СУД МІСТА КИЄВА
вул. Солом»янська, 2-А
Справа № 22-ц/796/ 7865 /2014 р.
Головуючий у 1 інстанції - Саадулаєв А.І.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
6.08.2014 р. колегія суддів судової палати
в цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі :
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.
При секретарі - Дубик Ю.Г.
Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м.Києві
Цивільну справу за апеляційною скаргою
Представника ПАТ «Комерційний
банк «Надра» та представника ОСОБА_1
На рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 28.04.2014 р.
в справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ
«Комерційний банк «Надра»,
3-особа без самостійних вимог ТОВ «Ю ЕС
про стягнення коштів
заслухавши доповідь судді Мараєвої
Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
Рішенням Шевченківського районного
суду м.Києва від 28.04.2014 р. частково
задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «КБ
«Надра, 3-особа без самостійних вимог
ТОВ «Ю ЕС СІ-Україна про стягнення
коштів, а саме : стягнуто з ПАТ «КБ
«Надра» на користь ОСОБА_1 242 953,60
інфляційних витрат та 122 753 грн. - суму 3%
річних, а також, стягнуто судові
витрати.

В апеляційній скарзі на зазначене
рішення представник ПАТ «КБ «Надра
просить це рішення скасувати в частині
стягнення з ПАТ «КБ «Надра» на користь
позивачки суми 242 953,60 грн. інфляційних
витрат та 122 753 грн. - суми 3% річних та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
частині задоволених позовних вимог;

в апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 просить скасувати рішення в
частині відмови у стягненні
донарахованих процентів за подальший
фактичний час перебування вкладу у
розмірі 642 082,19 грн. та постановити в цій
частині нове рішення про задоволення
позовних вимог.

В апеляційних скаргах посилалися на
незаконність даного рішення, зокрема,
що суд неповно з»ясував обставини
справи, не дав належної оцінки доказам,
порушив норми матеріального і
процесуального права.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1
не підлягає задоволенню, а
апеляційна скарга представника ПАТ
«КБ «Надра» підлягає задоволенню з
таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи і
встановлено судом, 23.04.2008 р. між
сторонами було укладено договір
банківського вкладу (депозиту) №850081
від 23.04.2008 року, за яким позивачка
передала відповідачу 5000000,00 грн. зі
ставкою 18,6% річних строком до 23.04.2009
р. (а.с.15).

Згідно п.3.4.4. вказаного договору сплата
процентів і повернення вкладу
здійснюється шляхом перерахування на
поточний рахунок вкладника НОМЕР_1 в
день настання дати повернення вкладу,
зазначеної у п.2.2. договору, а також у
випадках дострокового розірвання
договору.

Згідно із п. 1.3 договору №850081 від 23.04.2008
р., банк закриває вкладний рахунок
після закінчення строку дії договору
та/або повернення коштів вкладнику
(а.с.15).

10.04.2008 р. між сторонами було укладено
договір банківського рахунку фізичної
особи № 840401/08-Т( а.с.46).

Як вбачається з поточного звіту ПАТ
«КБ «Надра» за операціями по поточному
рахунку з 10.04.2008 р. по 10.02.2014 р., вклад в
сумі 5000000,00 грн. та відсотки, нараховані
за вкладом, 08.12.2009 р. були перераховані
ПАТ «КБ «Надра» на поточний рахунок
ОСОБА_1 НОМЕР_1 (а.с. 49-51).

Згідно п.2.2. договору банківського
вкладу від 23.04.2008 р. строк вкладу 12
місяців, а дата повернення вкладу -
23.04.2009 р. (а.с.15).

Таким чином, банком було порушено
строки повернення вкладу, зазначені у
п.2.2. вказаного договору, проте,
стягнення процентів за період до 8.12.2009
р. не є предметом даного позову.

Позивачка обгрнутовуючи свій позов
просила про стягнення з відповідача
суми донарахованих процентів, суми 3%
річних та інфляційних втрат за період з
30.12.2010 р. по 8.09.2011 р., який не був
предметом судового розгляду.

Здійснивши перерахування суми вкладу
та нарахованих за договором відсотків
на поточний рахунок позивача НОМЕР_1,
ПАТ КБ «Надра» закрило вкладний
рахунок за договором, як це передбачено
п. 1.3 договору №850081 від 23.04.2008 року, а
тому, з 08.12.2009 року кошти в розмірі 5925697,73
грн. на вкладному рахунку ОСОБА_1 не
перебували.

Таким чином, постановлюючи рішення
суд вважав, що станом на 31.12.2010 р. умови
вказаного договору були відповідачем
виконані.

Згідно ст.1061 ЦК України, постанови
Верховного Суду України від 29.05.2013 р.
відсотки по банківському вкладу
необхідно сплачувати до фактичного
повернення коштів вкладникам.
Всрховниий суд України виходив з того,
що фактичне повернення коштів
вкладникам відбувається шляхом
перерахування депозитних коштів на
поточні рахунки позивачів.

Тобто, Верховний Суд України
погодився, що проценти на вклад можуть
нараховуватися лише по дату
перерахування (списання) коштів з
вкладного рахунку на поточний рахунок
вкладника, оскільки, саме такий спосіб
повернення вкладу визначений
сторонами у договорі.

Правова позиція викладена у постанові
Верховного Суду України від 29.05.2013 р.
згідно до ст.360-7 ЦПК України є
обов'язковою для всіх судів України.

Тому, суд першої інстанції правильно
вважав, що позовні вимоги позивачки в
частині стягнення з відповідача суми
процентів за період з 31.12.2010 р. по 08.09.2011
р., не підлягають задоволенню.

В цій частині суд повно з"ясував
обставини справи, дав належну оцінку
доказам. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.
Підстав для скасування рішення суду
в цій частині не вбачається.

Що стосується задоволеної частини
позовних вимог про стягнення з
відповідача на користь позивачки суми
3% річних та інфляційних втрат за період
з 30.12.2010 р. по 8.09.2011 р., то судова колегія
вважає, що з висновками суду в цій
частині погодитися не можна з огляду на
наступне.

Так, обґрунтовуючи апеляційну скаргу
представник відповідача посилався
зокрема, на те, що з 08.12.2009 року кошти в
розмірі 5 925 697, 73 грн. на вкладному
рахунку ОСОБА_1 не перебували, що з
08.12.2009 року вкладний рахунок було
закрито на підставі п.1.3. Договору.
Проценти на кошти позивачки з 08.12.2009 р.
нараховувалися у відповідності до умов
Договору №?840401/08-Т банківського
рахунку фізичної особи від 10.04.2008 р.

Також зазначав, що 08.12.2009 р. по 08.09.2011 р.
жодного платіжного документа щодо
ініціювання розпорядження грошовими
коштами на поточному рахунку НОМЕР_1
від позивачки на адресу відповідача не
надходило. ОСОБА_1 коштами, розміщеними
на своєму рахунку НОМЕР_1 не
розпоряджалась, а ПАТ КБ «Надра»
зобов'язання, визначені ч.3 ст.1068 ЦК
України не порушувало. Тому, вважає, що
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог відповідно до вимог
ст.625. ч.2 ЦК України, оскільки, банк не є
таким боржником, що прострочив
виконання грошового зобов»язання.

Посилався також на ту обставину, що
позивачка згідно договору
купівлі-продажу права вимоги (цессії),
укладеного 23.06.2010 р., відступила ТОВ «Ю
ЕС СІ-Україна» своє право вимоги на
суму вкладу за договором вкладу
розмірі 5 000 000,00 грн., суму 1 654 410,06 грн.
процентів за період з 23.04.2008 р. по 02.02.2010
р. та 356 712,33 грн. процентів за період з
03.02.2010 р. до 22.06.2010 р., що ця обставина
встановлена рішенням Апеляційного
суду м.Києва від 21.08.2012 р. у справі
№22ц/2690/12281/12 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ
«КБ «Надра», а тому згідно ст.61 ч.3 ЦК
України ця обставина не підлягає
доказуванню.

Згідно ст.512 ЦК України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Згідно ст.514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом. Отже,
законодавець визначає нового
кредитора, як правонаступника, на
підставі прав та зобов'язань, набутих
від первісного кредитора відповідно до
здійсненого правочину, відступлених
прав.

Таким чином, з дати відступлення ТОВ «Ю
ЕС СІ-Україна» права вимоги на суму
вкладу за договором, а саме : з 26.06.2010 р.
ОСОБА_1 не є кредитором за договором в
розумінні положень ст.ст.512, 514 ЦК
України, а тому, відповідно, взагалі не
має права вимагати сплати будь-яких сум
за зобов'язаннями, що виникають в
зв'язку повернення зазначеної суми
вкладу.

До того ж, оскільки, позивачкою було
відступлено право вимоги на основну
суму - суму вкладу, то відповідно,
позивачка втратила право вимоги і на
супутні виплати, в тому числі суми 3%
річних та інфляційні втрати, оскільки,
повернення/неповернення відповідачем
суми вкладу з дати відступлення права
вимоги не може впливати на права та
інтереси позивачки.

Такі доводи апеляційної скарги є
слушними.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов"язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції
помилково дійшов висновку про
задоволення позову в частині
стягнення з відповідача на користь
позивачки суми 3% річних та інфляційних
втрат за період з 30.12.2010 р. по 8.09.2011р.

За таких обставин рішення суду в цій
частині не можна вважати законним і
обґрунтованим, тому, воно підлягає
скасуванню з постановленням у цій
частині нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог у цій
частині.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и
л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ
«Комерційний банк «Надра» -
задовольнити .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 28.04.2014 р. - скасувати в
частині стягнення з ПАТ «Комерційний
банк «Надра» на користь ОСОБА_1 - 242
953,60 грн. інфляційних та 122 735,00 грн. - суми
3% річних, і відмовити в позові в
частині задоволених вимог. В решті
рішення залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді :