22-ц/775/988/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
У Х В А Л А

Іменем України

09 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого судді Песоцької
Л.І.

суддів Ткаченко
Т.Б., Ігнатолі Т.Г.

при секретарі
Костомановій А.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку і відшкодування моральної
шкоди за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 на рішення
Жовтневого районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 27
травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду і, посилаючись на те, що 03 вересня
2010 року при звільненні з роботи йому не
була виплачена сума індексації
заробітної плати і лише 16 січня 2014 року
відповідач перерахував на його рахунок
індексацію і компенсацію втрати
частини заробітної плати в сумі 690,60
грн., просив стягнути з відповідача на
його користь середній заробіток за час
затримки розрахунку з 04 вересня 2010 року
по день фактичного розрахунку 19 лютого
2014 року в сумі 109100,70 грн., відшкодування
моральної шкоди в розмірі 1000 грн. та
витрати на правову допомогу в розмірі
1000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
27 травня 2014 року позов задоволено
частково, стягнуто з ПАТ «ММК ім.
Ілліча» на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні в сумі 934 грн. і у
відшкодування витрат на правову
допомогу 1000 грн. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1
в апеляційній скарзі просить рішення
суду змінити та стягнути з ПАТ «ММК ім.
Ілліча» на його користь середній
заробіток за час затримки розрахунку в
сумі 103778,24 грн. і у відшкодування
моральної шкоди 1000 грн., посилається на
порушення судом норм процесуального
права і неправильне застосування норм
матеріального права.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явився,
про розгляд справи повідомлений. У
відповідності з вимогами ч. 5 ст. 76, ч. 2
ст. 305 ЦПК України справа розглядається
за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника ОСОБА_1 ОСОБА_4, яка
підтримала доводи апеляційної скарги,
заперечення проти скарги представника
відповідача Новгородської В.В.,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

У відповідності з вимогами ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 09 лютого
2005 року до 03 вересня 2010 року перебував у
трудових відносинах з ПАТ «ММК ім.
Ілліча». При звільненні йому не була
виплачена сума індексації заробітної
плати. 16 січня 2014 року відповідач
перерахував позивачеві суму
індексації заробітної плати з
компенсацією частини її втрати у
зв'язку з несвоєчасною виплатою в
загальній сумі 690 грн. 50 коп. (а.с.11).
Середній заробіток за час затримки
розрахунку з 03 вересня 2010 року по 16
січня 2014 року становить 103778 грн. 24 коп.

Частково задовольняючи позовні вимоги
і стягуючи з відповідача на користь
позивача середній заробіток за час
затримки розрахунку в сумі 934 грн., суд
зазначив, що розмір середнього
заробітку до стягнення визначено з
урахуванням засад справедливості та
розумності, а також співмірності сум
індексації та виплаченої позивачеві
заробітної плати.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

В разі спору про розмір сум, належних
працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен в зазначений у цій
статті строк виплатити не оспорювану
нею суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

При наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій
статті відшкодування в тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника.
Якщо спір вирішено на користь
працівника частково, то розмір
відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті
спору.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 24 грудня 1999 року N 13
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
роз'яснено, що установивши при
розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі, -
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на
користь працівника середній заробіток
за весь період затримки розрахунку, а
при непроведенні його до розгляду
справи - по день постановлення рішення,
якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності. У
разі непроведення розрахунку у зв'язку
із виникненням спору про розмір
належних до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню у
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу. При
частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи. Не можна
вважати спором про розмір сум, належних
до виплати при звільненні, спір про
відрахування із заробітної плати (на
відшкодування матеріальної шкоди, на
повернення авансу тощо), оскільки він
вирішується в іншому встановленому для
нього порядку.

Зі справи вбачається, що 01 вересня 2010
року ОСОБА_1 звернувся до відповідача
із заявою про звільнення з роботи за
власним бажанням з 03 вересня 2010 року.
Розпорядженням по підприємству він
звільнений з роботи з 03 вересня 2010 року
за ст. 38 КЗпП України (а.с.10 зв.).

Згідно з даними табелю обліку робочого
часу за вересень 2010 року ОСОБА_1 1, 2 та 3
вересня 2010 року не працював у зв'язку із
відпусткою без збереження заробітної
плати.

З розрахункового листка позивача також
вбачається, що у вересні 2010 року він не
працював.

Із заявою про нарахування суми
індексації заробітної плати та
компенсації у зв'язку з її несвоєчасною
виплатою він звернувся до ПАТ «ММК ім.
Ілліча» 30 грудня 2013 року (а.с. 72). 16 січня
2014 року відповідачем перерахована на
його рахунок сума індексації та
компенсації з відрахуванням
обов'язкових платежів у розмірі 690 грн.
50 коп. (а.с.11).

Таким чином, оскільки встановлено, що
позивач у день звільнення не працював,
до відповідача про виплату сум
індексації звернувся 30 грудня 2013 року,
а 16 січня 2014 року грошові кошти йому
були перераховані на розрахунковий
рахунок, не можна погодитись з доводами
позивача про наявність підстав для
зміни рішення суду і стягнення з
відповідача на його користь середнього
заробітку в сумі 103778 грн. 24 коп.

Зі справи вбачається, що позов про
відшкодування моральної шкоди
позивачем було обґрунтовано тим, що в
день звільнення відповідач не виплатив
йому суми індексації заробітної плати,
допустив тривалу затримку розрахунку,
чим спричинив йому тривалі моральні
страждання. З урахуванням конкретних
справи, задоволення відповідачем
звернення позивача і нетривалу
затримку його виконання, а також
наведеного позивачем обґрунтування
спричинення йому моральної шкоди
колегія суддів вважає, що відсутні
підстави і для скасування рішення суду
в частині відмови у задоволені позову
про стягнення з відповідача на його
користь відшкодування моральної шкоди
в розмірі 1000 грн.

За таких обставин апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
27 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді