Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/4915/14 Головуючий у 1
інстанції: Сінєльнік Р.В.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 12» листопада 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду
м. Запоріжжя від 02 вересня 2014 року по
справі

за позовом ОСОБА_3 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Спецстальелектрочормет», третя особа:
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжя, про
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовною заявою до ТОВ
«Спецстальелектрочормет» про
відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що з відповідачем перебував у
трудових відносинах з 2002 року.

Згідно Акту № 5 про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом, від 13.09.2007
року, складеного за формою Н-1, 11 вересня
2007 року Бригада в складі його як
керівника робіт та члена бригади
ОСОБА_5 виконувала роботи по ремонту
електродвигунів вентиляторів ТПЧ 1 та
ТПЧ 2 в машинній залі стану « 280»
прокатного цеху. Для виконання ремонту
електродвигунів вентиляторів їх
необхідно було демонтувати з шкафів
ТПЧ, висота яких 2400 мм. Для зручного
виконання демонтажу він використав
дерев'яну підставку висотою 590 мм.
Підставка була без пошкоджень, у
справному технічному стані. Стоячи на
підставці, він відкручував гайки
кріплення вентилятора. Ключ зірвався з
гайки, позивач втратив рівновагу і
зіскочив з підставки, при цьому
вдарився правою ногою об фундамент
розташованого поруч агрегату.

Діагноз згідно з листком
непрацездатності: закритий перелом
п'яточної частини.

Згідно акту особи, які допустили
порушення законодавства про охорону
праці - ОСОБА_6, майстер ТОВ
«Спецстальелектрочормет», не
забезпечив безпечні умови праці при
виконанні робіт по демонтажу
вентиляторів з шкафів ТПЧ, чим порушив
вимоги п. 5.6 посадової інструкції
майстра «Допуск працівника в такі
умови, при яких він отримав або міг
отримати травму»

Починаючи з 2007 року він хворіє,
неодноразово звертається за медичною
допомогою, змушений тривалий час
знаходитись на лікарняному, проходити
чисельні медичні огляди та обстеження,
відновлювальні процедури.

Згідно довідки про результати
визначення ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках, потреби у
додаткових видах допомоги йому
встановлено 15% ступеня втрати
професійної працездатності.

У зв'язку з виробничою травмою було
порушено його нормальні життєві
зв'язки, він був позбавлений можливості
реалізувати свої звички та бажання,
постійно виникають складнощі у зв'язку
із загальною слабкістю, втомою, сильним
болем, головокружінням. Він не може
вести повноцінне життя, постійно
відчуває страждання, психологічний
дискомфорт, має порушення душевної
рівноваги, що виражається у почуттях
розпачу, тривоги, дратівливості, у
почуттях страху, поганому сні на фоні
сильних больових відчуттів,
знаходиться в пригніченому стані через
неможливості повного відновлення
здоров'я. Через стан здоров'я
позбавлений можливості повноцінно
працювати, не може матеріально
забезпечувати свою родину. Йому
доводиться докладати додаткових
зусиль для організації свого життя.

Моральну шкоду, яка була йому заподіяна
у результаті виробничої травми, оцінює
в 18 270 грн.

На підставі ст.ст. 1167-1169 ЦК України, ст.
237-1 КЗпП України, Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання» просив стягнути з ТОВ
«Спецстальелектрочормет» на його
користь 18 270 грн. у відшкодування
моральної шкоди, заподіяної йому в
результаті трудового каліцтва;
допустити виконання судового рішення у
межах суми стягнення з відповідача
відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК
України.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 14 серпня 2014 року залучено
до участі у справі Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Запоріжжі у
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 02 вересня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ
«Спецстальелектрочормет» на користь
ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди у
розмірі 1000 грн.

В задоволені інших позовних вимог -
відмовлено.

Стягнуто в дохід держави з ТОВ
«Спецстальелектрочормет» судовий збір
у розмірі 243 грн. 60 коп.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає,
що судом першої інстанції не враховано
характер та глибину його моральних
страждань, порушено норми
матеріального та процесуального права,
та посилаючись на неповне та
необ'єктивне дослідження обставин
справи, просить змінити рішення суду та
стягнути з відповідача на його користь
18 270 грн. у відшкодування моральної
шкоди, заподіяної йому в результаті
трудового каліцтва.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої в результаті порушення
її прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я.

Стаття 237-1 КЗпП України надає право
працівникові на відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди, якщо
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Висновок суду про доведеність факту
заподіяння ОСОБА_3 моральної шкоди та
наявність правових підстав для
покладення обов'язку по її
відшкодуванню на ТОВ
«Спецстальелектрочормет» відповідає
обставинам справи, узгоджується з
нормами чинного трудового
законодавства, зокрема, статей 153, 237-1
КЗпП України, ґрунтується на доказах.

Судом встановлено, що з 2002 року по 31.08.2011
р. ОСОБА_3 працював в ТОВ
«Спецстальелектрочормет»
електромонтером.

11.09.2007 р. під час виконання своїх
трудових обов'язків він отримав
виробничу травму,13.09.2007 було складено
акт за формою Н-1 про вищезазначений
нещасний випадок на виробництві та акт
розслідування нещасного випадку
(а.с.8-13). В результаті нещасного випадку
ОСОБА_3 отримав перелом правої
п'яточної частини. За висновками
комісії з розслідування нещасного
випадку причиною нещасного випадку
стало незабезпечення майстром
безпечних умов праці при виконанні
робіт по демонтажу вентиляторів з
шкафів ТПЧ ( а.с.12).

Позивач перебуває на обліку у
відділенні виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжя як
потерпілий на виробництві та отримує
страхові платежі в сумі 343 грн. 12 коп.,
розраховані зі встановленою МСЕК
втратою професійної працездатності 15% (
а.с.15,88).

У позивача виникло право на
відшкодування моральної шкоди з 20.03.2008
р. на підставі встановленої висновком
МСЕК втрати професійної
працездатності.

Отже, задовольняючі частково позовні
вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
позивач як потерпілий на виробництві
від нещасного випадку має право на
відшкодування моральної шкоди за
рахунок роботодавця.

Зазначені висновки суду не оспорюється
сторонами.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995 р. № 4 (зі змінами
до пункту 9 внесеними постановою від
25.05.2001 р. № 5), розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
послався на засади розумності та
справедливості та врахував характер
ушкоджень, перенесені позивачем
фізичні страждання, обставини та
наслідки травмування, визначений МСЕК
розмір втрати працездатності 15%, стан
здоров'я та інші обставини, що
відповідає вимогам ст.23ЦК України,
ст.237-1 КЗпП України, роз'ясненням, що
містяться в постанові Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди».

Доводи апеляційної скарги щодо
необхідності стягнення моральної
шкоди в сумі 18 270 грн. не підтверджено
належними доказами.

Розмір моральної шкоди визначений
судом з урахуванням її доведеності. Всі
обставини на які посилається позивач в
апеляційній скарзі, були предметом
перевірки та оцінки суду першої
інстанції.

Так, лікарняні листи за 2011 р., які
видавалися ОСОБА_3 у зв'язку з
невиробничої травмою, не підтверджують
причинний зв'язок з травмою у 2007 р.
(а.с.52).

Суттєвість змін в організації життя,
значне погіршення здоров'я та
психічного стану через травму не
підтверджено доказами. ОСОБА_3 працює
за тією ж професією електромонтером,
виконує роботу підвищеної небезпеки,
проходить медичні огляди і за
результатами огляду протипоказань для
роботи не має (а.с.49). При психіатричному
огляді будь-які психофізіологічні
відхилення у ОСОБА_3 не виявлено, що
підтверджується висновком
психофізіологічної експертизи та
медичною довідкою ( а.с.50,51).

Будь-які нові докази, які б могли
вплинути на визначення моральної
шкоди, ОСОБА_3 не надав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд досліджує
докази, які судом першої інстанції були
досліджені з порушенням встановленого
порядку або в дослідженні яких було
неправомірно відмовлено, а також нові
докази, неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Оскільки суд першої інстанції вирішив
питання у відповідності до вимог
закону і обґрунтування висновків
виклав у рішенні у відповідності до
вимог ст.ст.213,214 ЦПК України, тому
згідно зі ст.303 ЦПК України відсутні
підстави для переоцінки доказів і для
визначення моральної шкоди судом
апеляційної інстанції.

За таких обставин незгода позивача з
присудженою судом першої інстанції
сумою відшкодування моральної шкоди не
може бути підставою для скасування
судового рішення.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які б свідчили про порушення норм
матеріального і процесуального права,
які призвели чи могли призвести до
неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 02 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: