Справа № 481/1521/14-ц
Провадж.№ 2/481/576/2014
01 жовтня 2014 року Новобузький районний
суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді - Васильченко Н.О.,
за участю секретаря - Юхименко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог: Вознесенська
Універсальна товарно-сировинна біржа,
про визнання договору купівлі-продажу
житлового будинку дійсним та визнання
права власності в порядку спадкування,
01.08.2014 року позивачка ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
про визнання договору купівлі-продажу
жилого будинку АДРЕСА_1 з
господарськими будівлями і спорудами
дійсним та визнання права власності на
вищевказане майно в порядку
В обґрунтування заявлених вимог
позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер її рідний брат ОСОБА_3, який ще за
життя (10.08.2000 року) придбав у
відповідача ОСОБА_2 вищевказаний
житловий будинок, однак посилаючись на
те, що вказана угода купівлі-продажу
була зареєстрована цими особами на
Вознесенській Універсальній
товарно-сировинній біржі, успадкувати
вказане спадкове майно після його
смерті вона не має можливості, оскільки
як роз'яснив їй нотаріус, угода
укладена її рідним братом є недійсною,
так як вона нотаріально не посвідчена.
Іншого способу прийняти цю спадщину
після смерті брата ОСОБА_3 окрім як
визнання вказаної угоди дійсною та
визнання права власності на вказане
майно в порядку спадкування не існує,
що і змусило її звернутися до суду з
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з'явилася, надала суду письмову заяву
про можливість розгляду справи без її
участі, заявлені позовні вимоги
підтримала і просила їх задовольнити у
повному обсязі, не заперечувала проти
заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, про дату, час і місце
судового засідання повідомлявся
належним чином, про що свідчить поштове
повідомлення про вручення судової
повістки. Заяв про розгляд справи за
його відсутності не направляв, про
причини неявки суду не повідомив.
За згодою позивачки суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
на підставі наявних у справі доказів,
що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК
України.

Третя особа без самостійних вимог -
Вознесенська Універсальна
товарно-сировинна біржа про розгляд
справи повідомлялася належним чином,
однак в судове засідання явку свого
представника не забезпечила, про
розгляд справи за його відсутності
відповідної заяви суду не надіслала.

Дослідивши письмові докази, суд
приходить такого висновку.

Відповідно до договору купівлі-продажу
нерухомого майна за № 495 від 10 серпня 2000
року, зареєстрованого Вознесенською
Універсальною товарно-сировинною
біржею (м. Вознесенськ, Миколаївська
область) в журналі реєстрації біржових
угод з нерухомістю за № 495 від 10 серпня
2000 року, ОСОБА_2, як власник житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, що розташований по АДРЕСА_1,
продав покупцю ОСОБА_3 належний йому
будинок і сторони підписали зазначений
договір.

В силу ст. 227 ЦК України в редакції
Закону 1963 року (діяла на момент
укладення сторонами договору від 20.12.2001
року) договір купівлі-продажу будинку
(квартири) повинен бути нотаріально
посвідчений, якщо хоча б однією з
сторін є громадянин.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 47 ЦК України
в редакції Закону 1963 року якщо одна з
сторін повністю або частково виконала
угоду, що потребує нотаріального
посвідчення, а друга сторона
ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною.

Договір купівлі-продажу будинку за № 495
від 10.08.2000 року, про визнання якого
дійсним заявлено позивачкою ОСОБА_1, не
був нотаріально посвідчений, але
відповідно до чинного законодавства на
момент укладення угоди він підлягав
обов'язковому нотаріальному
посвідченню. За життя її покійний брат
ОСОБА_3 договір нотаріально не
посвідчував, що перешкоджає позивачці
прийняти спадщину після його смерті, у
зв'язку з недійсністю укладеної ним
угоди. Про те, що вказаний договір
належить нотаріально оформити, як
видно з доводів позивачки, їй стало
відомо лише у серпні 2014 року від
нотаріуса, коли мала наміри
успадкувати вказаний будинок.

Укладений між продавцем ОСОБА_2 та
покупцем ОСОБА_3 договір
купівлі-продажу нерухомого майна не
містить в собі протизаконних умов. В
угоді зазначено предмет продажу, його
характеристика, порядок передачі
предмета продажу у власність покупця,
визначена ціна продажу.

Сторонами за договором було досягнуто
згоди з істотних умов угоди, яка
повністю була виконана, як покупцем
(сплатив продавцеві обумовлену між
ними суму грошових коштів, вселився в
будинок і користувався ним з серпня 2000
року до дня своєї смерті, що мала місце
ІНФОРМАЦІЯ_1) , так і продавцем (отримав
обумовлену суму грошових коштів,
звільнив житловий будинок та передав
його покупцю у власність).

ОСОБА_3 на виконання п. 8 біржової угоди,
18 серпня 2000 року зареєстрував своє
право власності в Новобузькій філії
Миколаївського міжміського бюро
технічної інвентаризації за р./№ 3297, що
підтверджується відповідним
реєстраційним посвідченням.

Судом встановлено, що будь-які
перешкоди для нотаріального
посвідчення договору на час його
укладення були відсутні, однак договір
не був посвідчений нотаріально в
зв'язку із неправильним тлумаченням на
той час ст. 15 Закону України «Про
товарну біржу», згідно якого угоди,
зареєстровані на біржі, не підлягають
нотаріальному посвідченню, що не
виключало дотримання при його
укладенні вимог ст. 227 ЦК УРСР 1963р.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України від 16
січня 2003 року, який діє з 01 січня 2004
року, Цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Згідно ст. 16 ЦК України 2003р. кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів є визнання права.

Такий спосіб захисту цивільних прав
був передбачений і ст. 6 ЦК УРСР 1963р.

Як встановлено при судовому розгляді
справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 покупець ОСОБА_3
помер (свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_1 видана відділом ДРАЦС РС
Новобузького РУЮ від 30.04.2013 року).

Після його смерті відкрилася спадщина
на належне йому майно, однак, як видно з
довідки Новобузької державної
нотаріальної контори Миколаївської
області від 01.08.2014 року за № 790/02-14,
остання відмовила у видачі позивачці
свідоцтва про право на вказане
спадкове майно через недійсність угоди
за якою перейшов у власність
спадкодавця вищевказаний будинок.

Позивачка ОСОБА_1 наголошувала щодо
досягнення між сторонами всіх істотних
умов, що притаманні для договору
купівлі-продажу, та його виконання
сторонами, спрямоване на реальне
настання юридичних наслідків для
сторін за відповідною угодою.

Відтак, зазначені обставини свідчать
про наявність підстав, згідно до вимог
ч.2 ст.47 ЦК України, в редакції Закону 1963
року, для визнання такої угоди дійсною.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.
5, 9, 11, 13, 14, 16) позивачка ОСОБА_1 дійсно
являється рідною сестрою ОСОБА_3

Інших спадкоємців, як за законом так і
за заповітом після смерті ОСОБА_3 не
має.

Зазначені обставини вказують на те, що
позивачка ОСОБА_1, являючись рідною
сестрою ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
в силу ст.1216, 1217, ч.1 ст.1222, ст. 1262 ЦК
України, має право на успадкування на
належний останньому житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що розташований по АДРЕСА_1.

Вимоги щодо відшкодування судових
витрат, понесених позивачкою на оплату
судового збору, остання не заявляла, а
тому суд не вирішує питання про їх
розподіл між сторонами.

Керуючись ст. ст.10, 11, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа без самостійних вимог:
Вознесенська Універсальна
товарно-сировинна біржа, про визнання
договору купівлі-продажу житлового
будинку дійсним та визнання права
власності в порядку спадкування, -
задовольнити повністю.

Договір № 495 від 10 серпня 2000 року
купівлі-продажу житлового будинку, з
господарськими будівлями та спорудами,
що розташований по АДРЕСА_1, укладений
між продавцем ОСОБА_2 та покупцем
ОСОБА_3, зареєстрований Вознесенською
Універсальною товарно-сировинною
біржею (м. Вознесенськ, Миколаївська
область) в журналі реєстрації біржових
угод з нерухомістю за № 495 від 10 серпня
2000 року, - визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 по праву спадкування
після смерті ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що
розташований по АДРЕСА_1.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до апеляційного суду
Миколаївської області через
Новобузький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення, заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку.

Суддя Новобузького районного суду

Миколаївської області
Васильченко Н.О.