22-ц/775/1089/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року

м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області в складі:

головуючого
Кочегарової Л.М.,

суддів:
Ігнатоля Т.Г., Попової С.А.,

при секретарі
Одінцові Е.В.,

розглянувши у судовому засіданні в
місті Маріуполі справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 25 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до житлово -
комунального підприємства «Житло
«Центр» (далі ЖКП «Житло «Центр»), третя
особа - комунальне комерційне
підприємство «Маріупольтепломережа»
(далі ККП «Маріупольтепломережа»), про
зобов'язання виконати умови договору
щодо обслуговування технічного
обладнання будинку,

в с
т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ЖКП
«Житло «Центр», який згодом уточнив, і
просив зобов'язати відповідача
виконувати умови договору щодо
обслуговування усього технічного
обладнання життєзабезпечення будинку
АДРЕСА_1, що знаходиться в межах
будинку, за винятком тепломіру.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
25 червня 2014 року у позові ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати,
задовольнити позовні вимоги
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_2, який просив
задовольнити апеляційну скаргу,
заперечення представника ЖКП «Житло
«Центр» Ярошенко І.С., яка просила
відхилити апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню за таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником квартири АДРЕСА_1.

Будинок АДРЕСА_1 перебуває у
комунальній власності Маріупольської
міської ради, знаходиться на балансі
та обслуговуванні ЖКП «Житло «Центр».
В 2000 році у будинку, за згодою ККП
«Маріупольтепломережа», встановлений
прилад обліку теплової енергії.

19 вересня 2012 року ОСОБА_2 уклав
з ЖКП «Житло «Центр» договір про
надання послуг по утриманню будинку,
споруд та прибудинкової території,
відповідно до умов якого відповідач,
зобов'язаний утримувати
внутрішньобудинкові мережі у
належному технічному стані,
здійснювати їх технічне
обслуговування і ремонт тощо. Під
внутрішньобудинковими мережами
розуміються мережі, арматура, прилади і
обладнання обліку і регулювання
споживання житлово-комунальних послуг,
що розташовані у межах будинку (п.1.5).

Відмовляючи ОСОБА_2 у позові,
суд першої інстанції виходив з того, що
об'єктивних доказів на підтвердження
того, що права позивача порушуються
відповідачем суду не надано.
Незважаючи на те, що спірна задвижка,
яка входить до складу вузла обліку
теплової енергії, не перебуває на
балансі ЖКП «Житло «Центр», її технічне
обслуговування відповідачем
проводиться.

Висновки суду відповідають
обставинам справи та нормам права.

Згідно зі ст.1 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
балансоутримувач будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд - це власник або
юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.24 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» балансоутримувач має право
здійснювати функції утримання на
балансі переданого йому за договором з
власником майна та управляти їм чи
передавати за договором повністю або
частково функції управління
управителю, а відповідно до п.1,2,6 ч.2 ст.24
цього закону балансоутримувач
зобов'язаний укладати договір з
власником (співвласниками) на
утримання на балансі відповідного
майна; утримувати на балансі майно,
визначене договором з власником
(співвласниками); забезпечити належні
експлуатацію та утримання майна, що
перебуває на його балансі.

Як вбачається з Порядку
формування тарифів на теплову енергію,
її виробництво, транспортування та
постачання, послуги з центрального
опалення і постачання гарячої води,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України 1 червня 2011 р. № 869
«Про забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на
житлово-комунальні послуги»,
періодична повірка, опломбування,
обслуговування і ремонт (включаючи
демонтаж, транспортування і монтаж
після повірки) будинкових приладів
обліку здійснюється за рахунок
теплопостачальних підприємств або
підприємств, що надають послуги з
централізованого опалення, якщо засоби
обліку знаходяться у їх власності. Якщо
ж засоби обліку знаходяться у
власності мешканців будинку, то
періодична повірка, обслуговування і
ремонт здійснюється за їх рахунок.

Обґрунтовуючи свої вимоги
про покладання на ЖКП «Житло «Центр»
обов'язку виконувати умови договору,
тобто, обслуговувати все технічне
обладнання життєзабезпечення будинку,
що знаходиться в межах будинку (крім
тепломіру) ОСОБА_2 вказав, що
мешканці будинку АДРЕСА_1 в 2000 році
придбали загально-будинковий
тепломір. В 2012 році тепломір, разом з
трьома задвижками та манометрами, за
проектом КПП «Маріупольтепломережа»,
був перенесений на частину підвалу, що
належить мешканцям будинку. Після
цього, ЖКП «Житло «Центр», в особі
начальника дільниці Іллічева Г.А. та
директора Подбельцевої Н.А.,
відмовляються обслуговувати задвижки,
мотивуючи тим, що вводної задвижки за
проектом не було, а оскільки задвижки
були придбані за кошти мешканців
будинку, то самі мешканці повинні
придбати задвижки для заміни.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України зазначає,
що кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Відповідно до ст. 14 ЦК України
особа не може бути примушена до дій,
вчинення яких не є обов'язковими для
неї. Виконання цивільного обов'язку
забезпечується засобами заохочення та
відповідальністю, яка встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства. Особа може бути
звільнена від цивільного обов'язку або
його виконання у випадках,
встановлених договором або актами
цивільного законодавства.

У відповідності з вимогами
ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Статтею 57 ЦПК України
встановлено, що доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема
звуко- і відеозаписів, висновків
експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі.

Як вбачається зі справи, на
підтвердження своїх позовних вимог
ОСОБА_2 надав свої звернення до ЖКП
«Житло «Центр» та відповіді
підприємства, фотокартку задвижки та
договір від 19 вересня 2012 року (а.с.7-18).

Згідно з довідки ЖКП «Житло
«Центр» від 24 червня 2014 року №1185 вузол
обліку теплової енергії, розташований
у будинку АДРЕСА_1 на балансі ЖКП «Житло
«Центр» не знаходиться (а.с. 72,74).

Разом з тим, ЖКП «Житло
«Центр» за рахунок власних коштів при
підготовці будинку АДРЕСА_1 до
опалювального періоду 2013-2014 років
провело роботи по ревізії та заміні
запірної арматури, а також була
замінена задвижка на зворотному
трубопроводі (а.с. 37-41).

Враховуючи викладені
обставини та норми матеріального
права, колегія вважає, що суд першої
інстанції, відповідно до вимог ст.212 ЦПК
України, оцінив представлені сторонами
матеріали за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності та дійшов обгрунтованого
висновку про відмову ОСОБА_2 у позові,
оскільки суду не представлно доказів
того, що відповідач порушує права та
законні інтереси позивача, не
дотримується умов договору, укладеного
між сторонами 19 вересня 2012 року. Не
представлено суду доказів і того, що
тепловий вузол або задвижка вийшли з
ладу та потребують додаткових заходів
для забезпечення нормальної роботи
внутрібудинкових мереж, що це
обладнання знаходиться у неналежному
технічному стані та потребує
додаткового технічного
обслуговування та ремонту тощо.

Крім того, позивач конкретних фактів
порушеного свого права в позовній
заяві не навів та не надав доказів
того, що начальник дільниці Іллічев
Г.А. та директор Подбельцева Н.А.,
відмовляються обслуговувати задвижки,
мотивуючи тим, що вводної задвижки за
проектом не було. Посилання ОСОБА_2 на
усні пояснення вказаних осіб не є
належним та допустимим доказом, в
розумінні ст.ст.58,59 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

В апеляційній скарзі позивач
ставить питання про скасування
судового рішення, оскільки в рішенні
зазначене невірне поняття вузла обліку
теплової енергії, яке не відповідає
Правилам технічної експлуатації
теплових установок і мереж,
затверджених Наказом Міністерства
палива та енергетики України 14 лютого
2007 року № 71. Однак, ці доводи є
неспроможними, оскільки судом
аналізувалися технічні поняття -
«вузол обліку теплової енергії» та
«тепловий вузол», виходячи з
обґрунтувань позивачем своїх вимог, а
правові висновки суду першої
інстанції про відсутність підстав
для задоволення позовних вимог ОСОБА_2,
при цьому не змінилися.

Доводи позивача про те, що суд
не прийняв до уваги акт - претензію від
21 травня 2014 року, безпідставні,
оскільки з акту вбачається, що ОСОБА_2
пред'являє претензію ЖКП «Житло
«Центр», від імені мешканців будинку
АДРЕСА_1, з приводу кількості (якості)
наданих послуг, які виразилися у
відмові обслуговувати задвижки
теплового вузла обліку у вказаному
будинку (а.с.58). Проте, до справи не
долучено доказів того, що мешканці
будинку уповноважували позивача
пред'являти таку претензію, і, крім
того, відсутні підстави вважати, що
ЖКП «Житло «Центр» отримувало цю
претензію.

Посилання в акті-претензії на
відповіді підприємства від 6 січня 2014
року та 14 квітня 2014 року, в яких нібито
відмовлено в обслуговуванні задвижок,
є безпідставними, оскільки з тексту
вказаних відповідей не вбачається, що
ЖКП «Житло «Центр» відмовляється
виконувати умови договору щодо
зобов'язання утримувати
внутрішньобудинкові мережі у
належному технічному стані,
здійснювати їх технічне
обслуговування і ремонт тощо (а.с.10-11).

В апеляційній скарзі позивач
зазначає, що судом не прийнято до уваги
того факту, що після реконструкції
теплового вузла відповідач повинен
був внести зміни до технічного проекту
будинку, але цих змін внесено не було;
що суд не допитав свідка ОСОБА_6 Ці
доводи скарги необґрунтовані,
оскільки з позовної заяви ОСОБА_2 не
вбачається, що він заявляв вимоги про
внесення змін до технічного проекту
будинку та просив допитати вказаного
свідка.

Таким чином, колегія вважає, що
з висновками суду про відмову ОСОБА_2 у
позові не можна не погодитися, оскільки
в рішенні повно відображені обставини,
що мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні. Суд першої інстанції
правильно застосував норми
матеріального права і постановив
рішення з цього питання у
відповідності з вимогами ст.ст.212,213 ЦПК
України.

Тому, підстави для задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_2 та
скасування рішення суду відсутні.

Керуючись п.1 ч.1. ст.307, ст.308 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
25 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
Л.М.Кочегарова

Судді:
Т.Г.Ігнатоля

С.А.Попова