Справа № 383/759/14-ц
Провадження № 2/383/263/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2014 року Бобринецький районний
суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко В.В.

за участю:

секретаря - Зербул С.В.,

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бобринець
Кіровоградської області в залі судових
засідань Бобринецького районного суду
Кіровоградської області справу за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, посилаючись на те,
що 10.05.2007 року між банком та
відповідачем було укладено кредитний
договір № 002-10018-100507. Умови даного
договору відповідачкою не виконуються,
в результаті чого виникла
заборгованість в розмірі 2231,94 грн. Тому
просить суд стягнути з ОСОБА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк»
заборгованість по кредитному договору
в розмірі 2231,94 грн. та витрати за
сплачений судовий збір в розмірі 243,60
грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, але в позовній
заяві просить розглядати справу без
присутності представника позивача.

Відповідачка позов не визнала, в
останнє судове засідання не з'явилася,
надала через канцелярію суду заяву, в
якій просить відмовити в задоволенні
позову у зв'язку зі спливом строку
позовної давності, а також надала заяву
в якій просить суд слухати справу за її
відсутності.

Суд, дослідивши зібрані в судовому
засіданні докази вважає, що позов не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 10.05.2007 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Комерційний банк
«Дельта» та ОСОБА_1 укладений кредитний
договір № 002-10018-100507, згідно з умовами
якого банк надав позичальнику кредит у
сумі 2195,00 грн. на придбання певного
майна/послуг (а.с. 3-4).

Відповідачка порушила умови
кредитного договору і станом на 24.03.2014
має прострочену заборгованість на
загальну суму 2231,94 грн., що
підтверджується матеріалами справи та
додатком до позовної заяви (а.с. 6).

Згідно ст. 1054 ЦК України, за Кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
«Позика» глави 71 «Позика. Кредит.
Банківський вклад.» ЦК України, якщо
інше не встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.
Статтею 536 ЦК України визначено, що за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Статтею 629 ЦК України також
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Разом з тим, істотними умовами
кредитного договору відповідно до
змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є
умови про мету, суму і строк кредиту,
умови і порядок його видачі і
погашення, розмір, порядок нарахування
та виплата процентів, відповідальність
сторін. В законодавстві визначаються
різні поняття як строк дії договору,
так і строк (термін) виконання
зобов'язання (ст. ст. 532, 631 ЦК України).
Якщо в зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 7 частини 11 статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

На підставі ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

При цьому, відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК
України, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання.

Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5 визначено, що
враховуючи положення п.7 ч.11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
суди мають виходити з того, що у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.
Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини одинадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Виходячи із умов кредитного договору №
002-10018-100507 від 10.05.2007, цей договір є
споживчим, строки позовної давності
сторонами не збільшені.

Відповідно до ч.3 та 4 статті 267 ЦК
України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові,
якщо суд не визнає поважними причини
пропущення позовної давності.

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (частина 1
статті 252 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України). Статтею 258 ЦК України
передбачено, що для окремих видів вимог
законом встановлена спеціальна
позовна давність: скорочена або більш
тривала порівняно із загальною
позовною давністю.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок. За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України ).

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
позивача сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд.

Із заявою про поновлення пропущеного
строку позовної давності банк до суду
першої інстанції не звертався.

Відповідачка, у своїй заяві від 07.08.2014
року, просила застосувати наслідки
спливу строку позовної давності.

Сплив позовної давності про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у
позові.

Відповідно до п. 1.2 договору кредит
наданий строком на 12 місяців, з
кінцевим терміном повернення та сплати
всіх виплат не пізніше ніж 9 травня 2008
року на умовах, визначених цим
договором.

Таким чином, строк позовної давності за
даним позовом слід відраховувати з 09
травня 2008 року.

Оскільки банк вправі був звернутись до
суду з позовом про стягнення
заборгованості протягом трьохрічного
строку позовної давності, який сплив 09
травня 2011 року, однак звернувся до суду
після спливу позовної давності тобто 17
червня 2014 року, пропустивши
встановлений законом строк позовної
давності, суд вважає за необхідне
застосувати за заявою відповідача
строк позовної давності до даних
правовідносин та відмовити у
задоволенні вимог позивача в повному
обсязі, у зв'язку зі спливом строку
позовної давності.

На підставі: ст.ст. 214, 252, 253, 257, 258, 261, 267,
526, 536, 629, 632, 631, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України,
ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів», ст. 10, 11, 60, 88, 197, 209, 212-215, 223-226
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором - відмовити
повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржено до
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду Кіровоградської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Бобринецький районний суд
Кіровоградської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
В.В. Бондаренко