Справа № 541/1786/14-ц
Номер провадження 2/541/811/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 серпня 2014 року

м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд
Полтавської області

в складі : головуючого - судді Гриб
М.В.

при секретарі -
Непокупній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миргороді цивільну справу за позовом
Аграрного орендно-приватного
підприємства «Великосорочинське» до
Великосорочинської сільської ради
Миргородського району Полтавської
області про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини, суд

Встановив:

16.07.2014 року Аграрне орендно-приватне
підприємство «Великосорочинське»
звернулося до суду із вказаним вище
позовом та просило визначити йому
додатковий строк для прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_1, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року та на випадок
своєї смерті заповідав все своє майно
вказаному підприємству.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
встановлений законом строк для подання
заяви про прийняття спадщини
підприємство пропустило в зв»язку з
тим, що фактично користуючись
спадковим майном (земельними
ділянками) вважало , що тим самим
фактично прийняло спадщину. Крім цього
позивач посилався на те, що в
підприємстві «заповіт не був
виявлений раніше» і в підприємстві не
було посадової особи, до
функціональних обов'язків якої входило
б оформлення документів про прийняття
спадщини. Вважаючи вказані причини
поважними, позивач просив суд
визначити йому додатковий строк для
прийняття спадщини.

В судовому засіданні представник
позивача Рубан С.М. підтримував позовні
вимоги в повному об'ємі.

Представник відповідача,
Великосорочинської сільської ради
Миргородського району, в судове
засідання не з'явився, а звернувся до
суду із листом, яким просив справу
розглянути у його відсутності та не
заперечував проти позову.(а.с.28).

Ухвалою Миргородського міськрайонного
суду від 18 серпня 2014 року було
відмовлено у прийнятті визнання позову
відповідачем.

Вислухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовна заява
задоволенню не підлягає із наступних
підстав.

Відповідно до частин 1 - 3 ст. 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
в с. Великі Сорочинці Миргородського
району помер ОСОБА_1 (а.с.22), в зв'язку з
чим за місцем його останнього
постійного місця проживання
відкрилася спадщина, зокрема і на
земельні ділянки, площею 3,65 та 0,50 Га,
розташовані на території
Великосорочинської сільської ради
(а.с.20-21).

При своєму житті, а саме 04.12.2000 року,
ОСОБА_1 на випадок своєї смерті
заповідав все своє майно АОПП
«Великосорочинське», позивачу по
справі.(а.с.19).

На момент своєї смерті спадкодавець
проживав в АДРЕСА_1, як вказував позивач
у своїй позовній заяві, а відповідач не
заперечував вказаної обставини.

18 червня 2014 року, представник АОПП
«Великосорочинське» Харченко М.І.
звернувся до приватного нотаріуса із
усною заявою про видачу свідоцтва про
право на спадщину, але отримав відмову,
викладену в постанові про відмову у
вчиненні нотаріальної дії (а.с.23) у
зв'язку з пропуском, визначеного
законом 6-місячного строку для подачі
заяви про прийняття спадщини.

За загальними положеннями про
спадкування право на спадщину виникає
в день відкриття спадщини. Спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою. Для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини (ч.3 ст. 1222, ч.1
ст. 1220, ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК
України).

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Тобто, право на спадщину належить
спадкоємцеві з моменту її відкриття й
закон зобов'язує спадкодавця, який
постійно не проживав із спадкодавцем, у
шестимісячний строк подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, правила ч.3 ст. 1272
ЦК України можуть бути застосовані
якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для
подання такої заяви; 2) ці обставини
визнані судом поважними.

Якщо у спадкоємця перешкод не було, а
він не скористався правом на прийняття
спадщини, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК
України не застосовуються.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», вирішуючи питання про
визначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причин
пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому виходить з того, що
поважними є причини, пов'язані з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємця на вчинення
цих дій.

Судом визнаються поважними причини -
тривала хвороба, перебування
спадкоємця тривалий час за межами
України, відбування покарання в місцях
позбавлення волі, , перебування на
строковій службі у Збройних Силах
України, тощо.

Згідно листа Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16.05.2013 року
№24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані
поважними такі причини пропуску строку
для подання заяви про прийняття
спадщини як юридична необізнаність
позивача щодо строку та порядку
прийняття спадщини, необізнаність
особи про наявність спадкового майна,
похилий вік, непрацездатність,
незнання про існування заповіту,
невизначеність між спадкоємцями хто
буде приймати спадщину, відсутність
коштів для проїзду до місця відкриття
спадщини, несприятливі погодні умови.

Позивач в своїй позовній заяві і його
представник в судовому засіданні не
навів жодної причини, яка б була
пов'язана з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для нього на вчинення цих дій в строки,
передбачені ст. 1270 ЦК України. Тому у
задоволенні позову суд вважає
необхідним відмовити.

Посилання позивача на те, що він вважав,
що фактично прийняв спадщину, а також
на те, що пізно виявив у себе серед
документів заповіт спадкодавця, що в
підприємстві не було особи, на яку
покладався б обов'язок оформлення
документів про прийняття спадщини, суд
не може прийняти до уваги, оскільки
суб"єктивні причини пропуску строку,
встановленого для прийняття спадщини,
за змістом п.24 згаданої постанови
Пленуму Верховного суду України не
можуть бути підставою для задоволення
позову, з огляду на те, що вказані
причини не створювали для позивача
об'єктивних, непереборних, істотних
труднощів для подачі ним у
встановленому законом порядку заяви
про прийняття спадщини. При цьому суд
також бере до уваги те, що з часу
відкриття спадщини до часу звернення
позивача в нотаріальну контору та до
суду сплинуло понад 7 років.

При таких обставинах суд вважає
необхідним повністю відмовити АОПП
«Великосорочинське» в задоволенні
його позову.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 14, 60, 174, 208, 209,
213-215,218 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1222, 1223,
1233,1272 ЦК України , суд-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Аграрного
орендно-приватного підприємства
«Великосорочинське» до
Великосорочинської сільської ради
Миргородського району Полтавської
області про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини,
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Полтавської області в
10-денний термін з часу його
проголошення.

Суддя: М. В. Гриб