Єдиний унікальний номер (справа №)
Номер провадження у суді 2/216/2203/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

.

16 вересня 2014 року
місто ОСОБА_1 Ріг

Центрально-Міський районний суд міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області в складі: головуючого - судді
Мазурчака В.М.,

при секретарі судового засідання
Романів Н.Є.,

за участю:

позивач не з'явився,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

за участю прокуратури
Центрально-Міського району міста
Кривого Рогу в особі ОСОБА_4 в інтересах
відповідача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про відшкодування витрат по
квартирній платі та комунальних
послуг,

В С Т А Н О В И В:

Позивач просив стягнути з відповідача
30193,36 гривень відшкодування витрат по
квартирній платі та комунальним
послугам.

Позов мотивовано тим, що позивач є
одноосібним власником квартири №3 у
житловому будинку №150 у місті ОСОБА_1,
де він зареєстрований та проживає з
02.02.1999 року. За цією ж адресою
зареєстрований його колишній тесть –
відповідач у справі. Останній у
названій квартирі не проживав жодного
дня. Відповідач був зареєстрований у
квартирі з метою постановки на облік за
місцем реєстрації в пенсійному фонді.
Комунальні служби виставляють рахунки
за кількістю зареєстрований у квартирі
мешканців, а тому вважає, що відповідач
має компенсувати відповідні витрати.

Відповідач проти позову заперечив,
вважає, що у його задоволенні слід
відмовити, оскільки він мешкав у
квартирі лише з жовтня 2012 року по 31
травня 2013 року, в цей період постійно
передавав своїй доньці ОСОБА_6 (була
власником на той момент квартири)
грошові кошти у розмірі 200 гривень
щомісячно на сплату витрат по
квартирній платі та витрат по
комунальних платежах. До жовтня 2012 року
також здійснював компенсацію витрат
пропорційно кількості зареєстрованих
шляхом передачі грошових коштів
доньці. З 01 червня 2013 року його
незаконно висилили з квартири. Позивач
набув право власності лише 05 жовтня 2013
року, а тому не має права вимоги за
період до цієї дати. Просить відмовити
у позові через сплив строку позовної
давності.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив
його задовольнити, відповідач
заперечив проти вимог позову, просив
відмовити у його задоволенні, прокурор
в інтересах відповідача проти вимог
позову заперечив за відсутністю
правових підстав для стягнення
заявленого відшкодування.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, оцінивши їх належність,
допустимість, достовірність, як окремо
так і взаємний їх зв’язок, заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, суд приходить до висновку, що у
позові слід відмовити повністю з
наступних підстав.

В судовому засіданні з пояснень осіб,
які беруть участь у справі,
встановлено, що між позивачем та
відповідачем жодних домовленостей у
письмовому порядку з приводу
відшкодування витрат по квартирній
платі та комунальних послуг не існує.
Зокрема, дану фактичну обставину
визнають сторони спору.

Позивач посилаючись на факт реєстрації
відповідача у квартирі, вважає, що
останній зобов’язаний здійснити
відповідне відшкодування з розрахунку
пропорційно до кількості
зареєстрованих у квартирі громадян,
оскільки розмір вартості комунальних
послуг здійснюється та сплачується
відповідно до кількості
зареєстрованих у квартирі громадян.

З’ясовуючи правові наслідки факту
реєстрації громадянина у квартирі в
аспекті спірних правовідносин суд
виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації
прав і свобод, передбачених
Конституцією, законами чи міжнародними
договорами України, або підставою для
їх обмеження.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
місце проживання -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік; реєстрація - внесення
інформації до Єдиного державного
демографічного реєстру про місце
проживання або місце перебування особи
із зазначенням адреси, за якою з
особою може вестися офіційне
листування або вручення офіційної
кореспонденції.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
громадянин України, а також
іноземець чи особа без громадянства,
які постійно або тимчасово
проживають в Україні, зобов’язані
протягом десяти днів після прибуття
до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.
Реєстрація місця проживання особи
здійснюється в день подання особою
документів. Реєстрація місця
проживання за заявою особи може бути
здійснена з одночасним зняттям з
реєстрації попереднього місця
проживання.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.14 Цивільного
кодексу України цивільні обов'язки
виконуються у межах, встановлених
договором або актом цивільного
законодавства. Особа не може бути
примушена до дій, вчинення яких не є
обов'язковим для неї.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач - фізична чи юридична особа,
яка отримує або має намір отримати
житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.19 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» відносини між учасниками
договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.

Аналізуючи окремо та у сукупності
наведені вище норми матеріального
права суд приходить до таких висновків:

-          для визнання відповідача
споживачем житлово-комунальних послуг
слід довести факт отримання останнім
даних послуг. В той же час позивач
стверджує, що відповідач не проживав у
квартирі, а лише був там
зареєстрований;

-          договірні відносини у
споживача житлово-комунальних послуг
виникають з виконавцем, виробником, але
не з власником квартири. Для покладення
обов’язку на відповідача щодо
відшкодування необхідні правові
підстави: або договір між відповідачем
і позивачем або норма закону. В той же
час у судовому засіданні представник
позивача пояснив, що договір між
сторонами спору не укладався. Назвати
норми закону, яка зобов’язує
відповідача відшкодовувати заявлені
витрати в силу реєстрації у квартирі,
він як представник також не може;

-          факт реєстрації місця
проживання у квартирі сам по собі не
покладає певних обов’язків на
відповідача, а має своїм правовим
наслідком внесення інформації до
Єдиного державного демографічного
реєстру про місце проживання особи із
зазначенням адреси, за якою з особою
може вестися офіційне листування або
вручення офіційної кореспонденції.
Тобто місце реєстрації фактично має
правове значення виключно щодо прав та
обов’язків зареєстрованого, які
випливають із наявності у нього адреси,
за якою з особою може вестися
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції.

На основі викладеного, суд не вбачає
правових підстав для покладення на
відповідача обов’язку щодо
відшкодування заявлених позивачем
витрат.

Також на підставі ч.4 ст.267 ЦК України
суд відмовляє у задоволенні позову
через сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, в частині відшкодування тих
витрат, які датуються за три роки до дня
пред’явлення позову до суду, тобто в
частині щодо витрат до 12 червня 2011 року.

Позивач не виконав обов’язок
доказування згідно ст.60 ЦПК України в
обсязі необхідному та достатньому для
задоволення позовних вимог.

На основі викладеного та керуючись
ст.ст. 209, 212, 214, 215 Цивільного
процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про відшкодування витрат по квартирній
платі та комунальних послуг відмовити
повністю.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов’язки,
мають право оскаржити в апеляційному
порядку рішення суду повністю або
частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Центрально-Міський районний суд міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Повне рішення складено 22 вересня 2014
року.

Суддя
Мазурчак В.М.