УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Фаловської І.М.,Висоцької
В.С.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Дванадцятої
Харківської нотаріальної контори,
треті особи: Головне управління
юстиції в Харківській області,
комунальне підприємство «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»
про визнання свідоцтва про право на
спадщину за заповітом недійсним,
зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Фрунзенського районного м. Харкова від
03 лютого 2014 року, ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 17 липня
2014 року, -

в с т а н о в и л а:

В липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом, вимоги якого уточнила в
ході розгляду справи, просила визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, посвідчене
30 березня 2012 року державним
нотаріусом Дванадцятої Харківської
державної нотаріальної контори
Полтєвою І.О. на спеціальному бланку
нотаріальних документів серія ВРО №
390383 і видане ОСОБА_5; зобов'язати ОСОБА_5
повернути Дванадцятій Харківській
державній нотаріальній конторі
свідоцтво про право на спадщину,
посвідчене 30 березня 2012 року;
зобов'язати Дванадцяту Харківську
державну нотаріальну контору вилучити
у ОСОБА_5 свідоцтво про право на
спадщину за заповітом; зобов'язати
відповідача внести відповідні
відомості до Єдиного реєстру заповітів
та спадкових справ щодо анулювання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом. Мотивувала тим, що будинок
АДРЕСА_1 належав на праві власності її
батьку ОСОБА_7 Після смерті батька
спадщину вона прийняла шляхом подачі
заяви до нотаріальної контори і
26 березня 2005 року була відкрита
спадкова справа. З витягу
КП «ХМБТІ № 8614548 від 12 жовтня 2005 року
їй стало відомо, що батькові належить
лише 1/2 частина спірного будинку. Інша
частина будинку зареєстрована за
ОСОБА_8, рідною сестрою батька. В
2008 році ОСОБА_8 звернулась у суд до
ОСОБА_9 про усунення перешкод в
користуванні зазначеною квартирою.
ОСОБА_9 звернулася з зустрічним позовом
і просила зобов'язати ОСОБА_8 не чинити
перешкоди в користуванні спірним
будинком. У зв'язку зі смертю позивача
за зустрічним позовом, 25 грудня 2008 року,
провадження по даній справі було
закрито. Будучи власником частини
будинку померла ОСОБА_8 залишила
заповіт на ОСОБА_5, в якому заповідала
відповідачу усе майно, з чого б воно не
складалося та де б воно не містилося та
буде належати на день смерті.

Рішенням Фрунзенського районного м.
Харкова від 03 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 17 липня 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій подала касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права просить їх
скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій повно
встановлені фактичні обставини справи
на основі об'єктивної оцінки наданих
сторонами доказів та вірно застосовані
норми матеріального права до спірних
правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку
законності та обґрунтованості рішення
суду першої інстанції. Належним чином
перевірив встановлені судом фактичні
обставини справи з урахуванням
зібраних доказів та дійшов правильного
висновку щодо відсутності правових
підстав для його скасування.

Апеляційний суд дійшов правильного
висновку, що в заповіті заповідач не
зазначила конкретне майно, яке вона
заповідає, а вказала про усе майно яке
їй належить і буде належати на день
смерті. Відповідач у встановлений
законом строк подав заяву до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини за заповітом. Тому, нотаріусом
видано свідоцтво на право власності за
заповітом на спірне домоволодіння в
1/2 частці та відповідну частину
надвірних будівель, що не протирічить
Порядку вчинення нотаріальних дій.

При вирішенні даної справи судами
першої та апеляційної інстанцій
правильно визначений характер
правовідносин між сторонами, вірно
застосовано закон, що їх регулює, повно
і всебічно досліджено матеріали справи
та надано належну правову оцінку
доводам сторін і зібраним у справі
доказам.

За таких обставин, правові підстави
для скасування оскаржуваних рішень
відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного м.
Харкова від 03 лютого 2014
року, ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 17 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.В. Умнова І.М. Фаловська В.С.
Висоцька