АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Головуючий у І інстанції -
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарях - Дудікову А.В.,
Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в Апеляційному суді міста
Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 та за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на
рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 03 липня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною
сумісною власністю,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_4 про поділ спільного майна
подружжя, в якому просив визнати за
ним право власності на земельну
ділянку площею 0,2000 га та усі матеріали
й обладнання у вигляді недобудованого
житлового будинку та господарських
споруд, які розташовані на цій ділянці
за адресою: АДРЕСА_8 та визнати за ним
право власності на автомобілі «Renault Megan
Scenic», 2008 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1 та «Mazda 6», 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2. За
відповідачкою просив визнати право
власності на квартиру АДРЕСА_1 та
стягнути з неї грошову компенсацію
його частки у спільному майні в
розмірі 18556,61 грн. разом із судовими
витратами в сумі 3654 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що
він перебував з відповідачкою у
зареєстрованому шлюбі з 07.09.2002 року. Від
шлюбу подружжя має двох неповнолітніх
дітей. 07.02.2014 року шлюб між сторонами
розірвано та вирішено питання про
стягнення з нього на користь
відповідачки аліментів на утримання
дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів
заробітку. За час шлюбу сторонами було
придбано наступне майно: 1616/9191 часток
квартири АДРЕСА_1 вартістю 459 550 грн., яку
було оформлено на нього. Вказана
квартира була придбана в більшій мірі
за його особисті кошти в сумі 378 750 грн.,
що одержані ним від продажу належної
йому на праві особистої власності
квартири АДРЕСА_6. Вважає, що вартість
частки квартири, яка належить подружжю
на праві спільної сумісної власності і
підлягає поділу, становить 80 800 грн.
Також за час шлюбу подружжям придбана
земельна ділянка площею 0,2000 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_8,
вартістю 68 540 грн. та матеріали,
обладнання у вигляді недобудованого
житлового будинку та господарських
споруд, які розташовані на цій ділянці,
вартістю 552000 грн.; автомобіль «Renault Megan
Scenic», 2008 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1 вартістю 130 000 грн. та
автомобіль «Mazda 6», 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 69
203,39 грн. Вважає, що частки спільного
майна сторін є рівними і становлять по
1/2 частині спільного майна вартістю 385
271,70 грн. Загальна вартість майна, яке
він отримає внаслідок такого варіанту
поділу разом з грошовою компенсацією
становить 459 550 грн. Вартість майна, яке
отримає відповідач в особисту приватну
власність становить 459 550 грн.

Під час розгляду справи позивач
збільшив розмір позовних вимог, просив
визнати за ним право власності на
земельну ділянку площею 0,2000 га та усі
матеріали й обладнання у вигляді
недобудованого житлового будинку та
господарських споруд, які розташовані
на цій ділянці за адресою: АДРЕСА_8;
визнати за ним право власності на
автомобілі «Renault Megan Scenic», 2008 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та
«Mazda 6», 2008 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_2. За відповідачкою визнати
право власності на квартиру АДРЕСА_1 та
стягнути з неї грошову компенсацію
частки позивача у спільному майні в
розмірі 177 973 грн. 63 коп. разом із
судовими витратами у сумі 3 654 грн. В
обґрунтування збільшення позовних
вимог зазначив, що ним проведена оцінка
спірного майна, за якою загальна
вартість майна становить 1 228 052 грн.74
коп., а вартість 12 частини цього майна
складає 614 026 грн. 37 коп. З урахуванням
того, що відповідачка отримає в
особисту приватну власність квартиру
вартістю 792 000 грн., тому вона повинна
сплатити йому грошову компенсацію
вартості частки у спільному майні у
розмірі 177 973 грн. 63 коп.

ОСОБА_4, не погоджуючись із заявленим
позовом, пред»явила в суді зустрічний
позов до ОСОБА_2 про поділ спільного
сумісного майна подружжя, в якому
просила визнати за нею право власності
на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль «Renault
Megan Scenic», 2008 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1. Визнати за ОСОБА_2 право
власності на земельну ділянку площею
0,2000 га та усі матеріали й обладнання у
вигляді недобудованого житлового
будинку та господарських споруд, які
розташовані на цій ділянці за адресою:
АДРЕСА_8, а також на автомобіль «Mazda 6»,
2008 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_2, стягнувши з відповідача 7 700 грн.
в якості грошової компенсації її
частки у спільному майні та судові
витрати в сумі 3 654 грн. Свої зустрічні
позовні вимоги обґрунтувала тим, що
загальна вартість спільного сумісного
майна, що підлягає поділу становить 1 880
800 грн. Отже, 50% вартості майна, що
підлягає виділу їй складає 932 700 грн., а
50% вартості майна, що підлягає виділу
ОСОБА_2 становить 948 100 грн. Відповідно,
частка відповідача на 15 400 грн. є
більшою, ніж її частка, тому половина
цієї різниці у сумі 7 700 грн. підлягає
стягненню з ОСОБА_2 в якості
компенсації.

Рішенням Дарницького районного суду
міста Києва від 03 липня 2014 року позов
ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Поділено майно, що є спільною сумісною
власністю подружжя, виділивши ОСОБА_4
автомобіль «Mazda 6», 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2 вартістю 186
800 грн.

Поділено майно, що є спільною сумісною
власністю подружжя, виділивши ОСОБА_4
автомобіль «Renault Megan Scenic», 2008 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1
вартістю 140 700 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
грошову компенсацію вартості
автомобілів в сумі 23 050 грн.

В порядку поділу спільного сумісного
майна подружжя визнано за ОСОБА_2
ОСОБА_4 право власності по 1/2 частині
земельної ділянки площею 0,2000 га,
кадастровий номер :01:003:0098, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_8 та
будівельних матеріалів, розташованих
на земельній ділянці по АДРЕСА_8,
загальною вартістю 761 300 грн.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
91/100 частину квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 61,3 кв. м., житловою
площею 38,5 кв. м.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
9/100 частину квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 61,3 кв. м., житловою площею 38,5 кв.
м.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2, посилаючись на порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить змінити рішення суду, яким
позов ОСОБА_2 задовольнити частково,
поділити майно що є спільною сумісною
власністю подружжя, виділивши ОСОБА_2:
автомобіль «Renault Megan Scenic», 2008 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1;
автомобіль «Mazda 6», 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2; земельну
ділянку площею 0,2000 га та усі матеріали
й обладнання у вигляді недобудованого
житлового будинку та господарських
споруд, які розташовані на цій ділянці
за адресою: АДРЕСА_8, а ОСОБА_4 виділити
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 61,3
кв. м., житловою площею 38,5 кв. м. Стягнути
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошову
компенсацію вартості квартири в сумі 176
320 грн.

Представник ОСОБА_4 в апеляційній
скарзі, вказуючи на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду в
частині поділу квартири, земельної
ділянки та будівельних матеріалів, що
розташовані на ній, ухвалити нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у
задоволенні позову, а зустрічний позов
ОСОБА_4 задовольнити, виділити із
спільного сумісного майна та визнати
за нею право власності: на квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 61,3 кв. м.,
житловою площею 38,5 кв. м.; визнати з
ОСОБА_2 право власності на земельну
ділянку площею 0,2000 га, яка розташована
на за адресою: АДРЕСА_8, який
знаходиться на зазначеній ділянці.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та
його представник підтримали свою
апеляційну скаргу з підстав та доводів,
наведених в ній, й заперечували проти
апеляційної скарги представника
ОСОБА_4

ОСОБА_4 та її представник підтримали
свою апеляційну скаргу з наведених в
ній підстав та доводів, й
заперечували проти апеляційної скарги
представника ОСОБА_2

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційних скарг, перевіривши
законність й обґрунтованість
постановленого рішення суду в цій
частині, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга представника ОСОБА_2
не підлягає задоволенню, апеляційну
скаргу представника ОСОБА_4 необхідно
задовольнити частково з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з
07.09.2002 р. по 07.02.2014 р., від якого мають
неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з
матір»ю (а.с. 9-11).

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 07.02.2014 року шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 розірвано (а.с. 12).

В період перебування у шлюбі сторонами
придбано наступне майно: трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 61,3
кв.м. за договором купівлі-продажу від
22.09.2006 року, посвідченим приватним
нотаріусом ОСОБА_7, укладеним на ім'я
покупця - ОСОБА_2 (а.с. 13-15); земельну
ділянку площею 0,2000 га, кадастровий
номер :01:003:0098, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_8 за договором
купівлі-продажу від 17.07.2008 року,
посвідченим приватним нотаріусом
ОСОБА_8, укладеним на ім'я покупця -
ОСОБА_4 (а.с. 18-20); за спільні кошти
розпочато будівництво житлового
будинку, загальною площею 188,90 кв.м, та
господарсько-побутових споруд, що
розташовані на земельній ділянці за
адресою: АДРЕСА_8 (а.с. 21-26); автомобіль
«Renault Megan Scenic», 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1 за
договором купівлі-продажу від 28.11.2008р.,
укладеним на ім'я покупця - ОСОБА_2
(а.с.33-40) та автомобіль «Mazda 6», 2008 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 за
договором купівлі-продажу від 31.10.2012
року, укладеним на ім'я покупця - ОСОБА_2
(а.с. 86-90).

Згідно з вимогами ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності.

На підставі ст.ст. 69, 70 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності. У разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п.п.22-24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України, № 11 від 21 грудня 2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-70 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при не
досягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.
Вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого чайна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно
до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути
будь-які види майна, за винятком тих,
які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Як видно із наданих суду ОСОБА_4 звітів
про оцінку майна, проведеною ТОВ
«Апрайсел ЮА» 16.04.2014 року та 17.04.2014 року,
ринкова вартість спірної квартири
АДРЕСА_1 становить 792 000 грн. (а.с. 96-131);
ринкова вартість житлового будинку
загальною площею 188,90 кв.м. з
господарськими будівлями й спорудами
та земельною ділянкою, на якій вони
розташовані за адресою: АДРЕСА_8
становить 761 300 грн. (а.с. 133-170); ринкова
вартість автомобіля «Mazda 6», 2008 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2
становить 186 800 грн. (а.с.172-208), ринкова
вартість автомобіля «Renault Megan Scenic», 2008
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1 становить 140 700 грн. (а.с. 210-241).
Таким чином, загальна вартість майна,
що є спільною сумісною власністю
подружжя, становить І 880 800 грн.

ОСОБА_2 погодився із визначеною у
звітах вартістю спільного майна, що
підлягає поділу.

Визнаючи за ОСОБА_2 право власності на
91/100 частину квартири АДРЕСА_1, а за
ОСОБА_4 право власності на 9/100 частин
цієї квартири, суд виходив з того, що
ОСОБА_2 у придбання спірної квартири
були внесені особисті кошти, які
необхідно врахувати при визначенні
часток подружжя у спільній власності.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна.

Згідно із ст. 71 СК України майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. За загальним правилом, майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі, виходячи із рівності часток та
за їх взаємною згодою. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом.

Відповідно до ч. 7 ст. 57 СК України,
якщо у придбання майна вкладені крім
спільних коштів і кошти, що належали
одному з подружжя, то частка у цьому
майні, відповідно до розміру внеску, є
його особистою приватною власністю.

Згідно з правовою позицією, зазначеною
Верховним Судом України у постанові
від 02.10.2013 року у справі № 6-79цс13,
застосування якої в силу ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковим для всіх судів
України, належність майна до спільної
сумісної власності подружжя
визначається не тільки фактом
придбання його під час шлюбу, але і
спільністю участі подружжя коштами або
працею в набутті майна. Тобто,
застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК
України) та визнаючи право спільної
сумісної власності подружжя на майно,
суд повинен установити не тільки факт
набуття майна під час шлюбу, але й той
факт, що джерелом його набуття є
спільні сумісні кошти або спільна
праця подружжя.

Зі справи видно, що ОСОБА_2 до одруження
на праві власності належала
однокімнатна квартира АДРЕСА_6, яка
була продана в той же день, що і
придбана спірна трикімнатна квартира
АДРЕСА_1 - 22 вересня 2006 року ( а.с. 13,17).

Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України,
розгляд і вирішення цивільних справ у
судах проводиться на засадах
змагальності. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_2 оспорює ту обставину, що кошти
від продажу власної квартири позивача
були вкладені ним у придбання спірної
трикімнатної квартири, вказуючи, що
ОСОБА_2 гроші, отримані від продажу
однокімнатної квартири, передав на
зберігання батькам, а в подальшому ці
кошти були викрадені (т.2 а.с. 24).

Позивачем за первісним позовом не
надано суду будь-яких переконливих
доказів, які б свідчили про те, що на
придбання спірної квартири ним були
затрачені гроші, належні йому особисто.

Сам факт продажу однокімнатної
квартири того ж дня, що і придбання
спірної трикімнатної квартири, не є
належним доказом на підтвердження
того, що у придбання майна вкладені
крім спільних коштів подружжя і кошти,
що належали ОСОБА_2, доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, із копії заперечень ОСОБА_2
проти позову від 05.11.2013 р. у цивільній
справі №753/16783/13 -ц видно, що ним
визнавалося придбання у шлюбі до 2013 р.
подружжям у власність значних
майнових статків, в тому числі і
спірної трикімнатної квартири (т.2
а.с.32-36).

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, колегія суддів вважає, що
вказана квартира була придбана
сторонами під час перебування у шлюбі
й за спільні кошти подружжя, а тому їх
частки є рівними.

На підставі ч.ч.4,5 ст.71 СК України
присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема, на житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
кодексом України. Присудження одному з
подружжя грошової компенсації можливе
за умови попереднього внесення другим
із подружжя відповідної грошової суми
на депозитних рахунок суду.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму
Верховного Суду України, що містяться в
п. 25 Постанови № 11 від 21.12.2007 року,
вирішуючи питання про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, зокрема,
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71
СК щодо обов'язкової згоди одного з
подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив
таких дій, а неподільні речі не можуть
бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Зі справи вбачається, що належна
подружжю на праві спільної сумісної
власності спірна квартира є
неподільною.

Разом з тим, ОСОБА_4 не внесено на
депозитний рахунок суду відповідної
грошової суми, тому позовні вимоги
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом
стягнення на його користь грошової
компенсації за спірну квартиру не
підлягають задоволенню.

Оскільки реальний поділ квартири
відповідно до часток сторін є
неможливим, колегія суддів вважає
необхідним визнати право власності за
сторонами по Ѕ частині квартири
АДРЕСА_1 за кожним, залишивши квартиру у
їх спільній частковій власності.

З огляду на викладене, рішення суду в
частині вирішення питання про поділ
спірної квартири підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про визнання
за ОСОБА_2, ОСОБА_4 по Ѕ частині
вказаної квартири за кожним.

Що стосується рішення суду щодо поділу
іншої частини майна подружжя, то суд з
урахуванням конкретних обставин
справи, інтересів сторін та їх
неповнолітніх дітей, й виходячи з
принципів рівності часток прийшов до
правильного висновку про часткове
задоволення первісних та зустрічних
позовних вимог, виділивши в порядку
поділу майна подружжя ОСОБА_2
автомобіль «Mazda 6», 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2 вартістю 186
800 грн., ОСОБА_4 - автомобіль «Renault Megan
Scenic», 2008 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1 вартістю 140 700 грн.,
стягнувши з ОСОБА_2 на користь
останньої 23 050 грн. грошової
компенсації вартості автомобілів, а
також обґрунтовано визнав за ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 право власності по 1/2 частині
земельної ділянки площею 0,2000 га,
кадастровий номер :01:003:0098, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_8 та
будівельних матеріалів, розташованих
на цій земельній ділянці загальною
вартістю 761 300 грн.

Доводи апеляційних скарга дані
висновки суду не спростовують.

Рішення суду в цій частині відповідає
вимогам матеріального та
процесуального закону й не може бути
скасованим з підстав, що наведені в
апеляційних скаргах.

Посилання представника ОСОБА_4 на те, що
суд повинен був виділити у власність
ОСОБА_2 не будівельні матеріали,
розташовані на вказаній земельній
ділянці, а житловий будинок загальною
площею 188,9 кв.м з господарськими
будівлями та спорудами, не
заслуговують на увагу, оскільки даний
будинок не прийнятий в експлуатацію та
не зареєстрований, в матеріалах справи
відсутні належні докази, які б
свідчили про те, що даний будинок на 100%
збудований.

Доводи представника ОСОБА_2 про те, що
суд протиправно не застосував вимоги
закону про присудження неподільних
речей одному з подружжя, є
безпідставними. Судом першої інстанції
обґрунтовано застосовано положення
частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової
згоди одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

В зв»язку з тим, що на депозитний
рахунок суду не внесені відповідні
грошові суми, суд обґрунтовано визнав
ідеальні частки подружжя в квартирі та
землі без реального поділу цього
майна, залишивши його у спільній
частковій власності сторін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 03 липня 2014 року в
частині вирішення питання про поділ
квартири АДРЕСА_1 скасувати та
ухвалити нове рішення, яким визнати
право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по
Ѕ частині квартири АДРЕСА_1 за кожним.

В решті дане рішення суду залишити без
зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий

Судді