АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6303/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шавула В. С. Доповідач - Козлов
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року
м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Каратаєвої Л.О., Прозорової М.Л.,

при секретарі:
Видюковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне
рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 24 квітня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
Дніпропетровського загону державної
служби з надзвичайних ситуацій про
стягнення послужної винагороди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014 року позивач звернувся
до суду з таким позовом, посилаючись на
те, що з 17 червня 2002 року він працював на
посаді респіраторника, а потім і
командира відділення у
Дніпропетровському воєнізованому
гірничорятувальному загоні
Дніпропетровського воєнізованого
гірничорятувального
(аварійно-рятувальний) загону
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій та зі спливом 17
червня 2012 року десяти років
безперервної служби він неодноразово
звертався із заявою до відповідача з
вимогою про нарахування і виплату
послужної винагороди, передбаченої
Положенням «Про умови виплати
послужної винагороди за кожні 10 років
відпрацьованих у Дніпропетровському
ВГРЗ» та п. 2.2.16 Колективного договору
від 23 червня 2008 року, в чому
адміністрація йому відмовила,
посилаючись на відсутність коштів, у
зв'язку з чим позивач просив суд
стягнути з відповідача на свою користь
послужну винагороду у розмірі 6450 грн.
та скасувати зобов'язання щодо сплати
судового збору.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
24 квітня 2014 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено та стягнуто з
нього на користь держави судові
витрати у сумі 243,60 грн..

Посилаючись на неповне
з'ясування і дослідження судом
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення і
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про задоволення його
позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду - частковому скасуванню.

Відповідно до положень ч. ч. 2, 3 ст. 97
КЗпП України форми і системи оплати
праці, норми праці, розцінки, тарифні
сітки, ставки, схеми посадових окладів,
умови запровадження та розміри
надбавок, доплат, премій, винагород та
інших заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами, установами,
організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.

Конкретні розміри тарифних ставок
(окладів) і відрядних розцінок
робітникам, посадових окладів
службовцям, а також надбавок, доплат,
премій і винагород встановлюються
власником або уповноваженим ним
органом з урахуванням вимог,
передбачених частиною другою цієї
статті.

Згідно ст. 18 КЗпП України
положення колективного договору
поширюються на всіх працівників
підприємства, установи, організації
незалежно від того, чи є вони членами
професійної спілки, і є обов'язковими
як для власника або уповноваженого ним
органу, так і для працівників
підприємства, установи, організації

Відповідно до ст. 26 Закону України
«Про аварійно-рятувальні служби»
оплата праці рятувальників
професійних аварійно-рятувальних
служб здійснюється у порядку,
визначеному законодавством. Оплата
праці рятувальників, які були залучені
в індивідуальному порядку чи в складі
об'єктових аварійно-рятувальних служб,
за час їх участі у проведенні
аварійно-рятувальних робіт, а також за
час необхідної професійної підготовки
здійснюється згідно з укладеними
договорами органами виконавчої влади,
органами місцевого самоврядування,
підприємствами, установами та
організаціями, що залучили
рятувальників до проведення
зазначених робіт, за рахунок коштів,
які виділяються на проведення
аварійно-рятувальних робіт і робіт з
ліквідації надзвичайних ситуацій та їх
наслідків з розрахунку
середньомісячного заробітку за місцем
основної роботи, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Згідно Наказу Міністерства України
з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
від 10 липня 2006 року № 431
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 31 липня 2006 р. за № 892/12766
«Про упорядкування Умов оплати праці
та установлення схем тарифних розрядів
працівників бюджетних установ,
закладів та організацій», оплата праці
працівників здійснюється пропорційно
до відпрацьованого часу, виходячи з
посадового окладу з урахуванням
підвищень, доплат, надбавок, премій та
інших заохочувальних виплат,
передбачених чинним законодавством.

Судом встановлено, що позивач
з 2002 року по 2013 рік працював у
Дніпропетровському воєнізованому
гірничорятувальному
(аварійно-рятувальному) загоні
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій, а 31 грудня 2013
року був звільнений з роботи у зв'язку
із закінченням строку дії контракту та
08 січня 2014 року прийнятий на посаду
командира відділення Дев'ятого взводу
на контрактній основі до Державного
воєнізованого гірничорятувального
(аварійно-рятувального) загону
Державної служби України з
надзвичайний ситуацій.

Колективним договором між
керівництвом та трудовим колективом
Дніпропетровського воєнізованого
гірничорятувального
(аварійно-рятувальний) загону
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій, прийнятим на
загальних зборах трудового колективу 12
червня 2008 року, а саме, п. 2.2.16
передбачалося, що при наявності коштів
зведеного кошторису, а також коштів від
надання додаткових послуг, особовому
складу можуть надаватися інші
заохочувальні виплати та допомоги, у
тому числі і послужна винагорода в
розмірі 3-х посадових окладів (але не
більше 3-х посадових окладів
респіраторника), за кожні 10 років,
відпрацьованих у службі особам
основного і допоміжного особового
складу.

Умови виплати послужної винагороди
встановлювалися Тимчасовим положенням
(додаток № 12 до Колективного договору),
згідно якого послужна винагорода
виплачується особам основного і
допоміжного особового складу
Дніпропетровського ВГЗР за кожні 10
років, відпрацьованих у службі, в
розмірі 3-х посадових окладів або
місячних тарифних ставок, але не більше
3-х окладів встановлених для
респіраторника.

Оскільки докази наявності у
відповідача коштів на виплату
послужної винагороди позивачу за
вказаний період роботи в матеріалах
справи відсутні, суд обґрунтовано
відмовив в задоволенні заявлених
позивачем вимог, керуючись названими
нормами закону.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
про неповне дослідження судом всіх
доказів по справі не спростовують
правильність вищевказаних висновків
суду, оскільки з вищенаведеного
вбачається, що виплата послужної
винагороди як заохочувальн6ої виплати
та допомоги є правом, а не обов'язком
підприємства, при цьому згідно наданих
відповідачем апеляційному суду копій
кошторисів Дніпропетровського ВГРЗ за
2011-2013 роки, балансів та звітів про
фінансові результати за 2010-2013 роки, а
також заперечень на апеляційну скаргу,
кошти на виплату послужної винагороди
не були передбачені та не
виплачувалися, а Дніпропетровський
ВГРЗ має заборгованість за
розрахунками з бюджетом (а. с. 243 - 321).

Разом з тим, стягуючи з позивача на
користь держави судовий збір у розмірі
243,60 грн. суд не врахував, що згідно ст. 5
Закону України «Про судовий збір»
позивачі за подання позовів про
стягнення заробітної плати, поновлення
на роботі та за іншими вимогами, що
випливають із трудових правовідносин,
від сплати судового збору
звільняються, тому рішення суду в цій
частині слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 307-309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
24 квітня 2014 року в частині стягнення із
ОСОБА_2 на користь держави судового
збору у розмірі 243,60 грн. скасувати.

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Судді: