АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/2175/2014
Головуючий в І інстанції: Хоменко В.Г.
Доповідач: Фурман Т.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року жовтня місяця 21 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Фурман
Т.Г.Суддів:Пузанової Л.В. Чиркової
К.Г.При секретарі:Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
08 липня 2013 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2013 року публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк»)
звернулось до суду із позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що 05.02.2008 року між ПАТ
КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 був
укладений кредитний договір № HEK0AK00194567
(далі - договір), відповідно до умов
якого банк надав ОСОБА_5 кредит у
розмірі 66653 грн., а позичальник
зобов'язалася повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами, а також інші
платежі відповідно до умов договору в
строк до 04.02.2013 року.

В забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором, між банком та
ОСОБА_6 був укладений договір поруки
від 05.02.2008 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 в
порушення умов договору свої
зобов'язання не виконала, внаслідок
чого станом на 05.03.2013 року має
заборгованість у розмірі 53310,40 грн., яка
складається із: заборгованості за
кредитом - 38793,51 грн., заборгованості по
процентам за користування кредитом -
10921,82 грн., заборгованості по комісії за
користування кредитом - 818,38 грн., штрафу
(фіксованої частини) - 250,00 грн. та штрафу
(процентної частини) - 2526,69 грн., банк
просив стягнути зазначену суму
солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також
понесені судові витрати.

Рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 08 липня 2013 року
позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно
на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість у сумі 38 793,51 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь
ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати -
сплачений судовий збір у розмірі 501,53
грн.

Ухвалою від 18.07.2014 року суд виправив
допущену в резолютивній частині
рішення описку, вказавши, замість
помилково зазначеної суми
заборгованості 38 793,51 грн., правильну
суму заборгованості - 53 310,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове,
яким в задоволенні позовних вимог
банку відмовити, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, зокрема, щодо правильності
здійснення нарахування заборгованості
при збільшенні банком процентної
ставки в односторонньому порядку, про
що ні її, ні поручителя не було
повідомлено, а відтак правильності
висновку суду щодо солідарного
стягнення заборгованості та
реалізацію банком заставного майна -
транспортного засобу, в рахунок
погашення кредитної заборгованості, що
свідчить про відсутність
заборгованості по кредиту.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до апеляційного суду не
надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 05
лютого 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк»
та ОСОБА_5 був укладений
кредитно-заставний договір № HEK0AK00194567,
за умовами якого остання отримала
кредит у розмірі 66 653 грн. зі строком
погашення не пізніше 04.02.2013 року та із
сплатою 15,48 відсотків річних за
користування грошовими коштами, за
цільовим характером використання -
придбання автомобіля. /а.с.13-22/.

Пунктом 6.3.1. укладеного договору
передбачено право банку в
односторонньому порядку збільшувати
розмір процентної ставки за
користування кредитом, при зміні
кон'юнктури ринку грошових коштів в
Україні. При цьому банк повинен
направити позичальникові письмове
повідомлення про зміну процентної
ставки протягом 7 календарних днів з
дати вступу в чинність зміненої
процентної ставки. Підписання
додаткових угод щодо підвищення
процентної ставки умовами договору не
вимагалося.

З метою забезпечення виконання всіх
грошових зобов'язань у такому розмірі,
у такій валюті, у такий строк і у такому
порядку, як встановлено договором,
позичальник передала в заставу банку
автомобіль марки FAW CA1051К26L4R5, 2007 року
випуску, д.н. НОМЕР_1.

Крім того, виконання зобов'язання за
вказаним кредитним договором
забезпечено договором поруки від 05.02.2008
року, за яким ОСОБА_6 відповідає перед
кредитором за виконання зобов'язань за
кредитним договором в тому ж розмірі,
що і боржник. /а.с.25/.

Пунктом 13 договору поруки передбачено,
що зміни та доповнення до цього
договору вносяться тільки за згодою
сторін в письмовому вигляді шляхом
укладення відповідної додаткової
угоди.

Погашення заборгованості
здійснювалося шляхом сплати
щомісячних платежів відповідно до
графіку погашення кредиту за
процентною ставкою, визначеною п. 17.1.6
кредитно-заставного договору. / а.с.22-23/.

Із наданого банком розрахунку
вбачається, що з лютого 2009 року
відсоткова ставка за користування
кредитними коштами підвищилася з 15,48 %
до 27,12 % річних, у зв'язку з чим позивачу
було перераховано щомісячний платіж з
1683,98 грн. до 2212,00 грн.

Докази на підтвердження повідомлення
позичальника та поручителя про зміну
процентної ставки не надано.

Проте ОСОБА_5 не заперечує той факт, що
про зміну процентної ставки їй було
відомо, з лютого 2009 року і до грудня 2009
року вона здійснювала щомісячні
платежі в розмірі 2212 грн. Таким чином,
дії позичальника свідчать про
прийняття нею пропозиції кредитора
щодо підвищення процентної ставки.

Наявність згоди поручителя на
збільшення обсягу його
відповідальності не встановлена.

15.03.2011 року банк здійснив продаж
автомобіля, який перебував в заставі,
отримані від продажу предмета застави
грошові кошти були спрямовані на
погашення кредитної заборгованості.

Згідно наданого банком розрахунку
кредитна заборгованість станом на
05.03.2013 року становить 53 310,40 грн., та
складається з заборгованості за
кредитом в розмірі 38793,51 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом в розмірі 10 921,82
грн., заборгованості по комісії за
користування кредитом в розмірі 818,38
грн., 250,00 грн. - штрафу (фіксована
частина), 2526,69 грн. - штрафу (процентної
частина). /а.с.5-8/.

Розрахунок суми заборгованості
здійснений відповідно до умов
укладеного кредитного договору і вимог
чинного законодавства, який у
встановленому порядку відповідачем не
спростований.

Докази на підтвердження того, що
відповідачем була сплачена
заборгованість у розмірі більшому ніж
зазначено в розрахунках позивача не
надані.

Відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України та
ч.4 ст. 55 Закону України "Про банки та
банківську діяльність" фіксована
процентна ставка є незмінною протягом
усього строку кредитного договору.
Встановлений договором розмір
фіксованої процентної ставки не може
бути збільшено банком в
односторонньому порядку. Умова
договору щодо права банку змінювати
розмір фіксованої процентної ставки в
односторонньому порядку є нікчемною.

Дана норма ЦК України набрала чинності
з 10.01.2009 року.

Однак, враховуючи, що за законом, який
діяв на момент укладення сторонами
кредитного договору, дозволялося в
односторонньому порядку змінювати
умови договору і це було передбачено
умовами самого договору та зважаючи на
те, що ОСОБА_5 була обізнана щодо
підвищення відсоткової ставки та
прийняла таку пропозицію кредитора і
сплачувала відсотки за новою ставкою
та те, що за умовами укладеного
договору в таких випадках укладення
додаткових угод не вимагалося, колегія
суддів вважає, що відсутні підстави для
перерахунку визначеної позивачем
заборгованості по відсоткам.

Оскільки за існуючими між сторонами
договірними правовідносинами банк
надав позичальнику грошові кошти у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, які остання в передбачений
договором строк не повернула, і не
сплатила проценти за користування
кредитом та інші платежі відповідно до
умов договору, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції, відповідно до
положень ст. 526, 1048-1050, 1054 ЦК України, що
регулюють спірні правовідносини,
прийшов до висновку про
обґрунтованість заявлених вимог, а
тому рішення суду в частині стягнення
кредитної заборгованості з ОСОБА_5
скасуванню не підлягає.

Разом з тим колегія суддів не може
погодитися з висновком суду про
стягнення кредитної заборгованості з
поручителя ОСОБА_6 з огляду на наступне.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у такому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно ч.1 ст.559 ЦК України порука
припиняється у разі зміни зобов'язання
без згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п.22 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року
відповідно до частини першої статті 559
ЦК припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг зобов'язань
поручителя визначається як умовами
договору поруки, так і умовами
основного договору, яким визначено
обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова стала
результатом домовленості сторін (банку
і поручителя), а отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК порук
припиняється у разі зміни основного
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшився обсяг його
відповідальності.

Враховуючи, що п. 13 договору поруки
укладеним між банком та ОСОБА_6
передбачено, що зміна і доповнення до
цього договору вносяться за згодою
сторін, в письмовому вигляді, шляхом
укладення відповідної додаткової
угоди, та зважаючи на те, що за
обставинами справи в межах наданих
доказів не вбачається інформованості
поручителя щодо збільшення обсягу його
відповідальності внаслідок збільшення
процентної ставки, колегія суддів
приходить до висновку, що порука
припинилася, а тому рішення суду в
частині стягнення кредитної
заборгованості з ОСОБА_6 є незаконним і
підлягає скасуванню з ухваленням, у
вказаній частині, нового рішення, яким
в задоволенні позовних вимог позивача
до поручителя слід відмовити за
безпідставністю.

Судові витрати підлягають
перерозподілу відповідно до ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 08 липня 2013 року
в частині стягнення з ОСОБА_6 кредитної
заборгованості скасувати і ухвалити в
цій частині нове рішення.

У задоволенні позову публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_6 про
стягнення кредитної заборгованості
відмовити.

Це ж рішення суду в частині розподілу
судових витрат змінити, стягнувши з
ОСОБА_5 на користь публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» судовий збір в
розмірі 501, 53 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: