Справа № 344/3243/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2249/2014
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Шалаута Г.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Шалаути Г.І.,

суддів: Матківського Р.Й.,
Шишка А.І.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Івано-Франківській
області до територіального управління
Держгірпромнагляду в
Івано-Франківській області, треті
особи - Старокосівська загальноосвітня
школа І-ІІІ ступенів, ОСОБА_2 про
оскарження актів за формою Н-5 та Н-1 про
нещасний випадок за апеляційною
скаргою Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Івано-Франківській
області на рішення Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 23 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 23 вересня 2014 року в позові
Управлінню виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Івано-Франківській
області до Територіального управління
Держгірпромнагляду в
Івано-Франківській області, третіх
осіб - Старокосівської
загально-освітньої школи I-III ступенів,
ОСОБА_2 про визнання недійсними
висновків, викладених в актах форми Н-5,
Н-1 від 15.01.2014 року, затверджених
начальником ТУ Держгірпромнагляду в
Івано-Франківській області про
визнання нещасного випадку, який
стався з ОСОБА_2 07.12.2013 року таким, що
пов'язаний з виробництвом, та про
скасування акту форми Н-5 спеціального
розслідування нещасного випадку від
15.01.2014 року та акту форми Н-1 від 15.01.2014
року відмовлено.

На дане рішення представник Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань (надалі представник Фонду)
подав апеляційну скаргу в якій
посилається на його необґрунтованість,
неповне та не всестороннє дослідження
обставин по справі та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Зазначає, що суд першої інстанції
прийшов до помилкового висновку про те,
що нещасний випадок, який мав місце з
ОСОБА_2 у вихідний день 07.12.2013 року, на
подвір'ї його власного будинку, при
виконанні ним ремонтних робіт
автобуса, які не входили у його трудові
обов'язки, а вчинялися з власної
ініціативи, без доручення роботодавця,
та не в період запобігання виникнення
аварії чи рятування людей, є таким, що
пов'язаний з виробництвом. Судом не
надано оцінки тим обставинам, що з
посадової інструкції водія шкільного
автобуса, Інструкції з охорони праці
водія автобуса, наказів
Старокосівської ЗОШ №50-К і №73 та з
матеріалів спеціального розслідування
вбачається, що в посадові обов'язки
водія шкільного автобусу не входило
проведення ремонту автобуса силами та
засобами водія та безпечні технічні
умови для цього були відсутні. Ремонт
автобуса згідно договору від 15.04.2013
року, укладеного між управлінням
освіти Косівської РДА та ПАТ «Скіф
-Авто», що діяв до 31.12.2013 року мав
проводитися ПАТ «Скіф-Авто». Після
повернення з рейсу, виявивши
несправність автобуса, ОСОБА_2 повинен
був повідомити директора про
несправність автобуса (п. 4.1 посадової
інструкції), перевірити автомобіль, а у
випадку виявлення несправності
скласти заявку на ремонт (п. 4.1
Інструкції з охорони праці). Суд зробив
висновки про те, що нещасний випадок з
ОСОБА_2 стався під час виконання ним дій
в інтересах підприємства, на якому він
працює, а саме дій, які не належать до
його трудових обов'язків, зокрема дій
із запобігання виникнення аварій та
рятування людей і майна підприємства.
Слід зауважити, що ОСОБА_2 запобіг
аварії 06.12.2013 року, коли під час рейсу
виявив поломку автобуса та пересадив
дітей на інший транспорт та своїм ходом
доїхав до власного подвір'я, пасажири
не постраждали, автобус технічних
пошкоджень не отримав. 07.12.2013 ОСОБА_2 на
власному подвір'ї за відсутності
належного робочого місця та
устаткування (оглядової ями, площадки з
твердим покриттям) та умов для
проведення таких робіт, за відсутності
відповідної професійної підготовки
для проведення таких робіт, проводив
заміну листа підресорника автобуса,
тобто виконував дії, які не входять до
його посадових обов'язків без
доручення роботодавця, а тому нещасний
випадок, що стався з ним не може бути
віднесений до такого, що пов'язаний з
виробництвом. При тому, що є ніким не
скасований та не оскаржений акт форми
НТ про те, що нещасний випадок не
пов'язаний з виробництвом, складений
роботодавцем відповідно до змісту ст. 22
Закону України «Про охорону праці».
Просив апеляційну скаргу задовольнити,
рішення суду скасувати, постановити
нове, яким позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі.

В судовому засіданні представник
апелянта Салітринський А.З. доводи
апеляційної скарги підтримав.

Представник ТУ Держгірпромнагляду в
Івано-Франківській області апеляційну
скаргу не визнав. Пояснив, що акт форми
НТ про те, що нещасний випадок не
пов'язаний з виробництвом, складений
роботодавцем не відповідає по змісту
та по формі вимогам Порядку проведення
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабміну від
30.11.№1232, а тому не може братися до уваги.
ТУ Держгірпромнагляду вправі було
провести спеціальне розслідування
цього нещасного випадку, який по
медичних критеріях віднесено до
тяжких. А, оскільки ОСОБА_2 здійснював
ремонтні роботи у вихідний день в
інтересах підприємства, хоча без
письмового розпорядження роботодавця,
але з його згоди, з тим, щоб запобігти
аварії, відвозячи дітей до школи на
технічно несправному автобусі на
наступний день, то такі обставини
настання даного страхового випадку,
віднесені Порядком до таких, які
законодавець вважає такими, що
пов'язані з виробництвом. Просив
апеляційну скаргу відхилити.

Представник третьої особи -
Старокосівської загально-освітньої
школи I-III ступенів, апеляційної скарги
не визнала. Пояснила, що хоча договір на
ремонт автобуса і був формально
укладений управлінням освіти з ПАТ
«Скіф-Авто», однак ремонт автобуса
товариством за весь час дії договору не
проводився, бо не було для цього
виділених коштів. ОСОБА_2 з її згоди
здійснював ремонт автобуса при його
поломці на території власного подвір'я,
так як на території школи немає
спеціально відведеного місця для
проведення такого ремонту, має диплом
слюсаря-ремонтника та згідно посадової
інструкції водія шкільного автобуса
від 30.08.2013 року, затвердженої нею, водій
здійснює технічне обслуговування
автобуса та відповідає за його
технічний стан. Вважає, що у вихідний
день 07.12.2013 року, проводячи ремонт
автобуса він виконував роботу в
інтересах школи, щоб запобігти
аварійній ситуації, яка могла статися
під час перевозки дітей наступного дня
на технічно несправному автобусі,
раніше ним також з її згоди самостійно
проводився ремонт автобуса. Просила
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Третя особа ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_4 апеляційної скарги не визнали
просили її відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін та третіх осіб,
ОСОБА_2, дослідивши доводи апеляційної
скарги та перевіривши їх доказами,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває
у трудових відносинах з
Старокосівською загально-освітньою
школою I-III ступенів Косівського району
Івано-Франківської області, працює
водієм шкільного автобуса, здійснює
перевозку дітей з місця проживання до
школи та після закінчення уроків
відвозить дітей назад до місця
проживання, а також здійснює інші
поїздки за розпорядженням директора
школи (возить дітей на екскурсії,
шкільні олімпіади тощо). Згідно
посадової інструкції водія шкільного
автобуса від 30.08.2013 року (а.с. 20),
затвердженої директором школи, водій
здійснює також і технічне
обслуговування автобуса та несе повну
відповідальність за його технічний
стан.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
самостійно зі згоди директора школи
здійснював технічне обслуговування та
ремонт шкільного автобуса, водієм
якого працював. Згідно диплому НОМЕР_1
від 14.07.1982 року (а.с. 87) ОСОБА_2 має
відповідну професійну підготовку для
проведення ремонту автобуса, оскільки
закінчив Коломийську ГППУ
Івано-Франківської області по професії
слюсаря-ремонтника, про що підтверджує
диплом слюсаря-ремонтника.

Зазначеним спростовуються доводи
апелянта про те, що технічне
обслуговування автобуса не входило до
посадових обов'язків водія та що він не
мав відповідної професійної
підготовки з проведення ремонтних
робіт автобуса.

Судом теж встановлено, що 06.12.2013 року,
здійснюючи перевозку дітей на шкільну
олімпіаду, ОСОБА_2 виявив під час рейсу
технічну несправність автобуса, а тому
пересадив дітей на інший транспорт,
автобусом доїхав до свого власного
будинку та на наступний день - 07.12.2013
року почав проводити технічний огляд
автобуса щоб усунути несправності, не
повідомивши директора школи, оскільки
такі ремонтні роботи виконував в такий
же спосіб і раніше. Він підняв автобус
домкратом, поставив його на ковбки та
почав знизу проводити огляд автобуса,
із-за порушення фіксації домкрата,
підкладені ковбки з'їхали, а автобус
впав на ОСОБА_2, внаслідок чого він
отримав дискомпресійну травму
грудного відділу хребта, що
відноситься до тяжких, перебував понад
4-місяці на стаціонарному лікуванні у
Косівській ЦРЛ, та продовжує лікування
амбулаторно з можливим встановленням у
подальшому інвалідності.

09.12.2013 року, директор школи, отримавши
повідомлення про нещасний випадок, що
стався з ОСОБА_2 07.12.2013 року створив
комісію, до якої ввійшли директор школи
(голова комісії) та два члени: голова
профспілкового комітету - ОСОБА_5 та
завгосп школи - ОСОБА_6 Комісією був
складений акт форми НТ про нещасний
випадок невиробничого характеру, в
якому зазначено, що нещасний випадок
мав місце у вихідний день, вдома на
подвір'ї, а тому визнаний комісією
таким, що не пов'язаний з виробництвом.
Дружина потерпілого ОСОБА_2 звернулася
із заявою до ТУ Держгірпромнагляду
провести спеціальне розслідування
нещасного випадку, так як з актом форми
НТ ОСОБА_2 не погодився.

За розпорядженням керівника ТУ
Держгірпромнагляду було створено
компетентну комісію в складі 5 осіб:
головного держінспектора з охорони
праці ТУ Держгірпромнагляду в
Івано-Франківській області, начальника
відділу страхових експертиз
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Івано-Франківській
області, головного спеціаліста відділу
освіти Косівської РДА, голови
районного профспілкового комітету
профспілки працівників освіти
Косівської РДА, заступника директора з
навчально-виховної роботи
Старокосівської ЗОШ І-ІІІ ступенів,
які, провівши спеціальне розслідування
нещасного випадку, прийшли до висновку,
що ОСОБА_2 здійснював дії в інтересах
школи, зі згоди директора школи, щоб
запобігти аварійній ситуації, яка
могла статися під час перевозки дітей
наступного дня на технічно несправному
автобусі та склали акт форми Н-1 та акт
форми Н-5 від 01.01.2014 року про те, що
нещасний випадок, який стався з ОСОБА_2
07.12.2013 року слід визнати таким, що
пов'язаний з виробництвом.

Член комісії - представник Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Івано-Франківській
області з висновком комісії не
погодився та написав окрему думку, в
якій виклав свою позицію про те, що
нещасний випадок не пов'язаний з
виробництвом.

Суд першої інстанції дав оцінку акту
форми НТ від 09.12.2013 року, як такому що
складений некомпетентною комісією та
повважав його таким, що не відповідає
вимогам закону.

Відмовивши в позові суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
отримана ОСОБА_2 внаслідок нещасного
випадку травма грудного відділу хребта
відноситься до тяжких, а тому
Територіальне управління
Держгірпромнагляду в
Івано-Франківській області правомірно
провело по заяві дружини потерпілого
спеціальне розслідування нещасного
випадку компетентною комісією.
Комісія, оцінивши обставини справи, з
врахуванням того, що ОСОБА_2, проводячи
технічний огляд автобуса на території
власного подвір'я, з метою усунення
несправностей в ньому здійснював дії,
які хоч і не відносяться до його прямих
посадових обов'язків водія, однак діяв
в інтересах школи, зі згоди директора
школи, щоб запобігти аварійній
ситуації, яка могла статися під час
перевозки дітей наступного дня на
технічно несправному автобусі, та
склала акт форми Н-1 та акт форми Н-5 від
1.01.2014 року про те, що нещасний випадок,
який стався з ОСОБА_2 07.12.2013 року слід
визнати таким, що пов'язаний з
виробництвом.

Колегія погоджується з такими
висновками суду з таких мотивів.

Так, згідно положень Порядку
проведення розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабміну від
30.11.2011 року №1232, який є спеціальним
нормативним актом, яким передбачено
порядок та умови проведення
розслідувань нещасних випадків
передбачено наступне.

П. 7 Порядку передбачено, що
розслідування проводиться у разі
виникнення нещасного випадку, а саме
обмеженої в часі події або раптового
впливу на працівника небезпечного
виробничого фактора чи середовища, що
сталися у процесі виконання ним
трудових обов'язків, внаслідок яких
зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від
одержання поранення, травми, у тому
числі внаслідок тілесних ушкоджень,
гострого професійного захворювання і
гострого професійного та інших
отруєнь, одержання сонячного або
теплового удару, опіку, обмороження, а
також у разі утоплення, ураження
електричним струмом, блискавкою та
іонізуючим випромінюванням, одержання
інших ушкоджень внаслідок аварії,
пожежі, стихійного лиха (землетрусу,
зсуву, повені, урагану тощо), контакту з
представниками тваринного і
рослинного світу, які призвели до
втрати працівником працездатності на
один робочий день чи більше або до
необхідності переведення його на іншу
(легшу) роботу не менш як на один
робочий день, зникнення, а також
настання смерті працівника під час
виконання ним трудових (посадових)
обов'язків.

П. 10 Порядку передбачено, що
роботодавець, одержавши повідомлення
про нещасний випадок (крім випадків,
передбачених пунктом 37 цього Порядку),
зобов'язаний протягом доби утворити
комісію у складі не менш як з трьох осіб
та організувати проведення
розслідування.

У П. 11. Порядку визначено, що до складу
комісії повинні входити: керівник
(спеціаліст) служби охорони праці або
посадова особа, на яку роботодавцем
покладено виконання функцій з охорони
праці (голова комісії), представник
Фонду за місцезнаходженням
підприємства, представник первинної
профспілки, членом якої є потерпілий, а
у разі відсутності профспілки -
уповноважена найманими працівниками
особа з питань охорони праці), а також
представник підприємства, інші особи.
До складу комісії не може входити
безпосередній керівник робіт.

Комісія повинна скласти у п'яти
примірниках акт проведення
розслідування нещасного випадку за
формою Н-5 (далі - акт за формою Н-5)
згідно з додатком 3 та акт про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом, за
формою Н-1 (далі - акт за формою Н-1)
згідно з додатком 4 (у разі, коли
нещасний випадок визнано таким, що
пов'язаний з виробництвом) і передати
їх роботодавцеві для затвердження.

Акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються
головою та всіма членами комісії. У
разі незгоди із змістом акта член
комісії підписує його з відміткою про
наявність окремої думки, яку викладає
письмово і додає до акта за формою Н-5 як
його невід'ємну частину.

Такої комісії директор
Старокосівської ЗОШ І-ІІІ ступенів не
утворила, а створила комісію з 3-х осіб,
до якої ввійшла сама директор, в якості
голови комісії, а також представник
профспілкової організації школи та
завгосп школи, яка за своїм складом та
порядком проведення розслідування не
відповідає вимогам зазначених вище
положень Порядку. А тому акт складений
неправомочною комісією суд першої
інстанції повважав таким, що не
відповідає вимогам закону.

Колегія вважає, що висновки комісії
спеціального розслідування, складення
нею актів по формі Н-1 та Н-5 відповідно
до вимог підпункту 7 п. 15 Порядку, з чим
погодилася і представник третьої особи
- директор Старокосівської ЗОШ І-ІІІ
ступенів відповідають обставинам
справи та положенням Порядку.

У п. 15 Порядку перелічено обставини, за
яких нещасний випадок визнається
таким, що пов'язаний з виробництвом, і
складається акт за формою Н-1, якими є :

1) виконання потерпілим трудових
(посадових) обов'язків за режимом
роботи підприємства, у тому числі у
відрядженні;

2) перебування на робочому місці, на
території підприємства або в іншому
місці для виконанням потерпілим
трудових (посадових) обов'язків чи
завдань роботодавця з моменту прибуття
потерпілого на підприємство до його
відбуття, що фіксується відповідно до
правил внутрішнього трудового
розпорядку підприємства, в тому числі
протягом робочого та надурочного часу;

3) підготовка до роботи та приведення в
порядок після закінчення роботи
знарядь виробництва, засобів захисту,
одягу, а також здійснення заходів щодо
особистої гігієни, пересування по
території підприємства перед початком
роботи і після її закінчення;

4) виконання завдань відповідно до
розпорядження роботодавця в неробочий
час, під час відпустки, у вихідні,
святкові та неробочі дні;

5) проїзд на роботу чи з роботи на
транспортному засобі, що належить
підприємству, або іншому транспортному
засобі, наданому роботодавцем
відповідно до укладеного договору;

6) використання власного транспортного
засобу в інтересах підприємства з
дозволу або за письмовим дорученням
роботодавця чи безпосереднього
керівника робіт;

7) виконання дій в інтересах
підприємства, на якому працює
потерпілий, тобто дій, які не належать
до його трудових (посадових) обов'язків,
зокрема із запобігання виникненню
аварій або рятування людей та майна
підприємства, будь-які дії за
дорученням роботодавця; участь у
спортивних змаганнях, інших масових
заходах та акціях, які проводяться
підприємством самостійно або за
рішенням органів управління за
наявності відповідного розпорядження
роботодавця.

Відповідно до змісту п. 33 Порядку
контроль за своєчасністю та
об'єктивністю проведення
розслідування нещасних випадків,
підготовкою матеріалів розслідування,
веденням обліку нещасних випадків,
вжиттям заходів до усунення причин
нещасних випадків здійснюють органи
державного управління, органи
державного нагляду за охороною праці,
виконавча дирекція Фонду та її робочі
органи відповідно до компетенції.

Громадський контроль здійснюють
профспілки через свої виборні органи і
представників, а також уповноважені
найманими працівниками особи з питань
охорони праці у разі відсутності на
підприємстві профспілки.

Зазначені у цьому пункті органи та
особи мають право вимагати відповідно
до компетенції від роботодавця
проведення повторного (додаткового)
розслідування нещасного випадку,
затвердження чи перегляду
затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1,
визнання нещасного випадку таким, що
пов'язаний з виробництвом, і складення
акта за формою Н-1 у разі, коли виявлено
порушення вимог цього Порядку.

П. 34 Порядку передбачено, що посадова
особа органу Держгірпромнагляду в разі
відмови роботодавця скласти або
затвердити акт за формою Н-5 або Н-1 чи
незгоди потерпілого або уповноваженої
ним особи, яка представляє його
інтереси, із змістом зазначеного акта,
надходження скарги або незгоди з
висновками про обставини і причини
настання нещасного випадку чи
приховування факту настання нещасного
випадку має право видавати обов'язкові
для виконання роботодавцем або робочим
органом виконавчої дирекції Фонду (у
разі, коли нещасний випадок стався з
фізичною особою - підприємцем чи
особою, що забезпечує себе роботою
самостійно) приписи за формою Н-9 згідно
з додатком 10 щодо необхідності
проведення розслідування (повторного
розслідування) нещасного випадку,
затвердження чи перегляду
затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1,
визнання чи невизнання нещасного
випадку таким, що пов'язаний з
виробництвом, складення акта за формою
Н-5 або Н-1.

Рішення посадової особи органу
Держгірпромнагляду може бути
оскаржено у судовому порядку. На час
розгляду справи у суді дія припису за
формою Н-9 зупиняється.

Відповідно до п 35. Порядку роботодавець
зобов'язаний у п'ятиденний строк після
одержання припису за формою Н-9 видати
наказ про вжиття зазначених у приписі
заходів, а також притягти до
відповідальності працівників, які
допустили порушення вимог
законодавства про охорону праці. Про
виконання заходів роботодавець
письмово повідомляє орган
Держгірпромнагляду в установлений ним
строк.

Колегією встановлено, що такі приписи
ТУ Держгірпромнагляду в
Івано-Франківській області на вимогу
позивача не видавалися, оскільки
дружина потерпілого звернулася із
заявою провести спеціальне
розслідування нещасного випадку, яка в
даному випадку підлягала задоволенню,
оскільки отримана травма ОСОБА_2 за
медичними критеріями відноситься до
тяжких з можливим встановленням в
майбутньому інвалідності, а тому була
підстава провести спеціальне
розслідування самостійно.

Правомірність проведення такого
розслідування передбачена п. 36 Порядку,
яким дано перелік підстав для його
проведення, якими є: нещасні випадки із
смертельними наслідками; групові
нещасні випадки, які сталися одночасно
з двома і більше працівниками,
незалежно від ступеня тяжкості
отриманих ними травм, випадки смерті
працівників на підприємстві; випадки
зникнення працівників під час
виконання трудових (посадових)
обов'язків; нещасні випадки, що
спричинили тяжкі наслідки, у тому числі
з можливою інвалідністю потерпілого.

Спеціальне розслідування перелічених
нещасних випадків, проводиться за
рішенням Держгірпромнагляду або його
територіальних органів залежно від
характеру і ступеня тяжкості травми.

Віднесення нещасних випадків до таких,
що спричинили тяжкі наслідки, у тому
числі з можливою інвалідністю
потерпілого, здійснюється відповідно
до Класифікатора розподілу травм за
ступенем тяжкості, затвердженого МОЗ.

Згідно п. 38 Порядку до складу
спеціальної комісії входять: посадова
особа територіального органу
Держгірпромнагляду (голова комісії);
представник Фонду за
місцезнаходженням підприємства або за
місцем настання нещасного випадку в
разі, коли нещасний випадок стався з
фізичною особою - підприємцем чи
особою, що забезпечує себе роботою
самостійно, або внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
представником роботодавця або
роботодавець (у виняткових випадках);
представник профспілки, членом якої є
потерпілий, а у разі відсутності
профспілки - уповноважена найманими
працівниками особа з питань охорони
праці; представник профспілкового
органу вищого рівня або
територіального профоб'єднання за
місцем настання нещасного випадку.

За змістом п. 47 Порядку за результатами
спеціального розслідування
складаються акти за формою Н-5 і Н-1 (у
разі, коли нещасний випадок визнано
таким, що пов'язаний з виробництвом, які
підписуються головою і всіма членами
спеціальної комісії протягом п'яти
днів після оформлення матеріалів
спеціального розслідування).

У разі незгоди із змістом акта (актів)
член спеціальної комісії підписує його
(їх) з відміткою про наявність окремої
думки, яку викладає письмово. Окрема
думка додається до акта за формою Н-5 і є
його невід'ємною частиною.

Колегія не погоджується з окремою
думкою представника апелянта, оскільки
така суперечить обставинам справи та
положенням Порядку, який є спеціальним
нормативним актом, яким врегульовано
спірні правовідносини між сторонами.

З огляду на викладене, колегія вважає
доводи апеляційної скарги
необґрунтованими та приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази і їх не надано суду
апеляційної інстанції, що давало б
підставу для зміни чи скасування
судового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що фактичні обставини справи
судом першої інстанції з'ясовано
всебічно та повно, дано їм вірну
правову оцінку, а рішення суду ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Івано-Франківській
області відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 23
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді
Г.І. Шалаута

Р.Й. Матківський

А.І. Шишко