Справа № 344/4896/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1437/2014
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука
І.В., Проскурніцького П.І.,

секретаря
Драганчук У.М.,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк Золоті
Ворота» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
29 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

02.04.2013 року ПАТ «Банк Золоті Ворота»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у
зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3
зобов'язань по кредитному договору №
02/355Ф, укладеного між сторонами 07.05.2008
року, на суму 150 000 грн. зі сплатою 22 %
річних за користування коштами у
гривні, 17% річних за користування
коштами у доларах США, 15 % річних за
користування коштами у євро (до
договору були внесені зміни 26.09.2008 року)
та строком повернення до 23.04.2010 року,
станом на 25.03.2014 року утворилася
заборгованість у сумі 747744,12 грн.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 не виконав
взяті на себе зобов'язання по договору
кредиту, позивач просив задовольнити
позов.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 29 квітня 2014 року позов
задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3, на
користь ПАТ «Банк Золоті Ворота»
заборгованість за договором №02/355Ф про
надання споживчого кредиту у формі
мультивалютної кредитної лінії від
07.05.2008 року за період з 07.05.2008 року по
25.03.2014 року в розмірі 523 055, 29 грн. та 3441
грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на порушення судом норм
матеріального і процесуального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апелянт вказує на те, що суд не врахував
положень п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України де
зазначено, що суд зобов'язаний зупинити
провадження у справі у разі
неможливості розгляду цієї справи до
вирішення іншої справи, що
розглядається в порядку
конституційного, цивільного,
господарського, кримінального чи
адміністративного судочинства.
Зокрема, на даний час на розгляді
Івано-Франківського міського суду
перебуває кримінальна справа по
обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
привласненні, розтраті та заволодінні
чужим майном, і у разі постановлення
обвинувального вироку і задоволення
позову у кримінальній справі він не
повинен нести відповідальності за
невиконання зобов'язань за договором
кредиту.

Також суд не врахував положень ст. 228 ЦК
України про те, що правочин вважається
таким, що порушує публічний порядок,
якщо він був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.
Нікчемність правочину через його
спрямованість на незаконне
заволодіння майном юридичної особи,
вчинене ОСОБА_4 і ОСОБА_5 випливає з
ухвали Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 24
квітня 2013 року у кримінальній справі
№1/0907/136/2011 (епізод 10), яка має законну
силу. Однак зазначена ухвала судом
першої інстанції як доказ взагалі до
уваги прийнята не була.

Апелянт зазначає, що суд не прийняв до
уваги цивільний позов у кримінальній
справі, який також був долучений до
цивільної справи, як доказ того факту,
що позивач цим позовом фактично визнав,
що збитки через невиконання умов
кредитного договору № 02/355Ф від 07.05.2008
року були заподіяні позивачу саме в
результаті вчинення злочину
обвинуваченими, а не ним, з чого слідує
відсутність його вини у невиконанні
грошового зобов'язання.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

ОСОБА_3 та його представник апеляційну
скаргу підтримали з мотивів, наведених
у ній.

Представник ПАТ «Банк Золоті Ворота»
апеляційну скаргу не визнав

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про задоволення апеляційної скарги з
таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
07.05.2008 року між Акціонерно-комерційним
банком «Золоті Ворота» (в подальшому
найменування змінено на «Публічне
акціонерне товариство «Банк Золоті
Ворота») в особі директора філії АКБ
«Золоті Ворота» ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було
укладено договір про надання
споживчого кредиту у формі
мультивалютної кредитної лінії
(відновлювальної) № 02/355Ф (на придбання
продукції (товарів, робіт або послуг) на
суму 150 000 грн. зі сплатою 22 % річних за
користування коштами у гривні, 17%
річних за користування коштами у
доларах США, 15 % річних за користування
коштами у євро (до договору були
внесені зміни 26.09.2008 року (а.с. 78) та
строком повернення 23.04.2010 року.

12.02.2009 року між Акціонерно-комерційним
банком «Золоті Ворота» та ОСОБА_4
укладено договір поруки, згідно якого
останній зобов'язався відповідати за
невиконання ОСОБА_3 зобов'язань за
кредитним договором. (а.с. 79).

Встановлено, що ОСОБА_3 належним чином
не виконував умови договору щодо
повернення кредитних коштів та
відсотків за користування кредитом, у
зв'язку з чим станом на 26.03.2014 року
утворилася заборгованість у розмірі 747
744,12 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
09.10.2014 року набрав чинності вирок, яким
ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні
злочинів, передбачених ст.ст. 191 ч.4, 195
ч.5, 209 ч.3, 28 ч.3, 366 ч.2 КК України, та ОСОБА_5
визнано винним у вчиненні злочинів,
передбачених ст.ст. 195 ч.5, 209 ч.3, 28 ч.3, 366
ч.2 КК України.

Зазначеним вироком встановлено, що
кошти за договором кредиту №02/355 від
07.05.2008 року, укладеного між АКБ «Золоті
Ворота» та ОСОБА_3, фактично отримав
ОСОБА_6, який в подальшому розділив їх
між усіма учасниками організованої
групи. (т.2 а.с. 88, 89).

Вироком суду задоволено цивільний
позов ПАТ «Банк Золоті Ворота» до
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення 3 883 674,22
грн. на відшкодування матеріальної
шкоди, в тому числі стягнуто 558217,01 грн.
за договором кредиту № 02/355, укладеного
між АКБ «Золоті Ворота» та ОСОБА_3 (т.2
а.с. 226-228).

Враховуючи вищенаведене, вимоги ПАТ
«Банк Золоті Ворота» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
кредиту є безпідставними.

При таких обставинах справи рішення
суду підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 29 квітня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Банк Золоті
Ворота» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді:
Л.В. Ясеновенко

І.В. Бойчук

П.І. Проскурніцький