотопської дистанції Колії м.
Конотоп та ДТГО «Південно-Західна
залізниця» про поновлення на роботі та
стягнення судових витрат - задоволено,
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову.

Доводи скарги зводяться до того, що
оскаржуване рішення суду є незаконним
та необґрунтованим, судом неповно
з»ясовано обставини, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи, не
дотримано норми матеріального та
процесуального права.

В скарзі апелянт зазначає, що ОСОБА_2
протягом всього дня 01.07.2014 року був
відсутній на робочому місці, що
підтверджується Актом від 02.07.2014 року,
доповідною начальника третьої
виробничої дільниці від 18.07.2014 року,
поясненнями позивача від 21.07.2014 року, а
також показами свідків.

21.07.2014 року у відокремлену підрозділі
Конотопської дистанції колії було
проведено оперативну нараду на якій
позивачем не було надано будь-яких
документів та пояснень на
підтвердження поважності причин
відсутності на роботі у зв»язку з чим
було постановлено звільнити ОСОБА_2 за
скоєне ним порушення трудової
дисципліни на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП
України, на що також згоду дав
Конотопський територіальний комітет
профспілки залізничників і
транспортних будівельників України.

Позивачем не було доведено та не надано
належні та допустимі докази щодо того,
що батько позивача перебував у тяжкому
стані та потребував стороннього
догляду.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом встановлено, що згідно копії
трудової книжки ОСОБА_2 працював у
відокремленому підрозділі
Конотопської дистанції Колії м.
Конотоп (а.с. 8-11).

23.07.2014 року наказом (розпорядження) №
350/ос про припинення трудового договору
(контракту) позивача звільнено на
підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 12) за
неявку на роботу без поважної причини
протягом дня 01.07.2014 року, про що
зроблено запис в трудовій книжці
ОСОБА_2

Відповідно до протоколу Конотопського
територіального комітету профспілки
залізничників і транспортних
будівельників України від 23.07.2014 року
(а.с. 55-57) позивач будучи присутнім на
профспілковому комітеті пояснив, про
те, що 01.07 2014 року його не було на роботі,
оскільки він перебував у с. Воловики та
наглядав за тяжко хворим батьком, а
також надав довідку від 23.07.2014 року з
фельшерського пункту.

З копії свідоцтва про народження (а.с. 14)
вбачається, що ОСОБА_4 є батьком
позивача.

Відповідно до довідки Корюківської ЦРЛ
№1197 від 19.09.2014 року (а.с. 162) зазначено, що
стан хворого ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає в АДРЕСА_1, посилаючись на
запис фельшера ФП в журналі ф.074/о за
30.06.2014 р., 01.07.2014 р.( №678, №679) і зважаючи на
те, що артеріальний тиск був 30.06.2014 року
о 23 годині 25 хвилин 235/145 мм.рт. ст., то
стан хворого, оскільки це був
гіпертонічний криз, о 23 годині 30.06.2014 р.
по 01.07.2014 р. міг бути важким і, зважаючи
на стан хворого та вік, він міг
потребувати стронньої допомоги в цей
період.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем було допущено прогул з
поважної причини, а тому слід поновити
позивача на посаді монтера колії
третього розряду відокремленого
підрозділу Конотопська дистанція
Державного територіально-галузевого
об»єднання «Південно-Західна
залізниця».

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і апеляційний
суд, оскільки судом першої інстанції
обставини справи з"ясовані в обсягу,
необхідному для правильного вирішення
спору, відповідно до встановлених
обставин, правильно визначено суть і
характер правовідносин сторін та норми
матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку прогулу (в тому
числі відсутності на роботі більше
трьох годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Таким чином, крім встановлення самого
факту відсутності працівника на роботі
більше трьох годин протягом робочого
дня, визначальним фактором для
вирішення питання про законність
звільнення позивача з роботи є
встановлення поважності причин
відсутності.

Суд першої інстанції на підставі
наданих доказів обгрунтовано виходив з
того, що позивач 01.07.2014 року був
відсутній на роботі з поважних причин,
у зв'язку з тим, що він вимушений був
01.07.2014 року доглядати батька, оскільки
ОСОБА_2 перебував у тяжкому стані та
потребував строннього догляду.

Законодавством не визначено переліку
обставин, за наявності яких прогул
вважається вчиненим з поважних причин,
тому, вирішуючи питання про поважність
причин відсутності працівника на
роботі, звільненого за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП
Україн місцевий суд виходив з
конкретних обставин і врахував докази
із числа, передбачених ст. 57 ЦПК
України.

Згідно з нормами ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вони посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України. Суд сприяє всебічному і
повному з»ясуванню обставин справи.

Доводи апеляційної скарги містять
посилання щодо не відповідність
наданої довідки позивачем вимогам
актів МОЗ України та порушення порядку
її видачі, разом з тим не спростовують
наявності обставин на які посилається
позивач, з врахуванням наданої копії
свідоцтва про смерть ОСОБА_4, від 04.11.2014
року Серія НОМЕР_1, як вбачається судом
було з»ясовано поважні причини
відсутності на роботі позивача, який
сам не заперечує, що був відсутній, але
з поважних причин.

Положення ст. 149 КЗпП України
зобов»язує власника або уповноважений
ним орган при обранні виду стягнення
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, та попередню роботу
позивача, крім того поважними можуть
бути визнані й причини
сімейно-побутового характеру, якщо
вихід працівника на роботу за
наявності таких причин міг би завдати
працівнику чи іншим особам шкоду,
значно більшу від тієї, яка заподіяна
роботодавцеві не виходом працівника на
роботу, за таких обставин не
спростовують правильності висновків
суду і доводи апеляційної скарги щодо
відсутності доказів про неможливість
надання цієї допомоги іншими особами.

Не обґрунтованими є і доводи
апеляційної скарги, щодо порушення
норм процесуального права, як
вбачається судом першої інстанції
вирішено позов щодо належного
відповідача, як в частині поновлення на
роботі, так і щодо витрат на правову
допомогу, які є обгрунтованими, з
врахуванням часу розгляду справи в
суді першої інстанції понад 8 год.

Законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду І інстанції
перевірено в межах доводів апеляційної
скарги і підстав для його скасування не
встановлено.

Оскаржуване рішення ґрунтується на
повно та всебічно досліджених доказах,
доводи апеляційної скарги їх не
спростовують та не містять
передбачених законом підстав для
скасування вірного по суті рішення.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, відповідно до положень ст.
84, 88 ЦПК України на користь ОСОБА_2
підлягають стягненню понесені судові
витрати за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції, з врахуванням
часу розгляду справи (1 год. 04 хв.) та
граничних розмірів компенсації,
відповідно до наданої квитанції № 136
від 20.10.2014 року в сумі 300,00 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державного
територіально-галузевого об"єднання
"Південно-Західна залізниця" відхилити.

Рішення Корюківського районного суду
Чернігівської області від 22 вересня 2014
року залишити без змін.

Стягнути з Державного
територіально-галузевого об"єднання
"Південно-Західна залізниця" на користь
ОСОБА_2 судові витрати за розгляд
справи в апеляційній інстанції 300,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: