АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Галичанського А. Д.

суддів: Одинака О.О., Яремка В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення
від права спадкування за законом, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду
м.Чернівці від 11 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

В квітні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
усунення від права спадкування за
законом.

Посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 49
років помер його батько ОСОБА_5 За життя
батько не склав заповіт, а тому
спадкування його всіх прав та
обов'язків здійснюється за законом в
порядку черговості. Після смерті
ОСОБА_5 за місцем його реєстрації і
постійного проживання відкрилася
спадщина на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1, що перебуває у спільній
власності. Він є спадкоємцем за законом
першої черги та після смерті батька у
встановлений законом шестимісячний
строк 18 березня 2014 року звернувся до
Другої чернівецької державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, де йому повідомили,
що спадкова справа щодо майна ОСОБА_5 за
№ 1/2014 вже заведена за заявами його
рідних братів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які
також є спадкоємцями за законом першої
черги. Інших спадкоємців першої черги
після смерті батька немає, оскільки
шлюб батька з його матір'ю ОСОБА_6 було
розірвано 02 березня 1993 року, а з другою
дружиною ОСОБА_7 розірвано 16 березня 2010
року.

________________________________________________________________________
____________________

№ 22-ц/794/1480/14 р.
Головуючий у 1-й
інстанції Кирилюк Л.К.

категорія 37
Доповідач
Галичанський А.Д.

Після розірвання шлюбу його
батька з його матір'ю він постійно
проживав і перебував на повному
утриманні свого батька, з матір'ю і
братами з того часу жодного разу не
бачився та не спілкувався, оскільки
через непорозуміння між батьками вони
були позбавлені можливості
підтримувати справжні братерські
стосунки, навіть після досягнення
братами повноліття вони уникали
спілкування з батьком та ним.

Не дивлячись на таке відношення з боку
синів, батько постійно по мірі
можливості, коли мав дохід, їм
допомагав, передавав подарунки. Проте,
коли у батька виникли серйозні
проблеми зі здоров'ям, його брати
зовсім не цікавились цим, не надавали
фінансової допомоги, не підтримували
морально, хоча фінансово забезпечені,
оскільки проживають і працюють за
кордоном.

В серпні 1988 року батько отримав
виробничу травму - перелом правої
ключиці, внаслідок чого став інвалідом.
За професією батько був шофером, тому у
зв'язку з хворобою йому було важко
працювати, а відповідно і утримувати
себе матеріально на належному рівні. З
віком травмована рука все частіше його
турбувала, не давала повноцінно жити,
він терпів біль, був змушений
лікуватися та проходити
санаторно-курортне лікування. Також, в
2009 році його батько отримав перелом
правого стегна і 27 серпня 2009 року йому
була проведена складна операція, після
якої він потребував сторонньої
допомоги, яку надавав тільки він і
колишня дружина батька ОСОБА_7,
відповідачі в цей період не надавали
йому допомоги, не відвідували його та
не цікавились його здоров'ям. Коли
батько помер, він в телефонному режимі
повідомив про це братів, однак в
розмові вони сказали, що їх це не
цікавить і на похорон вони не приїдуть.
Організацією похорон займався він сам,
також йому допомагала колишня дружина
батька - ОСОБА_7

Після смерті батька він отримав
письмову вимогу від ПАТ КБ
«ПриватБанк» про погашення кредиту в
сумі 2993 грн. 09 коп., яку з метою
уникнення судової тяганини погасив.

Відповідачі ухилялися від надання
допомоги спадкодавцеві, який її
потребував, не виконували своїх
обов'язків по забезпеченню підтримки
та допомоги батькові, хоча мали
можливість це робити, що є підставою
для усунення їх від спадкування згідно
вимог ч.5 ст.1224 ЦК України.

Просив усунути відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 від права на спадкування за
законом спадщини, яка відкрилася після
смерті батька ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чернівці.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 11 вересня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
усунення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від
спадкування за законом спадщини, яка
відкрилася після смерті батька ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати вищезазначене рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Вважає, що рішення суду першої
інстанції є необґрунтованим та таким,
що підлягає скасуванню в зв'язку з
неповним з'ясуванням судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідністю висновків суду
фактичним обставинам справи,
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, ухвалене з
порушенням і неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 49 років помер ОСОБА_5
Причиною його смерті була хронічна
ішемічна хвороба серця. Позивач та
відповідачі є його синами.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася
спадщина на його майно, в тому числі на
частку в квартирі АДРЕСА_1, яка належала
йому, колишній дружині ОСОБА_7, її сину
ОСОБА_8 та позивачу ОСОБА_1 на праві
спільної сумісної власності згідно
свідоцтва про право власності на житло,
виданого департаментом
житлово-комунального господарства
Чернівецької міської ради 25 лютого 2000
року на підставі розпорядження № 35059.
Вони всі зареєстровані і проживали в
цій квартирі.

Спадкодавець ОСОБА_5 не склав заповіт, а
тому спадкування після його смерті
здійснюється за законом в порядку
черговості. Позивач ОСОБА_1 та
відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4, як діти
спадкодавця, є спадкоємцями за законом
першої черги. Інших спадкоємців за
законом першої черги немає.

Після смерті батька позивач та
відповідачі у встановлений законом
шестимісячний строк 29 січня 2014 року
звернулися з заявами про прийняття
спадщини після смерті батька.

Також встановлено, що ОСОБА_5 помер у
віці 49 років, тобто не був особою
похилого віку. Причиною його раптової
смерті була хронічна ішемічна хвороба
серця в зв'язку з якою він не знаходився
на лікуванні, і не перебував на
лікуванні з 2009 року через іншу тяжку
хворобу чи каліцтво,не перебував через
це у безпорадному стані.

ОСОБА_5 в 1988 році отримав виробничу
травму правої руки внаслідок чого був
визнаний інвалідом третьої групи, з
цього приводу проходив щорічно
санаторно-курортне лікування, однак це
каліцтво не робило його таким що був у
безпорадному стані.

В серпні 2009 року у нього був перелом
правої стегнової кістки, проходив
лікування та процес реабілітації,
перед смертю він не хворів і не
перебував на лікуванні, не був у
безпорадному стані.

Крім того, ОСОБА_5 не потребував
матеріальної допомоги з боку
відповідачів, так як отримував пенсію
по інвалідності, мав дохід від
тимчасових заробітків.

Належних та допустимих доказів які б
свідчили що спадкодавець ОСОБА_5 через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
був у безпорадному стані, у зв'язку з
чим потребував допомоги від
відповідачів, а вони знали і ухилялися
від надання такої допомоги позивачем
не надано.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції вважає, що скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Вищезазначені обставини правильно
встановлені судом першої інстанції на
підставі належних та допустимих
доказів яким дана правильна юридична
оцінка і до спірних правовідносин
застосовані норми матеріального права
що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги про те, що
сторони по справі як брати через
непорозуміння між батьками були
позбавлені можливості спілкування, а
також те, що спадкодавець внаслідок
отриманих травм не міг нормально
працювати, терпів біль, змушений був
періодично лікуватися та проходити
санаторно-курортне лікування, був
позбавлений спілкування з
відповідачами та вони не надавали йому
матеріальної допомоги, не відвідували
спадкодавця, не цікавилися його
здоров'ям не є у відповідності до ч.5
ст.1224 ЦК України підставою для усунення
відповідачів від права на спадкування.

Крім того, позивач зазначає, що судом
першої інстанції були допущені
порушення норм процесуального права.
Зокрема, порушені строки розгляду
справи, щодо кількості попередніх
засідань та їх фіксування за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу. У відповідності до ч.3 ст. 309 ЦПК
України порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення, якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи. Колегією суддів не
встановлено порушень норм
процесуального права судом першої
інстанції які б призвели до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 11 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді: