АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №2-104/12
інстанції Парамонов М.Л.
Апеляційне провадження №22-ц/796/7685/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
Антоненко Н.О.,

суддів
Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.
при секретарі
Лужецькій І.С.

за участю представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 11 квітня 2014
року у справі

за позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_3, ОСОБА_5,

треті особи Дарницька районна у м.
Києві державна адміністрація,

Департамент земельних ресурсів
Київської міської державної
адміністрації,

ОСОБА_6

про усунення перешкод у
здійсненні права власності,

стягнення суми та відшкодування
моральної шкоди,

за позовом ОСОБА_5

до ОСОБА_4,

треті особи ОСОБА_3,

Дарницька районна у м. Києві державна
адміністрація,

Департамент земельних ресурсів
Київської міської державної
адміністрації,

ОСОБА_6

про усунення перешкод у
здійсненні права власності на майно та
користування

земельною ділянкою, стягнення суми та
відшкодування моральної шкоди

та

за позовом ОСОБА_6

до ОСОБА_4,

треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5

Дарницька районна у м. Києві державна
адміністрація,

Департамент земельних ресурсів
Київської міської державної
адміністрації

про усунення перешкод у
здійсненні права власності на майно та
користування

земельною ділянкою, стягнення суми та
відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 11 квітня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено, позовні вимоги ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 задоволені частково:
зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди у
здійсненні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права
власності на належне їм майно, що
розташоване за адресою АДРЕСА_1, шляхом
знесення власними силами або за кошти
ОСОБА_4 частини гаража-СТО під літерою
«Г» (згідно технічного паспорта на
житловий будинок АДРЕСА_2 від 14.02.2003
року), розташованої на частині
земельної ділянки по АДРЕСА_1 -
перенесення стіни гаража - СТО до
відстані не менше 1,0м до межі сусідньої
ділянки по АДРЕСА_1 від найбільш
виступної конструкції стіни та
звільнення частини земельної ділянки
площею 17,3мІ по АДРЕСА_1 - від т.4 до т.57а,
від т.57а до бетонної стіни, побудованої
ОСОБА_4 впритул до гаражу ОСОБА_5, від
бетонної стіни, побудованої ОСОБА_4
впритул до гаражу ОСОБА_5, до т.4 - згідно
абрису меж земельної ділянки по
АДРЕСА_1 та топоплану М 1:500 від березня
2013 року; стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_5 3291,00грн та в порядку
відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн,
а всього - 6291,00грн; стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_6 впорядку відшкодування
моральної шкоди 3000,00грн; в задоволенні
решти вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6
відмовлено; стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 судові витрати в
розмірі 120,00грн, на користь держави -
487,20грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 є власником будинку АДРЕСА_2
згідно договору купівлі-продажу від
25.05.1999.

Відповідно до Державного акту про
право приватної власності на землю І-КВ
№ 158491 від 23.05.2000 ОСОБА_4 на праві
приватної власності належить земельна
ділянка площею 0,1000га за адресою
АДРЕСА_2.

Користувачами суміжної земельної
ділянки (код земельної ділянки 90:200:002)
за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 -
згідно акту установлення і погодження
меж землекористування від 17.12.1993 на
зазначену земельну ділянку загальною
площею 1775,87мІ.

Згідно договору дарування частини
житлового будинку від 30.12.2003
домоволодіння по АДРЕСА_1 належить
співвласникам: ОСОБА_6 - 24/100 частини на
підставі свідоцтва про право на
особисту власність на домоволодіння
від 08.11.2001, ОСОБА_5 - 76/100 частин
зазначеного будинку на праві власності
на підставі договору дарування від
30.12.2003.

Згідно розпорядження Харківської
районної державної адміністрації м.
Києва від 26.06.2000 №447 ОСОБА_4 надано
дозвіл на перебудову індивідуального
житлового будинку і господарських
споруд по АДРЕСА_2 з виконанням умов
забудови земельної ділянки згідно з
архітектурно-планувальним завданням,
затвердженим Головкиївархітектурою.

Відповідно до технічного паспорта на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок АДРЕСА_2 від 1999 року та від
14.02.2003 гараж під літ.«Г» (площею
забудови 91,2мІ) є об'єктом самовільного
(самочинного) будівництва, зазначена
будівля розташована на лінії межі, що є
спірною частиною суміжних земельних
ділянок.

Згідно акту від 03.06.2013 гараж літ.«Г»
ОСОБА_4 побудував впритул до гаража
ОСОБА_5, ОСОБА_6 по АДРЕСА_1, що обмежує їх
права щодо користування належним їм
майном.

Виходячи зі встановленого, суд першої
інстанції дійшов висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_4 не ґрунтуються на
вимогах закону, у зв'язку з чим не
підлягають задоволенню, а зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_7
підлягають частковому задоволенню як
такі, що ґрунтуються на нормах
матеріального права та
підтверджуються наявними у матеріалах
справи доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 11.04.2014 та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6
відмовити, а його позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.
Посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду
представник ОСОБА_4 просила апеляційну
скаргу задовольнити з наведених у ній
доводів. ОСОБА_3 проти доводів
апеляційної скарги заперечував, просив
залишити без змін рішення суду першої
інстанції. Інші сторони у судове
засідання апеляційного суду не
з'явилися, про дату та час розгляду
справи повідомлені належним чином,
заяв та клопотань про відкладення
розгляду справи не подали, що
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не
перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених у суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення - залишенню без
змін з огляду на таке.

Предметом спору у даній справі є
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою.

Відповідно до ч.4 ст.373 ЦК України
власник земельної ділянки має право
використовувати її на свій розсуд
відповідно до її цільового
призначення. При цьому власник такої
земельної ділянки або землекористувач
(ст.152 ЗК України) має право вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю та перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
земельною ділянкою (ст.391 ЦК України).

З матеріалів справи, зокрема, паспорта
на садибний (індивідуальний) жилий
будинок АДРЕСА_2 від 14.02.2003, вбачається,
що гараж під літерою «Г» розташований
на лінії межі суміжних земельних
ділянок позивача і відповідачів і є
об'єктом самочинного будівництва.

З огляду на таке, правильним є висновок
суду першої інстанції про порушення
ОСОБА_4 прав відповідачів як
користувачів суміжної земельної
ділянки, адже на виконання
розпорядження Харківської районної
державної адміністрації м. Києва від
26.06.2000 № 447 про надання дозволу на
перебудову індивідуального жилого
будинку і господарських споруд на
спірній земельній ділянці ОСОБА_4 не
надано будь-яких належних та
допустимих доказів у передбаченому
ст.ст.10,60 ЦПК України порядку на
підтвердження законності перебудови
на земельній ділянці по АДРЕСА_2 у м.
Києві, зокрема проектно-кошторисної
документації щодо перебудови
індивідуального жилого будинку і
господарських споруд.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про
те, що відповідачі за основним позовом
володіють частиною земельної ділянки,
яка згідно договору купівлі-продажу
належить йому, не заслуговують на увагу
як такі, що спростовуються наявними у
матеріалах справи доказами, як то
висновком будівельно-технічної
експертизи від 17.05.2006 № 859 (т.3ас16), який у
передбаченому законом порядку не
спростований належними і допустимими
доказами. Від проведення повторної
будівельно-технічної експертизи,
призначеної судом першої інстанції,
позивач відмовився.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_5, ОСОБА_6
користуються земельною ділянкою за
адресою АДРЕСА_1, межі якої визначені
Актом установлення і погодження меж
землекористування від 17.12.1993 (т.1ас51-54).

Оскільки правомірність користування
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 у м. Києві не є предметом спору
у даній справі, а також враховуючи, що
гараж позивача є об'єктом самочинного
будівництва і розташований на лінії
меж спірних земельних ділянок, -
правильним є висновок суду про
порушення прав ОСОБА_6 та ОСОБА_5 і
задоволення їх позовних вимог про
усунення таких порушень.

В обгрунтування своїх позовних вимог
та вимог за апеляційною скаргою ОСОБА_4
посилався на той факт, що ОСОБА_6
самовільно захопили частину належної
йому на праві приватної власності
земельної ділянки, проте, такі доводи
позивача не знайшли свого
підтвердження у судовому засіданні
належними і допустимими доказами, а
самі по собі пояснення позивача про це
не дають підстав вважати установленими
факти, на які він посилається.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги висновків суду,
викладених в оскаржуваному рішенні, не
спростовують і на їх правильність не
впливають, спростовуються
встановленими судом обставинами і
наявними у матеріалах справи доказами.
Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав
для скасування рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 11 квітня 2014
року немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303,308,309,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4відхилити.
Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 11 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді
А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

03110 м. Київ, вулиця Солом'янська, 2-а

Справа №2-104/12
Головуючий у 1
інстанції Парамонов М.Л.

Апеляційне провадження №22-ц/796/7685/2014
Доповідач
Антоненко Н.О.

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
Антоненко Н.О.,

суддів
Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.
при секретарі
Лужецькій І.С.

за участю представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 11 квітня 2014
року у справі

за позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_3, ОСОБА_5,

треті особи Дарницька районна у м.
Києві державна адміністрація,

Департамент земельних ресурсів
Київської міської державної
адміністрації,

ОСОБА_6

про усунення перешкод у
здійсненні права власності,

стягнення суми та відшкодування
моральної шкоди,

за позовом ОСОБА_5

до ОСОБА_4,

треті особи ОСОБА_3,

Дарницька районна у м. Києві державна
адміністрація,

Департамент земельних ресурсів
Київської міської державної
адміністрації,

ОСОБА_6

про усунення перешкод у
здійсненні права власності на майно та
користування

земельною ділянкою, стягнення суми та
відшкодування моральної шкоди

та

за позовом ОСОБА_6

до ОСОБА_4,

треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5

Дарницька районна у м. Києві державна
адміністрація,

Департамент земельних ресурсів
Київської міської державної
адміністрації

про усунення перешкод у
здійсненні права власності на майно та
користування

земельною ділянкою, стягнення суми та
відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія, керуючись ст.ст.218,317
ЦПК України,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4відхилити.
Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 11 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді
А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна