АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/2903/14
Головуючий в І інстанції
Доповідач: Ігнатенко П.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року листопада місяця 06 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П. Ігнатенко
П.Я.При секретарі: Калюжному О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Новотроїцького
районного суду Херсонської області від
02 вересня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_5 до публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» про стягнення
заборгованості за договором
банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2013 року ОСОБА_5 звернулася
до суду із вказаним вище позовом,
посилаючись на те, що 25 вересня 2009 року
між нею та публічним акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль» (
далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» або
банк) укладено договір банківського
вкладу, згідно якого позивач поклала на
рахунок банку 40000,00 грн. під 15% річних та
того ж дня - договір на відкриття та
ведення поточного рахунку «Для
виплат». 13 лютого 2007 року ОСОБА_5
відкрила поточний рахунок, на якому
знаходилися належні їй грошові кошти в
сумі 8000,00 грн. Наявність грошових
коштів на рахунках підтверджується
письмовим договором №6 на вклад
«Вільні кошти», ощадною книжкою «До
запиту» по рахунку НОМЕР_1 та вироком
Чаплинського районного суду
Херсонської області від 12 березня 2012
року. В зв'язку з тим, що відповідач
відмовляється повернути грошові кошти
в добровільному порядку, з урахуванням
повернутого банком вкладу сумою 3800,00
грн., позивач просила суд стягнути з ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» за договором
банківського вкладу «Вільні кошти» від
25 вересня 2006 року: борг у сумі 40000,00 грн.,
відсотки за користування грошима за
період з 26.09.2007 року по 01.12.2013 року в
розмірі 37085,64 грн., інфляційні за період
з 01.10.2007 по 01.11.2011 року а сумі 22320,00 грн., 3%
річних за період з 01.10.2007 року по 10.12.2013
року в розмірі 7422,24 грн., а всього 106827,88
грн.; за договором банківського рахунку
«До запиту» від 13.02.2007 року №?58.961160: 4200
грн. боргу, відсотки в розмірі 15% річних
за користування грошима за період з
01.06.2007 року по 01.12.2013 року в сумі 4098,04
грн., інфляційні за період з 01.07.2007 року
по 31.12.2011 року в розмірі 2385,60 грн., 3%
річних за період з 01.06.2007 року по 01.12.2013
року в розмірі 830,55 грн., а всього - 11514,19
грн.; понесені затрати на оплату
судового збору в сумі 1183,42 грн. та
послуги юрисконсульта в розмірі 500,00
грн.

Рішенням Новотроїцького районного
суду Херсонської області від 24 грудня
2013 року, яке ухвалою апеляційного суду
Херсонської області від 03 лютого 2014
року залишено без змін, позовні вимоги
задоволено частково.

Стягнуто з публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» на
користь ОСОБА_5 борг в розмірі 4200,00 грн.,
судові витрати у сумі 229,40 грн. та
витрати на послуги юрисконсульта 500,00
грн.

Позовні вимоги в іншій частині
залишено без задоволення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 червня 2014 року
вказані вище рішення від 24 грудня 2013
року та ухвалу від 03 лютого 2014 року в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_5 до публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» про стягнення
встановленого договором розміру
процентів, індексу за весь час
прострочення, а також трьох процентів
річних від простроченої суми
скасовано, справу в цій частині
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

В результаті нового розгляду справи у
суді першої інстанції, рішенням
Новотроїцького районного суду
Херсонської області від 02 вересня 2014
року в задоволенні позовних вимог у
вказаній вище частині, - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, оскільки судом не
враховано, що у неї з банком договірні
відносини, просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове,
яким стягнути з відповідача на її
користь:

за договором банківського вкладу
«Вільні кошти» від 25 вересня 2006 року:
відсотки за користування грошима за
період з 26.09.2007 року по 01.12.2013 року в
розмірі 37085,64 грн., інфляційні за період
з 01.10.2007 по 01.11.2011 року а сумі 22320,00 грн., 3%
річних за період з 01.10.2007 року по 10.12.2013
року в розмірі 7422,24 грн., а всього 66827,88
грн.;

за договором банківського рахунку «До
запиту» від 13.02.2007 року №?58.961160:
відсотки в розмірі 15% річних за
користування грошима за період з 01.06.2007
року по 01.12.2013 року в сумі 4098,04 грн.,
інфляційні за період з 01.07.2007 року по
31.12.2011 року в розмірі 2385,60 грн., 3% річних
за період з 01.06.2007 року по 01.12.2013 року в
розмірі 830,55 грн., а всього - 7314,19 грн.

В письмових запереченнях ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» просить не
брати до уваги до води, викладені в
апеляційній скарзі та залишити рішення
суду без змін, оскільки гроші на
рахунки позивачкою вносились в касу,
однак не обліковувались, а отже ніяких
договірних відносин між позивачкою та
банком не виникало і тому ст. 625 ЦК
України не підлягає застосуванню.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову щодо
стягнення встановленого договором
розміру процентів, індексу за весь час
прострочення, а також трьох процентів
річних від простроченої суми, суд
першої інстанції виходив з того, що
вироком Чаплинського районного суду
Херсонської області від 12 березня 2012
року встановлений характер спірних
правовідносин як деліктних і
відповідальність настає згідно
положень ст.1172 ЦК України, а отже між
сторонами відсутні договірні
відносини з приводу укладення договору
банківського вкладу.

З таким висновком суду колегія суддів
погодитись не може з огляду на
наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України
договір банківського вкладу
укладається в письмовій формі.

Письмова форма договору банківського
вкладу вважається додержаною, якщо
внесення грошової суми підтверджено
договором банківського вкладу з
видачею ощадної книжки або сертифіката
чи іншого документа, що відповідає
вимогам, встановленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності (банківськими
правилами) та звичаями ділового
обороту.

При цьому, ч. 3 ст. 1058 та ч. 2 ст. 1068 ЦК
України встановлюють, що банк
зобов'язаний зарахувати грошові кошти,
що надійшли на рахунок клієнта, в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не встановлений договором
банківського рахунка або законом.

Тобто відкриття відповідних рахунків
та обліковування на них грошових
коштів в національній та іноземній
валюті, залучених від юридичних і
фізичних осіб на підставі укладеного в
письмовій формі договору банківського
вкладу (депозиту), є обов'язком банку,
відповідно до якого банк зобов'язаний
зарахувати грошові кошти, що надійшли
на рахунок клієнта, в день надходження
до банку відповідного розрахункового
документа.

Отже, відсутність реєстрації договору
банківського вкладу, і як наслідок,
необліковування чи часткове
обліковування грошових коштів,
залучених від юридичних і фізичних
осіб на підставі укладеного в
письмовій формі договору банківського
вкладу, не можна вважати недодержанням
письмової форми договору банківською
вкладу за наявності ощадної книжки
(сертифіката) чи іншого документа, що
відповідає вимогам, установленим
законом, іншими нормативно-правовими
актами у сфері банківської діяльності
(банківськими правилами) та звичаями
ділового обороту, і є підтвердженням
про внесення готівки у відповідній
платіжній системі.

Відповідні юридичні факти (відсутність
банківських рахунків, і як наслідок,
необліковування на них грошових
коштів, залучених від юридичних і
фізичних осіб на підставі укладеного в
письмовій формі договору банківського
вкладу) слід кваліфікувати як
невиконання банком своїх обов'язків за
договором банківського вкладу.

З матеріалів справи вбачається, що між
банком та ОСОБА_5 укладено договори
банківського вкладу «Вільні кошти» від
25.09.2006 року в сумі 40000 грн. під 15% річних
та вклад «До запиту» від 13.02.2007 року в
сумі 8000 грн.

Згідно чинної, не скасованої частини
рішення Новотроїцького районного суду
Херсонської області від 24.12.2013 року по
даній справі та ухвали апеляційного
суду Херсонської області від 03.02.2014
року, судом встановлено факт укладення
між банком та ОСОБА_5 зазначених вище
договорів банківського вкладу.

Згідно належно оформленого договору
№6 на вклад «Вільні кошти» від
25.09.2006 року, вкладник ОСОБА_5 передала
акціонерному поштово-пенсійному банку
«Аваль» 40000 грн. під 15 % річних (а.с.17,19).

Крім того, як вбачається з ощадної
книжки позивачки 13 лютого 2007 року на
поточний рахунок НОМЕР_1 «До запиту»
була внесена сума 8000 грн., з цього
рахунку 3800 грн. повернуто банком
ОСОБА_5, що сторонами не оспорюється
(а.с.6-8).

26 червня 2007 року ОСОБА_5 звернулася до
відповідача із заявами про
підтвердження наявності коштів на
поточному рахунку НОМЕР_1 та видачу
нової ощадної книжки, а також про
переоформлення вкладу від 25 вересня 2006
року «Вільні кошти» в розмірі 40 тис.
грн.

Листом від 20 липня 2007 року банк
повідомив ОСОБА_5 про те, що
документально частково підтверджені
надходження коштів на її поточний
рахунок в розмірі 3800 грн., які позивачці
було виплачено. Кошти в сумі 40000 грн. на
рахунок внесені не були (а.с.5).

Протягом 2006-2007 р.р. працівники банку
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили викрадення
грошових коштів із належних позивачці
рахунків, що підтверджується вироком
Чаплинського районного суду
Херсонської області від 12 березня 2012
року, що набрав законної сили. Вироком з
вказаних осіб стягнуто на користь
ОСОБА_5 40400 грн. (а.с.9-14).

Таким чином, в матеріалах справи
достатньо належних і допустимих
доказів наявності договірних відносин
між банком та ОСОБА_5, між сторонами
укладені договори банківських вкладів,
відповідно до умов яких банк приймав
грошові кошти, що надходили до банку на
ім'я вкладника і брав на себе
зобов'язання на вимогу вкладника
повернути вклади і це право
гарантовано вкладнику ст. 1060 ЦК
України.

Висновки суду про те, що чинним вироком
суду встановлено наявність між
сторонами не договірних, а деліктних
правовідносин є хибними, оскільки
відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили є обов'язковим для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок, тільки з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Отже, встановлені вироком обставини
щодо викрадення винними особами -
працівниками банку коштів з вкладів
позивачки, наявність яких
підтверджується належно оформленими
банківськими договорами та ощадною
книжкою на поточний рахунок, не
спростовує наявність між банком та
вкладником договірних відносин.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на
зазначені положення закону уваги не
звернув, залишивши також поза увагою
те, що згідно з ч. 5 ст. 1061 ЦК України
проценти на банківський вклад
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу у банк, до дня,
який передує його поверненню
вкладникові або списанию з рахунка
вкладника з інших підстав.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

З огляду на викладене, враховуючи те, що
договір банківського вкладу є грошовим
зобов'язанням, а інфляційні втрати та
три проценти річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом є
компенсацією кредитору від знецінення
грошових коштів і нараховується на всю
суму боргу, в межах заявлених позовних
вимог, відповідно до умов укладених
договорів з ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» на користь ОСОБА_5 підлягає до
стягнення по вкладу «Вільні кошти» від
25.09.2006 року на суму 40000 грн.: за період з
26.09.2007 р. по 01.12.2013 р. 15% річних в сумі 37085,64
грн., інфляційні втрати 22320,00 грн., 3%
річних в сумі 7422,24 грн., а всього 66827,88
грн.

За договором «До запиту» №?58.961160 від
13.02.2007 року на суму 4200 грн. позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню, оскільки відповідно до
тарифів банку на обслуговування
поточного рахунку, встановленоа
виплата не 15%, а 0,01% річних. Отже, за
вказаним договором до стягнення
підлягають: за період з 01.06.2007 року по
01.12.2013 року відсотки в сумі 275,76 грн.,
інфляційні втрати в сумі 2385,60 грн. та 3%
річних - 821,80 грн., а всього на суму 3483,16
грн.

Таким чином, висновки суду першої
інстанції про відмову у задоволені
позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення
встановленого договором розміру
процентів, індексу інфляції за весь час
прострочення, а також трьох процентів
річних від простроченої суми є
помилковими.

Враховуючи викладене, на підставі
ст..ст. 524, 599, 625, 1058, 1059, 1060, 1061 ЦК України,
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення цих позовних
вимог в зазначеній вище частині.

Керуючись ст.ст.303,307,309 ЦПК України,
колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5,-
задовольнити частково.

Рішення Новотроїцького районного суду
Херсонської області від 02 вересня 2014
року, - скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
на користь ОСОБА_5 за договором
банківського вкладу «Вільні кошти»
№6 від 25.09.2006 року відсотки в сумі
37085,64 грн., індекс інфляції 22320,00 грн., 3
відсотки річних 7422,24 грн., а всього 66827,88
грн.; за договором банківського рахунку
«До запиту» від 13.02.2007 року № 58.96116.0 -
відсотки в сумі 275,76 грн., індекс
інфляції 2385,60 грн., 3 відсотки річних 821,80
грн., а всього 3483,16 грн., на загальну суму
70311,04 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом
двадцяти днів з моменту його
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: