Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 листопада 2014 р. Центральний
районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Аслановій Е.Е.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
Статкевської І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 , яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4 до
Миколаївської міської ради про
визнання права на користування
житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ :

В вересні 2014 року ОСОБА_3 , яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду із
позовом до Миколаївської міської ради,
в якому просила визнати її та доньки
право на користування житловим
приміщенням квартири АДРЕСА_1, з тих
підстав, що з 2002 року вселилася в цю
квартиру в якості члена сім'ї наймача
ОСОБА_6 , як його дружина. З цього часу і
до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 року
вона проживала з ним однією сім'єю,
перебуваючи у фактичних шлюбних
відносинах , від яких мають доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті
ОСОБА_6 вона з донькою залишилася
постійно проживати у спірній квартирі,
продовжує користуватися нею, сплачуючи
комунальні послуги та підтримуючи
квартиру у належному стані. Також
просила встановити факт проживання її
та доньки однією сім'єю разом із ОСОБА_6
у вказаній квартирі.

У судовому засіданні представник
позивача вимоги позову підтримав,
просив про його задоволення.

Представник відповідача у судовому
засіданні вимоги позову не визнав,
вважаючи їх не обґрунтованими , вважав
що позивачка є тимчасовим мешканцем
квартири і не набула самостійного
права на користування житловим
приміщенням. Вимоги щодо встановлення
факту проживання однією сім'єю вважала
такими , що не підлягають задоволенню ,
як зайві.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши
свідків, вивчивши доводи позову та
матеріали справи, судом встановлені
наступні факти та відповідні ним
правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи,
квартира АДРЕСА_2 знаходиться у
комунальній власності держави. З 22
квітня 1983 року в цій квартирі проживав
та був зареєстрований ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , який і був
квартиронаймачем цієї квартири. Згідно
Довідки за форомою № 3 інших
зареєстрованих осіб в зазначеній
квартирі не було.

ОСОБА_6 був інвалідом першої групи з
дитинства, непрацездатний , потребував
постійного стороннього догляду
(довідка ВТЕК від 10.01.1972 року). Помер
ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Як слідує з пояснень позивача, показів
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, які є сусідами
позивача та ОСОБА_6 , позивачка
щонайменше з 2002 року дійсно проживала з
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, однією сім'єю
постійно у вказаній квартирі, вели
спільне господарство. Від шлюбних
відносин мають спільну дитину- доньку
ОСОБА_4, яка з моменту народження
постійно проживала і проживає разом з
позивачкою на теперішній час в цій
квартирі.

Актом про проживання за підписом
сусідів, складеного представниками ТОВ
"Центральний-1" 24.10.2014 року
підтверджується факт постійного
проживання позивачки за вказаною
адресою спірної квартири по
теперішній час . Після смерті основного
наймача, позивач продовжує
користуватися спірною квартирою,
підтримує житлове приміщення у
належному технічному стані, оплачує
комунальні послуги.

Згідно Свідоцтва про народження
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, її батьком
зазначений ОСОБА_6, мати - ОСОБА_5

Як вбачається з медичних документів
ОСОБА_4, вона з моменту народження і по
теперішній час проживає за вказаною
адресою, перебуває на обліку в дитячій
лікарні № 4 за адресою проживання
АДРЕСА_2 , відвідує ЗОШ № 3 , де
обліковується з першого класу також за
цією адресою проживання.

Як вбачається з довідки про смерть
ОСОБА_6, лікарського свідоцтва про його
смерть, квитанцій щодо ритуальних
послуг, саме позивачка отримувала ці
документи як особа, яка знаходилася з
ним на час сметрі, займалася
організацією поховання.

Згідно пояснень позивача та її
представника з 1992 року вона
зареєстрована за адресою АДРЕСА_5 - за
місцем проживання родичів, не має права
на користування цією квартирою,
фактично там не проживала, адже їй була
потрібна реєстрація для влаштування на
роботу, жодного житла на праві
власності не має.

Відповідно до вимог ст.. 64 ЖК України
члени сім'ї наймача , які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами та несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму житлового приміщення. Ст. 65 цього
Кодексу передбачене право наймача
вселити в займане ним житлове
приміщення близьких родичів та інших
осіб в установленому порядку за
письмовою згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним.

На підставі наведеного, у
відповідності до ст. 33 Конституції
України, ст. ст. 64 , 65 ЖК України, суд
приходить до висновку, що факт
наявності реєстрації в іншому
житловому приміщенні та відсутності
реєстрації позивача в спірному
житловому приміщенні не є свідченням
тимчасового проживання позивача та її
неповнолітньої доньки у квартирі
АДРЕСА_2.

Так,суд вважає доведеним, що позивачка
та її донька набули самостійного права
користування спірним житловим
приміщенням цієї квартири, так як
ОСОБА_3 вселилася до наймача квартири
ОСОБА_6 як член його сім'ї, перебуваючи
з ним у фактичних шлюбних відносинах та
проживаючи однією сім''єю без
реєстрації шлюбу з часу вселення, а
неповнолітня ОСОБА_4 є рідною донькою
наймача і проживає в квартирі з моменту
народження; позивачі постійно
проживають в ній; позивачка виконує
обов'язки по утриманню квартири.

Адже відсутність реєстрації позивачів
у спірній квартирі сама по собі не
свідчить про те, що позивачка з дитиною,
які вселился до житлового приміщення
наймача за його згодою, не набули право
користування цим жилим приміщенням,
тоді як обставинами справи безспірно
встановлено , що ОСОБА_6 висловлював
таку згоду на вселення їх до спірної
квартири як членів своєї сім'ї і ця
квартира тривалий час ( понад 10 років
поспіль) є їх постійним місцем
проживання.

У зв'язку з наведеним, позов підлягає
задоволенню.

Щро стосується вимог позову про
встановлення факту проживання
позивачки та її неповнолітньої доньки
однією сім'єю разом з ОСОБА_6 у квартирі
АДРЕСА_2 , то вони задоволенню не
підлягають як зайві. Так, відповідно до
ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому
порядку можуть бути встановлені певні
факти, від яких залежить виникнення ,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб, якщо
законом не визначено іншого порядку їх
встановлення. Проте, як вбачається із
заявлених позовних вимог, встановлення
такого факту необхідно позивачці для
визнання права на набуття
самостійного права користування
вказаним житловим приміщенням, проте
таке її право вже є захищеним в
судовому порядку .

У відповідності зі ст. ст. 88 ЦПК
України судовий збір сплачено при
подачі позову.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України
, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах
та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4
до Миколаївської міської ради про
визнання права на користування
житловим приміщенням - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_3 та за неповнолітньою
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, право на
користування квартирою АДРЕСА_2

В задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів після його проголошення.

Суддя
Гуденко О.А.