РІШЕННЯ

Іменем України

14.08.2014 року Зміївський районний
суд Харківської області

в складі: головуючого
- Бібіка О.В.

за участю секретаря
- Дереги Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Змієві Харківської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням,

В С Т А Н
О В И В :

Позивач просить суд ухвалити
рішення, згідно якому визнати ОСОБА_2
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням, а саме, квартирою
АДРЕСА_1.

В обґрунтування вказала, що їй на
праві власності належить частина
житлової квартири АДРЕСА_1. В
вищезазначеній квартирі
зареєстрований, але не мешкає
відповідач, однак, жодного дня там не
проживав і не з'являвся з початку 2011
року. На теперішній час відповідач
квартирою не цікавиться, в ній не
проживає, та не являється членом сім'ї,
допомогу по сплаті витрат, пов'язаних з
утриманням, оплатою житлового
приміщення та комунальних послуг, не
надає. Всі витрати по утриманню
квартири, проведенню поточного та
капітального ремонту, сплаті
комунальних послуг лежать на
позивачці. За таких обставин вважає, що
відповідач втратив право на
користування житловою квартирою
АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не
з»явилась, надала через канцелярію
суду заяву про те, що позовні вимоги
підтримує у повному обсязі, з підстав,
зазначених вище. Просить справу
розглянути за її відсутності, без
фіксування судового процесу
технічними засобами звукозапису.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, до канцелярії
суду надійшла заява, в якій просить
розгляд справи проводити за його
відсутності, позовні вимоги визнає у
повному обсязі.

Судове засідання проведено у
відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК
України без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, так як в судове засідання не
прибули всі особи, які беруть участь у
справі.

Суд, дослідивши наявні у справі
докази, вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, входячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України,
згідно якої суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін
участь у справі. та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
18.03.2011 року зареєструвала у відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану Зміївського районного
управліннЯ юстиції Харківської
області шлюб з ОСОБА_4 та змінила
прізвище "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1" (а.с. 11)

З копії Витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
вбачається, що квартира АДРЕСА_1 в 1/4
частці зареєстрована на праві
особистої власності за ОСОБА_1 (а.с. 9)

З довідки про склад сім'ї, виданої
Бірківською сільською радою
Зміївського району Харківської
області від 28 липня 2014 року №1750
вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1,
зареєстрований ОСОБА_2 (а.с. 10)

З акту обстеження від 28 липня 2014
року, складеного в присутності свідків,
депутатом Бірківської сільської ради
Зміївського району Харківської
області вбачається, що ОСОБА_2 за місцем
реєстрації в зазначеній квартирі не
мешкає з 2011 року і жодного разу там не
з'являвся, речей що належать йому там не
має (а.с. 6)

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386
ЦК України власник має право
звернутися до суду з вимогою про захист
порушеного права будь-яким способом, що
є адекватним змісту порушеного права,
який ураховує характер порушення та
дає можливість захистити порушене
право.

Згідно ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України
з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку, що
йому належить, користуються жилим
приміщенням у обсязі, визначеному
відповідно до угоди з власником.

На підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України,
член сім»ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім»ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Нормою статті 150 ЖК України
передбачено, що громадяни, які мають у
приватній власності будинок (частину
будинку), квартиру, користуються ним
(нею) для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1ст.7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» (в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин)
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Аналіз вказаної норми дає
підстави вважати, що зняття з
реєстрації здійснюється на підставі
рішення суду виключно щодо:
позбавлення права власності на житлове
приміщення; позбавлення права
користування житловим приміщенням;
визнання особи безвісно відсутньою;
визнання фізичної особи померлою.

З огляду на те, що Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, що
пов'язані із зняттям з реєстрації місця
проживання, вбачається, що положення
вказаного Закону підлягають до
застосуванню до усіх правовідносин,
виникнення, зміни чи припинення яких
пов'язані з юридичним фактом зняття з
реєстрації місця проживання.

Таким чином, вирішення питання
про зняття особи з реєстраційного
обліку залежить від вирішення питання
про право користування такої особи
жилим приміщення в порядку
передбаченому законодавством, а тому
висновки судів про зняття з реєстрації
відповідача також є необґрунтованими
та такими, що суперечать нормам
матеріального права.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову, суд, за
наявності для того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Визнання позову відповідачем не
суперечить закону і не порушує права,
свободи та інтереси інших осіб, тому
приймається судом.

Позивачем ОСОБА_1 надано належні
письмові докази про відсутність у в
спірному жилому приміщенні ОСОБА_2
саме без поважних причин понад один рік
та про відсутність домовленостей між
сторонами щодо порядку володіння та
користування вказаним житловим
приміщенням.

Таким чином, позивачем доведені
свої позовні вимоги перед судом,
керуючись принципом змагальності, суд
прийшов до висновку про часткове
задоволення позову.

Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача
на користь позивача належить стягнути
судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-216 ЦПК
України,

В И Р І
Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив
право користування квартирою АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати, а саме: судовий
збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн.
60 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд Харківської
області шляхом подачі протягом десяти
днів з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Бібік О.В.