Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-ц/778/4359/14
Головуючий у 1 інстанції: Кучеренко
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

При секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 08 вересня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ПАТ «Альфа-Банк»
звернулося до суду із вищевказаним
позовом, в якому зазначало, що 05 травня
2008 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ПростоФінанс»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Альфа-Банк», та
відповідачем було укладено кредитний
договір № 2, згідно якого йому
було надано кредит в сумі 47 730 грн. на
строк до 10 травня 2015 року. Однак,
відповідач свої зобов'язання виконує
неналежним чином, в зв'язку з чим
виникла заборгованість в сумі 12 963 грн.
48 грн.

Посилаючись на зазначені обставини,
просило суд, стягнути з відповідача
заборгованість в сумі 12 963 грн. 48 коп. та
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп..

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 08 вересня 2014 року позов
задоволено повністю.

Стягнуто ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Альфа-Банк» заборгованість в сумі
12963,48 грн. та судовий збір в розмірі 243,60
грн.

Не погоджуючись з рішенням районного
суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення районного суду
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

За ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не відповідає
таким вимогам.

Так, задовольняючи позов, суд першої
інстанції погодився з доводами
позивача щодо порушення відповідачем
умов договору та розміру
заборгованості за кредитним договором.

Але такий висновок суду не ґрунтується
на матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач укладав договір з ТОВ
«ПростоФінанс», яке згодом здійснило
уступку своїх вимог за договором
позивачеві.

За ст. 516 ЦК заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням.

Як вбачається з матеріалів справи нема
жодних доказів повідомлення боржника
про зміну кредитора в зобов'язанні.

Наданий позивачем розрахунок
заборгованості не містить належних
відомостей, які свідчили б про час
виникнення заборгованості та належні
до сплати грошові суми. Розрахунок
містить не узгоджені між собою рядки, з
яких неможливо встановити причину
нарахування суми заборгованості яка
визначена у позові. Так, з договору та
того ж розрахунку вбачається, що
відповідачем вносилися на погашення
кредиту грошові суми, які перевищували
розмір встановлених по договору. Такі
платежі здійснювалися регулярно. Строк
дій договору не закінчений.

Жодних доказів надіслання
відповідачеві повідомлень як про факт
заборгованості, так і про дострокове
розірвання договору, позивачем не
надано.

У розрахунку останньою датою
зарахування сплачених за договором
грошових сум значиться грудень 2013 року.

Разом з тим, відповідач надавав суду
квитанції, з яких вбачається, що він
здійснював погашення у сумі, що
перевищує встановлену договором, також
в січні, лютому, березні 2014 року.

Крім того, розрахунок не містить всіх
платежів, тому що платежі у розрахунку
зазначені починаючи з липня 2012 року,
тоді як відповідач уклав договір у 2008
році та сплачував кредитні кошти, про
що надав відповідні квитанції.
Первісним кредитором не оспорювалася
належність виконання відповідачем
своїх обов'язків за договором.

Незважаючи на надання відповідачем
відповідних квитанцій, позивач не
надав іншого розрахунку, не мотивував
як заявлену суму, так і причину
дострокового розірвання договору, не
з'явився до апеляційного суду,
незважаючи на завчасне отримання
виклику.

Натомість за ст. 10 ЦПК цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків
доказування і подання доказів регулює
ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Враховуючи, що позивачем не надано
відповідних переконливих відомостей
як про сповіщення відповідача про
заміну кредитора так і факт наявності
заборгованості, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 309, 314. 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 08 вересня 2014 року в цій
справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
- відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: