Провадження №2/761/266/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 липня 2014 року Шевченківський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді
Савицького О.А.

при секретарі
Подмазко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, що не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору: відділ громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
ГУ МВС України Шевченківського району
міста Києва про усунення перешкод у
здійсненні права власності на жиле
приміщення шляхом виселення та зняття
з реєстрації,

в с т а н о в и в :

26.04.2013 року позивач звернувся в суд з
позовом про виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3
із кімнат №4 площею 12.4 кв.м. та №5 площею
12.4 кв.м. квартири АДРЕСА_1 без надання
іншого жилого приміщення зі зняттям
ОСОБА_3 з реєстрації за вказаною
адресою.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
йому на праві власності відповідно до
договору міни від 15.01.2013 року належить
3/5 частини квартири АДРЕСА_1, що включає
в себе кімнати: №19 площею 11,1 кв.м., №21
площею 16,8 кв.м., №2 площею 12,0 кв.м., №3
площею 12 кв.м., №4 площею 12.4 кв.м., №5
площею 12.4 кв.м. Відповідачі, без
законних підстав займають дві кімнати
№№ 4 та 5, що належать на праві
власності позивачу, не являються його
родичами, крім того належним чином не
підтримують порядок в квартирі, за
комунальні послуги не сплачують, мали
велику заборгованість, яку на вимогу
позивача відмовились сплатити, а тому
він звернувся з вказаним позовом до
суду.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, з підстав зазначених в
позові, просила суд задовольнити його в
повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, представників на розгляд
справи не направили, про час, місце та
день слухання справи повідомлялися у
встановленому законом порядку.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши зібрані в справі письмові
докази, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом
встановлено, що ОСОБА_1 на праві
власності належить 3/5 частини квартири
АДРЕСА_1, до яких належать кімнати: №19
площею 11,1 кв.м., №21 площею 16,8 кв.м., №2
площею 12,0 кв.м., №3 площею 12,0 кв.м., №4
площею 12,4 кв.м., що підтверджується
договором міни від 15 січня 2013 року. (а.с.
6-7).

Відповідно до рішення Шевченківського
районного суду м.Києва від 24.09.2012р.
ОСОБА_2 було знято з реєстрації у
відділі громадянства, іміграції та
реєстрації фізичних осіб (ВГІРФО) ГУ
МВС України Шевченківського району
м.Києва з реєстраційного обліку за
адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що
остання не має жодних правових підстав
для проживання у вказаній квартирі (а.с.
111 - 112).

На даний час в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані та проживають в ній
ОСОБА_1, власник квартири, ОСОБА_4, яка є
дружиною власника даної квартири,
ОСОБА_3 та без реєстрації його мати
ОСОБА_2 (а.с. 11, 111).

Як вбачається з довідки форма №3, строк
реєстрації проживання ОСОБА_3 в
квартирі АДРЕСА_1 закінчився 05.03.2008 року
(а.с. 11).

Згідно статті 3 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», місце
проживання
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік; місце перебування
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком менше шести місяців
на рік; реєстрація - внесення
інформації до Єдиного державного
демографічного реєстру про місце
проживання або місце перебування особи
із зазначенням адреси, за якою з особою
може вестися офіційне листування або
вручення офіційної кореспонденції.

Отже оскільки на даний час термін на
який був зареєстрований ОСОБА_3, як
проживаючий в квартирі АДРЕСА_1,
закінчився, суд вважає, що у нього
відсутні будь-які правові підстави для
подальшого проживання у вказаній
квартирі, після 05.03.2008 року.

Відповідно до п.3 ст.9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений в
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Стаття 116 Житлового кодексу України
передбачає, що власникові належать
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено,
що власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідачами до суду не надано
доказів того, що вони на відповідній
правовій підставі проживають в
квартирі АДРЕСА_1, що належить на праві
власності позивачу. Натомість з
наданих стороною позивача доказів
вбачається, що на даний час відповідачі
втратили передбачені законом підстави
для проживання в квартирі позивача.

Відповідно до ст.150 ЖК УРСР громадяни,
які мають у приватній власності
будинок (частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Між позивачем як власником спірного
житла і відповідачами не укладався
письмовий договір житлового найму
відповідно до вимог ст.158 ЖК України.
Відповідачі не ведуть спільного
господарства з власником спірного
житла, а також не являється членами
його сім'ї відповідно до вимог ст.156 ЖК
України. Між відповідачами та
власником житла не укладався договір
оренди чи інший цивільно-правовий
договір на право користування спірним
житлом, а також відповідачі на даний
час не мають будь-яких правових підстав
для проживання в квартирі позивача.

За таких обставин, оскільки судом було
встановлено, що спірна квартира
АДРЕСА_1 наежить на праві власності
позивачу, судом встановлено
відсутність на даний час правових
підстав для проживання відповідачів в
квартирі позивача, а тому суд вважає за
необхідне виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з
квартири АДРЕСА_1, що належить на праві
власності позивачу.

Крім того, ч.1 ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»,
передбачено, що зняття з реєстрації
місця проживання здійснюється
протягом семи днів на підставі заяви
особи, запиту органу реєстрації за
новим місцем проживання особи,
остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Враховуючи, що в судовому засіданні
було встановлено, що ОСОБА_3 з 05.03.2008
року втратив право користування
квартирою АДРЕСА_1, у зв'язку із
закінченням строку його реєстрації в
цій квартирі, він підлягає зняттю з
реєстрації в квартирі АДРЕСА_1.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 79, 88, 169, 212 -
215, 223, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа, що не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору: відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб ГУ МВС України
Шевченківського району міста Києва про
усунення перешкод у здійсненні права
власності на жиле приміщення шляхом
виселення та зняття з реєстрації,
задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення, зі зняттям ОСОБА_3 з
реєстрації за адресою: АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м.Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особами, які не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: