Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4377/14
Головуючий у 1-й інстанції: Пода Н.М.
Суддя-доповідач: Боєва В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого: Боєвої
В.В.,

Суддів Денисенко
Т.С., Коваленко А.І.,

при секретарі: Хомяк
К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Токмацького МВ УМВС України в
Запорізькій області на ухвалу
Чернігівського районного суду
Запорізької області від 09 вересня 2014
року за заявою ОСОБА_2 про винесення
додаткового рішення в справі за
позовом ОСОБА_2 до Токмацького МВ УМВС
України в Запорізькій області, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про повернення
тимчасово вилученого майна та
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Чернігівського
районного суду Запорізької області
перебувала цивільна справа за позовом
ОСОБА_2 до Токмацького MB ГУМВС України в
Запорізькій області, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про повернення тимчасово
вилученого майна та відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

24 квітня 2014 р. по даній справі було
ухвалено рішення, яким позов
задоволено частково.

Зобов'язано Токмацьке МВ ГУМВС України
в Запорізькій області повернути ОСОБА_2
тимчасово вилучені відповідно до
протоколу обшуку від 21 жовтня 2002 року
друкарську машинку без найменування у
металевому корпусі зеленого кольору та
друкарську портативну машинку без
найменування з металевим корпусом
сірого кольору.

У разі відсутності в камері схову
Токмацького МВ ГУМВС України в
Запорізькій області тимчасово
вилучених друкарських машинок,
відповідно до протоколу обшуку від 21
жовтня 2002 року, стягнуто 700 грн.

Також стягнуто з Токмацького МВ ГУМВС
України в Запорізькій області на
користь ОСОБА_2 у відшкодування
моральної шкоди 1 000 грн.

Рішення набрало законної сили 05 травня
2014 року.

03 червня 2014 року на підставі вказаного
рішення Чернігівським районним судом
Запорізької області було видано
виконавчий лист, в якому зобов'язано
Токмацьке МВ ГУМВС України в
Запорізькій області повернути ОСОБА_2
тимчасово вилучені відповідно до
протоколу обшуку від 21 жовтня 2002 року
друкарську машинку без найменування у
металевому корпусі зеленого кольору та
друкарську портативну машинку без
найменування з металевим корпусом
сірого кольору. Також вказано, що у разі
відсутності в камері схову Токмацького
МВ ГУМВС України в Запорізькій області
в наявності тимчасово вилучених
друкарських машинок, відповідно до
протоколу обшуку від 21 жовтня 2002 року,
стягнути у відшкодування матеріальної
шкоди 700 грн.

01 липня 2014 року за заявою ОСОБА_2 про
виправлення описок у рішенні суду та у
виконавчому листі, судом постановлено
ухвалу, якою виправлено зазначені в
заяві описки.

Вказане судове рішення виконано в
частині стягнення моральної шкоди в
повному обсязі, що підтверджено листом
Токмацького Управління Державної
казначейської служби України в
Запорізькій області (лист № 02-08/1039-1597
від 22.07.2014 року). Зі змісту листа видно,
що 21.07.2014 року за виконавчим листом №
328/4139/13-к (провадження № 1-кп/329/50/2014)
здійснено безспірне списання коштів з
рахунку Токмацького МВ ГУМВС України
Запорізької області на користь ОСОБА_2
в повному обсязі на загальну суму 1000
грн. матеріальна шкода не стягувалася у
зв'язку з тим, що дві друкарські машинки
без найменування, одна - у металевому
корпусі зеленого кольору, друга -
портативна машинка у металевому
корпусі сірого кольору знаходяться в
камері схову Токмацького МВ ГУМВС
України в Запорізькій області (а. с.
266-267).

18 червня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Чернігівського районного суду
Запорізької області з заявами про
винесення додаткового рішення щодо
реального і примусового виконання
виконавчого листа, стягнувши з
Токмацького МВ ГУМВС України в
Запорізькій області вартість не
повернутого майна у розмірі 700 грн., та
про відшкодування судових витрат у
сумі 815 грн., пов'язаних з його явками в
судові засідання у даній справі.

Ухвалою Чернігівського районного суду
Запорізької області від 09 вересня 2014
року заява ОСОБА_2 про винесення
додаткового рішення задоволена.

Стягнуто з Токмацького МВ УМВС України
в Запорізькій області на користь
ОСОБА_2 витрати, що пов'язані з явкою до
суду: компенсацію за відрив від
звичайних занять - 125,20 грн., вартість
проїзду до суду - 31,73 грн., добові - 120
грн., а всього 276 грн. 93 коп.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою,
Токмацький МВ УМВС України в
Запорізькій області подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати ухвалу суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Пунктом 1) статті 312 ЦПК України
передбачено, що розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу
з додержанням вимог закону.

Вирішуючи питання щодо постановлення
додаткового рішення суд першої
інстанції вірно посилався на положення
статті 85 ЦПК України. Так, статтею 85
ЦПК України передбачено, що витрати,
пов'язані з переїздом до іншого
населеного пункту сторін та їх
представників, а також найманням житла,
несуть сторони. Стороні, на користь
якої ухвалено судове рішення, та її
представникові сплачуються іншою
стороною добові (у разі переїзду до
іншого населеного пункту), а також
компенсація за втрачений заробіток чи
відрив від звичайних занять.
Компенсація за втрачений заробіток
обчислюється пропорційно від розміру
середньомісячного заробітку, а
компенсація за відрив від звичайних
занять - пропорційно від розміру
мінімальної заробітної плати.

Пунктом 4) частини 1 статті 220 ЦПК
України, на яку також посилався суд
першої інстанції при вирішенні цього
питання, передбачено, що суд, що
ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо судом не вирішено питання про
судові витрати.

Постановивши 09.09.2014 року ухвалу про
стягнення з Токмацького МВ УМВС
України в Запорізькій області на
користь ОСОБА_2 витрат, що пов'язані з
явкою до суду: компенсацію за відрив
від звичайних занять - 125,20 грн.,
вартість проїзду до суду - 31,73 грн.,
добові - 120 грн., а всього 276 грн. 93 коп.,
суд виходив з доведеності та
обґрунтованості вимог позивача щодо
наявності та розміру цих витрат.

Основні доводи апеляційної скарги
полягають в тому, що судом першої
інстанції всупереч вимогам статті 220
ЦПК України постановлено ухвалу, а не
додаткове рішення.

Такий довід апеляційної скарги не може
бути підставою для скасування
оскаржуваної ухвали. Судова колегія
вважає, що судом першої інстанції
допущено описку, оскільки в даному
випадку судове рішення повинно бути
викладено у вигляді додаткового
рішення, а не ухвали, як-то передбачено
статтею 220 ЦПК України.

Проте, зазначене не є порушенням
норм процесуального права, яке в силу
вимог статті 312 ЦПК України було б
підставою для зміни чи скасування
ухвали від 09.09.2014 року, оскільки зміст
цієї ухвали відповідає вимогам статей
85, 220 ЦПК України, а при судовому
розгляді заяви ОСОБА_2 про винесення
додаткового рішення судом було
дотримано вимоги процесуального
закону.

Питання щодо форми оскаржуваного
судового рішення, яке вказано судом як
«Ухвала», а не «Додаткове рішення», має
бути вирішено судом першої інстанції
шляхом постановлення ухвали про
виправлення описки.

Інші доводи апеляційної скарги
стосуються незгоди з розміром
відшкодування судових витрат,
оскільки, на думку апелянта, порушено
вимоги статті 88 ЦПК України згідно
якої якщо позов задоволено частково,
судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Судова колегія вважає, що при вирішенні
питання про стягнення з Токмацького МВ
УМВС України в Запорізькій області на
користь ОСОБА_2 витрат, що пов'язані з
явкою до суду: компенсацію за відрив
від звичайних занять - 125,20 грн.,
вартість проїзду до суду - 31,73 грн.,
добові - 120 грн., а всього 276 грн. 93 коп.
судом враховано приписи цієї статті.

Також апелянт посилається на те, що суд
не врахував, що Токмацький МВ ГУМВС
України в Запорізькій області не є
юридичною особою і не має особистих
рахунків, а тому Токмацький відділ не
є належним відповідачем.

Цей довід апеляційної скарги є
неспроможним, оскільки в матеріалах
справи є лист Токмацького Управління
Державної казначейської служби
України в Запорізькій області (лист №
02-08/1039-1597 від 22.07.2014 року), зі змісту
якого видно, що 21.07.2014 року за
виконавчим листом № 328/4139/13-к
(провадження № 1-кп/329/50/2014) на виконання
судового рішення в цій справі
здійснено безспірне списання коштів з
рахунку Токмацького МВ ГУМВС України
Запорізької області на користь ОСОБА_2
в повному обсязі на загальну суму 1000
грн. (а. с. 266-267).

За таких обставин підстав для
скасування ухвали Чернігівського
районного суду Запорізької області від
09 вересня 2014 року колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Токмацького МВ
УМВС України в Запорізькій області
відхилити.

Ухвалу Чернігівського районного суду
Запорізької області від 09 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: