Справа № 495/8360/14-ц
УХВАЛА

"12" листопада 2014 р. Суддя
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
Заверюха В.О., розглянувши матеріали
цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину
дійним та визнання права власності на
нерухоме майно, -

В С Т А
Н О В И В :

11.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовом, в якому просить:

- визнати договір купівлі продажу
земельної ділянки від 10.06.2013 року, яка
знаходиться за адресою: АРК, м. Ялта,
смт. Кореїз, мкр. Чатал-Кая, площею 0,0400
га., кадастровий номер :01:004:0299,
укладений між ним на ОСОБА_2 – дійсним.

- визнати за ним право власності на
земельну ділянку яка знаходиться за
адресою: АРК, м. Ялта, смт. Кореїз, мкр.
Чатал-Кая, площею 0,0400 га., кадастровий
номер :01:004:0299.

- визнати договір купівлі продажу
земельної ділянки від 10.06.2013 року, яка
знаходиться за адресою: село Підгірці,
вул. Озерна, Обухівського району
Київської області, площею 610 кв. м.,
кадастровий номер :03:011:0008,
укладений між ним ОСОБА_2 дійсним.

- визнати за ним право власності на
земельну ділянку яка знаходиться за
адресою: село Підгірці, вул. Озерна,
Обухівського району Київської області,
площею 610 кв. м., кадастровий номер
:03:011:0008.

- визнати договір купівлі продажу
земельної ділянки від 10.06.2013 року,
розташованої на території
Ходосіївської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, площею 0,2000 га. (лісові землі),
кадастровий номер :04:002:0113 та
:04:002:0114, укладений між ним та
ОСОБА_2 дійсним.

- визнати за ним право власності на
земельну ділянку, яка розташована на
території Ходосіївської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області, площею 0,2000 га.
(лісові землі), кадастровий номер
:04:002:0113 та :04:002:0114.

- визнати договір купівлі продажу
земельної ділянки від 10.06.2013 року,
розташованої на території
Миколаївської сільської ради,
Білгород-Дністровського району,
Одеської області, масив 65, номер 3,
площею 2,00 га., кадастровий номер
:01:002:0151 дійсним.

- визнати за ним право власності на
земельну ділянку, яка розташована на
території Миколаївської сільської
ради, Білгород-Дністровського району,
Одеської області, масив 65, номер 3,
площею 2,00 га., кадастровий номер
:01:002:0151.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
в якості відшкодування моральної шкоди
грошові кошти в розмірі 10000 грн.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що
позов підлягає поверненню позивачу з
наступних підстав.

Цивільним процесуальним кодексом
України чітко встановлені правила
визначення виключної підсудності.

Як зазначив позивач у позові, після
того як сторони правочину дійшли згоди,
щодо усіх істотних умов договору
купівлі-продажу вказаних вище
земельних ділянок він 10.06.2014 року, в
якості стовідсоткового авансового
платежу передав ОСОБА_2, в особі ОСОБА_3
грошові кошти на загальну суму 770 000
грн., а саме:

-          за земельну ділянку яка
знаходиться за адресою: АРК, м. Ялта,
смт. Кореїз, мкр. Чатал-Кая, площею 0,0400
га., кадастровий номер :01:004:0299 – 90
000 грн.

-          за земельну ділянку яка
знаходиться за адресою: село Підгірці,
вул. Озерна, Обухівського району
Київської області, площею 610 кв. м.,
кадастровий номер :03:011:0008 – 240 000
грн.

-          за земельну ділянку яка
розташована на території
Ходосіївської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, площею 0,2000 га. (лісові землі),
кадастровий номер :04:002:0113 та
:04:002:0114 – 240 000 грн.

-          за земельну ділянку яка
розташована на території
Миколаївської сільської ради,
Білгород-Дністровського району,
Одеської області, масив 65, номер 3,
площею 2,00 га., кадастровий номер
:01:002:0151 – 200 000 грн.

Позивач у своєму позові зазначає, про
те що позов підсудний
Білгород-Дністровському
міськрайонному суду Одеської області,
адже земельна ділянка, яка розташована
на території Миколаївської сільської
ради, Білгород-Дністровського району,
Одеської області, масив 65, номер 3,
площею 2,00 га., за площею є самою більшою,
із тих, що є предметом договору
купівлі-продажу.

Не можна погодитися з такою позицією
позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України
позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред’являються за
місцезнаходження майна або основної
його частини.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав» спори,
пов'язані із захистом права власності
та інших речових прав, розглядаються
судами відповідно до визначеної
процесуальним законом юрисдикції.

Відповідно до частини першої статті 114
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК) позови, що виникають
з приводу захисту права власності та
інших речових прав на нерухоме майно
пред'являються за місцем знаходження
майна або основної його частини
(виключна підсудність).

Якщо пред'явлено позов про право
власності на кілька жилих приміщень
(квартир), розташованих у різних
районах міста чи в різних містах, або
позов про поділ спадкового майна, яке
складається з кількох квартир (об'єктів
нерухомості) у різних місцевостях,
тобто наявні вимоги, для кожної з яких
частиною першою статті 114 ЦПК
встановлено виключну підсудність, то
позов пред'являється до одного із судів
за вибором позивача, але за
місцезнаходженням основної частини
нерухомого майна, яка за своєю вартістю
перевищує ті, що знаходяться в інших
районах чи місцевостях.

Недотримання правил підсудності тягне
за собою повернення заяви позивачеві,
про що постановляється ухвала.
Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню із
заявою до належного суду (пункт 4
частини третьої, частина п'ята статті 121
ЦПК).

Отже Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних
прав роз’яснив, що основна частина
нерухомого майна, має вираховуватися
не з її площі, а з її вартості, адже
більше за площею будь-яке нерухоме
майно, не завжди є більш коштовним, ніж
те, що менше за площу.

В свою чергу з тексту самого позову, а
також з копії розписки від 10.06.2013 року,
яка додана позивачем до позову
вбачається, що сторони домовилися про
ціну спірних земельних ділянок,
найвищі з яких, встановлені за земельні
ділянки, що розташовані: в селі
Підгірці, вул. Озерна, Обухівського
району Київської області, площею 610 кв.
м., кадастровий номер :03:011:0008 та на
території Ходосіївської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області, площею 0,2000 га.
(лісові землі), кадастровий номер
:04:002:0113 та :04:002:0114 – 240 000 грн.
та 240 000 грн. відповідно.

Вартість земельної ділянки, що
розташована на території
Миколаївської сільської ради,
Білгород-Дністровського району,
Одеської області, масив 65, номер 3,
площею 2,00 га., кадастровий номер
:01:002:0151 – становить за
домовленістю сторін 200 000 грн., тобто на
40 000 грн. менше ніж земельна ділянка що
розташована в селі Підгірці, вул.
Озерна, Обухівського району Київської
області та на 40 000 грн. ніж вартість
земельної ділянки, що розташована на
території Ходосіївської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області.

Слід зазначити, що незважаючи на те, що
заявлена у позові вартість спірних
земельних ділянок є або може бути
меншою ніж їх експертна або ринкова,
суддя на етапі вирішення питання про
відкриття провадження у справі не
повинен враховувати вказані обставини,
а повинен лише виходити із змісту
позову. Тобто за пріоритетну вартість
вказаного спірного нерухомого майна,
необхідно враховувати ту, що зазначена
позивачем у позові.

Отже, з наведеного, а також з позову і
доданого до нього розписки від 10.06.2014
року, випливає, що найбільша вартість
спірних земельних ділянок є в селі
Підгірці, вул. Озерна, Обухівського
району Київської області, та на
території Ходосіївської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області, 240 000 грн. та 240 000
грн. відповідно, а отже в розумінні п.2
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»,
вважаю, що позивач помилково дійшов до
висновку про те, що спір підсудний саме
Білгород-Дністровському міськрайонну
суду Одеської області .

Даний позов, виходячи з наведеного може
бути пред’явлений за вибором позивача,
до відповідного суду, юрисдикція якого
поширюється на Обухівський район
Київської області або
Києво-Святошинський район Київської
області.

Право на судовий захист повноважним
судом гарантовано ст. 8 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів», якою
встановлено, що ніхто не може бути
позбавлений права на розгляд його
справи в суді, до підсудності якого
вона віднесена процесуальним законом.

Згідно ст. 115 ЦПК України якщо суддя,
вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, встановить, що
справа не підсудна цьому суду, заява
повертається позивачеві для подання до
належного суду, про що постановляється
ухвала. Ухвала суду разом із заявою та
всіма додатками до неї надсилаються
позивачеві.

З урахуванням викладеного вважаю, що
даний позов підлягає поверненню
позивачу.

При цьому вважаю за необхідне
роз’яснити позивачу, що повернення
позову, не перешкоджає його праву
звернення з ним до належного суду.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 114, 115 ЦПК України, п. 2 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року
«Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав» -

У Х В А Л И
В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання правочину дійним
та визнання права власності на
нерухоме майно повернути позивачу.

Роз’яснити позивачу його право
звернутися з даним позовом до
належного суду.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
протягом п’яти днів з дня отримання
сторонами копії ухвали.

Суддя