АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 607/3412/14-ц Головуючий у 1-й
інстанції Братасюк В.М. Провадження №
22-ц/789/779/14 Доповідач - Ткач З.Є.Категорія
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Кузьма Р. М., Сташків Б. І.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - представника ПАТ
"Птахофабрика

Тернопільська" Галинського М.В.,

ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами Публічного
акціонерного товариства "Птахофабрика
Тернопільська", ОСОБА_2 на рішення
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 22 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
"Просто страхування", Публічного
акціонерного товариства "Птахофабрика
Тернопільська" (далі ПАТ "Птахофабрика
Тернопільська"), третя особа ОСОБА_4, про
відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н
О В И Л А :

У березні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся в суд з позовом до ПрАТ
«Просто страхування», ПАТ
«Птахофабрика Тернопільська», про
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної в дорожньо-транспортній
пригоді, що сталася 13.03.2013 року з вини
ОСОБА_4 - водія ПАТ «Птахофабрика
Тернопільська».

Позов обґрунтовував тим, що в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди йому
було заподіяні тілесні ушкодження
середньої тяжкості, через що тривалий
час перебував на стаціонарному та
амбулаторному лікуванні, переніс
складну операцію, продовжує відчувати
болі в місцях забоїв, переломів,
проведеної операції. Постійно
користується милицями, не може
виконувати фізичну роботу. Йому
встановлено третю групу інвалідності
та втратив 40 % професійної
працездатності. Крім того, його було
звільнено з роботи за станом здоров'я.

Все це спричинило душевні і психічні
страждання, негативні емоції та
переживання.

На відшкодування моральної шкоди
просив стягнути з відповідачів: з ПрАТ
«Просто страхування» - 5000 грн., а з ПАТ
«Птахофабрика Тернопільська» - 75000 грн.

Ухвалою Тернопільського
міськрайонного суду від 22 травня 2014
року позовна заява ОСОБА_2 до ПрАТ
"Просто страхування" залишена без
розгляду.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 22 травня 2014 року вирішено:
"Позов задовольнити частково. Стягнути
на користь ОСОБА_2 з Публічного
акціонерного товариства "Птахофабрика
Тернопільська" завдану моральну шкоду
в сумі 30000 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Птахофабрика
Тернопільська" в дохід державного
бюджету 243,60 гривень судового збору."

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
змінити рішення суду в частині
зменшення моральної шкоди і стягнути з
ПАТ "Птахофабрика Тернопільська" 75000
грн. моральної шкоди, посилаючись на те,
що суд не дав належної оцінки
обставинам, на які він посилався в
обґрунтування позову і вирішив спір з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі ПАТ "Птахофабрика
Тернопільська" просить скасувати
рішення суду і в позові відмовити,
посилаючись на те, що суд не врахував
грубої необережності позивача ОСОБА_2,
який в порушення Правил дорожнього
руху не був пристебнутий ременем
безпеки, що збільшило ризик отримати
тілесні ушкодження в
дорожньо-транспортній пригоді. Також
позивачем було порушено п.14.6 Правил
дорожнього руху і в
дорожньо-транспортній пригоді мала
місце його вина. Крім того, в матеріалах
справи відсутні належні докази
заподіяння позивачеві моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення учасників
апеляційного розгляду, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, ознайомившись з
матеріалами справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового
задоволення, апеляційна скарга ПАТ
"Птахофабрика Тернопільська" до
задоволення не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги
про відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції виходив з доведеності
позивачем спричинення йому моральної
шкоди в результаті вчинення злочину
ОСОБА_4, та наявності підстав для
стягнення з ПАТ "Птахофабрика
Тернопільська" моральної шкоди.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
оскільки вони відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Встановлено, що 13 березня 2013 року
ОСОБА_4, керуючи автомобілем автомобіль
"Ford Transit Connect" р.н. НОМЕР_1, що належить ПАТ
«Птахофабрика Тернопільська», порушив
ПДР і допустив зіткнення з автомобілем
Skoda Octavia 1.6 GLX р.н. НОМЕР_2 під керуванням
водія ОСОБА_2 В наслідок ДТП ОСОБА_2 були
спричинені середньої тяжкості тілесні
ушкодження.

Згідно з полісом №АЕ/0946620 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (забезпечений
транспортний засіб "Ford Transit Connect" р.н.
НОМЕР_1 ) цивільна правова
відповідальність ПАТ «Птахофабрика
Тернопільська» застрахована ПрАТ
"Просто-Страхування".

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції правильно виходив
з того, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК
України шкода, завдана одній особі з
вини іншої особи внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_4 у вчинені
дорожньо-транспортної пригоди
підтверджується вироком
Тернопільського міськрайонного суду
від 11.10.2013 року, яким ОСОБА_4 визнано
винним у вчиненні кримінального
правопорушеня, передбаченого ч.1 ст. 286
КК України та призначено покарання у
виді одного року шести місяців
обмеження волі без позбавлення права
керувати транспортними засобами. На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4
звільнено від відбування призначеного
покарання з випробуванням з іспитовим
строком на один рік із застосуванням
ст.76 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 працював у ПАТ
«Птахофабрика Тернопільська» водієм, і
дорожньо - транспортну пригоду вчинив
в робочий час під час виконання
трудових обов'язків, що стверджується
обставинами справи та Актом проведення
спеціального розслідування нещасного
випадку від 16.04.2013 року та Акту № 1 про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом від 16.04.2013 року
дорожньо-транспортна пригода
трапилась в робочий час, під час
виконання ОСОБА_4 його трудових
обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України,
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Згідно роз'яснень даних в абз. 3 п. 6
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», не вважається особою, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, і не несе
відповідальності за шкоду перед
потерпілим особа, яка керує
транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, якщо з нею
укладено цивільно-правовий договір.

Оскільки на момент вчинення дорожньо -
транспортної пригоди ОСОБА_4 перебував
з ПАТ «Птахофабрика Тернопільська» у
трудових відносинах і скоїв дорожньо -
транспортну пригоду під час виконання
своїх трудових обов'язків, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що відповідно до ст. 1172
ЦК України, ПАТ «Птахофабрика
Тернопільська», як власник джерела
підвищеної небезпеки, повинен
відшкодувати позивачу ОСОБА_2
заподіяну моральну шкоду.

При цьому суд вірно врахував вимоги ст.
22 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
траспортних засобів" та умови полісу
№АЕ/0946620 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, згідно яких розмір моральної
шкоди, який повинен бути відшкодований
страховиком за шкоду, заподіяну
здоров'ю складає 5 відсотків від 100
тисяч гривень, що дорівнює 5000 грн.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Пунктом 1 частини 2 вказаної статті
встановлено, що моральна шкода полягає
у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я.

Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України,
моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

При визначені розміру моральної шкоди
суд зіслався на обставини, на які
позивач посилався в обґрунтування
своїх вимог.

З висновку судово-медичної експертизи
№ 420 вбачається, що внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2
були спричинені закрита травма грудей
у вигляді переломів 3-го, 4-го і 7-го лівих
ребер, закрита травма тазу із уламковим
переломом правої вертлюгової впадини
та вивихом правої стегнової кістки, які
відносяться до тілесних ушкоджень
середньої тяжкості.

ОСОБА_2 перебував на стаціонарному та
амбулаторному лікуванні з 13.03.2013 р. по
08.10.2013 р., що стверджується витягом із
медичної карти № 1737 та виписки із
медичної карти стаціонарного хворого
№ 02/03083 та наданими суду листками
непрацездатності.

ОСОБА_2 встановлено третю групу
інвалідності у зв'язку з трудовим
каліцтвом з порушенням опорно-рухового
апарату терміном до 01.11.2014 р.

У заключенні
лікарсько-консультативної комісії №72
від 09.10.2013р. визначено, що ОСОБА_2
протипоказана важка фізична праця та
робота пов'язана з тривалою ходьбою та
стоянням.

Відповідно до довідки про результати
визначення ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках, потреби у
наданні медичної та соціальної
допомоги Серії АБ № 0000259 від 08.10.2013
ОСОБА_2 втратив 40 % професійної
працездатності.

Також, як встановлено в суді, позивача
було звільнено з посади водія ПАТ
«Державний ощадний банк України» у
зв'язку із виявленням невідповідності
займаній посаді за станом здоров'я.

Згідно роз'яснень даних в п. 9 пленуму
Верховного суду України від 31 березня
1995 року №4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" (в редакції
Постанови Пленуму Верховного суду №5
від 25.05.2001р.), розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди", суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
зверненням потерпілого - спростування
інформації редакцією засобу масової
інформації. При цьому суд має виходити
із засад розумності, виваженості та
справедливості.

Колегія суддів вважає, що при визначені
розміру відшкодування повною мірою не
врахував втрат, які поніс позивач в
наслідок дорожньо-транспортної
пригоди та пов'язаними із ними
моральних страждань.

Розмір моральних страждань позивача,
визначений судом першої інстанції в
грошовому еквіваленті у розмірі 30000
грн. не є співмірним з глибиною
душевних страждань, про які позивач
заявляв в позовній заяві та суді першої
інстанції, і які доводяться
матеріалами справи, а тому колегія
суддів вважає за можливе збільшити
суму відшкодування моральної шкоди до
50000 грн. що підлягає стягненню з
відповідача ПАТ «Птахофабрика
Тернопільська».

Отже, в цій частині рішення суду слід
змінити, збільшивши суму стягнення з
30000 до 50000 грн.

Доводи ПАТ "Птахофабрика
Тернопільська" викладені апеляційній
скарзі не спростовують висновки суду
першої інстанції, а тому в решті
рішення суду слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а
:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Птахофабрика
Тернопільська" - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 22 травня 2014 року в частині
відшкодування моральної шкоди змінити,
збільшивши суму стягнення з Публічного
акціонерного товариства "Птахофабрика
Тернопільська" на користь ОСОБА_2 з 30000
грн. до 50000 (п'ятдесят тисяч) грн.

В решті рішення суду залишити без
зміни.

Рішення колегії може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів,
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області З.Є. Ткач