Справа № 481/782/14-ц
Провадж.№ 2/481/409/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р. Новобузький
районний суд Миколаївської області в
складі:

головуючого судді - Васильченко Н.О.,

за участю: секретаря - Юхименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Новобузької міської ради
Миколаївської області про визнання
права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся з
зазначеним позовом до відповідача
Новобузької міської ради, в
обґрунтування якого зазначив, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3,
який за життя, на підставі державного
акту на право власності на землю, серії
МК № 093809 від 14.10.2003 року, набув право
власності на земельну ділянку для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 5,18 га, що розташована в межах
території Новобузької міської ради
Миколаївської області. Після його
смерті, він, відповідно до свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
19 грудня 2008 року, виданого державним
нотаріусом Новобузької державної
нотаріальної контори, успадкував дану
земельну ділянку.

З метою реєстрації права власності на
вищевказану земельну ділянку він
звернувся до реєстраційної служби
Новобузької районного управління
юстиції у Миколаївській області з
заявою про державну реєстрацію
набутого ним права, але 16.04.2014 року йому
було відмовлено у проведенні такої
реєстрації та повідомлено, що єдиним
документом, який посвідчував право
власності на земельну ділянку станом
до травня 2009 року був відповідний
державний акт, а відтак надане йому
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом не може бути прийняте, як
підстава для проведення державної
реєстрації права власності на земельну
ділянку, у зв'язку з чим він змушений
звертатись до суду з позовом про
визнання за ним права власності не
вищезгадану земельну ділянку.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, направив до суду письмову
заяву про можливість розгляду справи
за його відсутності, заявлені вимоги
підтримав і просив їх задовольнити.

Представник відповідачка - Новобузької
міської ради, Путік О.С. в судове
засідання на виклик суду не з'явився,
втім надав суду письмову заяву про
можливість розгляду справи без його
участі, пред'явлений до міської ради
позов визнав і не заперечував проти
його задоволення

Дослідивши письмові докази, суд
приходить такого висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер громадянин ОСОБА_3
(а.с. 7).

Після його смерті відкрилася спадщина
на належне йому майно, в тому числі і на
належну йому на підставі державного
акту, серії МК № 093809 від 14.10.2003 року,
земельну ділянку площею 5,18 га, для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташовану в межах території
Новобузької міської ради
Миколаївської області (а.с. 9), яку за
життя, згідно з заповіту, посвідченого
приватним нотаріусом Новобузького
районного нотаріального округу 24
березня 2005 року № 559, він заповів своєму
сину, позивачу у справі - ОСОБА_1

Звернувшись у встановлені строки до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини, позивач ОСОБА_3 19 грудня 2008
року отримав у державного нотаріуса
Новобузької державної нотаріальної
контори, свідоцтво про право на
спадщину за вищевказаним заповітом.
(а.с. 8 ).

За приписами ч. 1 ст. 126 Земельного
кодексу України (у редакції, діючій на
момент отримання Свідоцтва про право
на спадщину) право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчуються державними актами.

Порядок здійснення відмітки про
перехід права власності на земельну
ділянку, затверджений постановою
Кабінету міністрів України від 06.05.2009р.
№439 не регулює відносини, що виникли
на підставі Свідоцтва про спадщину, так
як він був прийнятим значно пізніше від
дати видачі цього Свідоцтва.

Судом встановлено, що з метою
реєстрації права власності на земельну
ділянку площею 5,18 га ОСОБА_1 звернулася
до реєстраційної служби Новобузького
районного управління юстиції у
Миколаївській області з заявою про
державну реєстрацію такого права,
однак реєстратор відмовив їй у
проведенні державної реєстрації права
на земельну ділянку, пояснивши, що
єдиним документом, який посвідчував
право власності на земельну ділянку
станом до травня 2009 року був
відповідний державний акт, а
Свідоцтво про право на спадщину за
заповітом не може бути прийняте як
підстава для проведення державної
реєстрації права власності на земельну
ділянку. Також роз'яснено, що згідно ЗУ
«Про державний земельний кадастр» та
ЗУ «Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень»
з 01.01.2013 р. змінено порядок державної
реєстрації прав на нерухоме майно».

Однак, позивач не встиг виготовити на
своє ім'я державний акт направо
власності на вказану земельну ділянку
до набрання чинності певних положень
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», згідно з якими з
01.01.2013 року право власності на землю
засвідчуються не державними актами, а
відповідними свідоцтвами про право
власності на нерухоме майно.

Відтак, наразі якщо набувач за
цивільно-правовим договором не отримав
державний акт про право власності на
земельну ділянку і не набув відповідно
до положень законодавства, чинного на
момент укладення такого договору,
права власності на неї, орган державної
реєстрації прав не може провести
державну реєстрацію права власності
цієї земельної ділянки.

Згідно ч.4 ст.13, ч.4 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Власник майна відповідно до ст. 392 ЦК
України може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється, або не визнається
іншою особою.

Одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів, що підлягають
захисту судом, згідно ст.16 ЦК України
є визнання права.

Відповідно до ч.2 ст.373 ЗК України
право власності не землю (земельну
ділянку) набувається і здійснюється
відповідно до закону.

Таким чином, визнання відповідачем
пред'явленого до нього позову не
суперечить вимогам закону та не
порушує прав та інтересів інших осіб,
оскільки дослідженні при судовому
розгляді справи обставини, свідчать
про наявність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за
ним права власності на земельну
ділянку, площею 5,18 га, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що розташована в межах
території Новобузької міської ради
Миколаївської області, кадастровий
номер :04:000:0306, яку він успадкував
за заповітом батька ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом № 1-1239 від 19.12.2008 року.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України з відповідача підлягають
стягненню на користь позивача
понесенні останнім та документально
підтверджені судові витрати на оплату
судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11 209, 174,
212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новобузької
міської ради Миколаївської області про
визнання права власності на земельну
ділянку, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на земельну ділянку площею
5,18 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована в межах території
Новобузької міської ради
Миколаївської області, кадастровий
номер :04:000:0306, в межах, зазначених
у державному акті на право власності на
земельну ділянку, серії МК № 093809,
виданого 14 жовтня 2003 року на ім'я
ОСОБА_3.

Стягнути з Новобузької міської ради
Миколаївської області на користь
ОСОБА_1 судові витрати, понесені ним на
оплату судового збору у розмірі 243 грн.
60 коп.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Миколаївської області через
Новобузький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Новобузького районного
суду

Миколаївської області
Н.О. Васильченко