Номер провадження: 22-ц/785/6430/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4 на рішення
Ізмаїльського міськрайоннного суду
Одеської області від 11.03.2009 року по
справі за позовом ОСОБА_5 до Одеського
спеціалізованого управління № 404 ВАТ
«Запоріжелектромонтаж» про визнання
договору купівлі-продажу дійсним та
визнання права власності на нерухоме
майно,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до суду (а. с. 3-4), в якому просив визнати
дійсним договір купівлі-продажу
нерухомого майна - будівлі з надвірними
спорудами, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстрований на Одеській
Товарній Біржі за № 1450, укладений 28.08.1996
року між Одеським спеціалізованим
управлінням № 404 ВАТ
«Запоріжелектромонтаж» і ним та
визнати за ним право власності на
будівлю з надвірними спорудами,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка в
цілому складається з: літ. «А» - будівля,
літ. «А-1» - будівля, надвірних споруд № 1
- ворота, № 2 - паркан, № 3 - мощення.

Свої позовні вимоги позивач, як
зазначено в рішенні суду,
обґрунтовував тим, що в даний час в
нього виникла необхідність в
розпорядженні своєю власністю, однак
використати своє право він не має
можливості, оскільки договір
купівлі-продажу не відповідає вимогам
Цивільного кодексу України.

В судовому засіданні в суді першої
інстанції, як зазначено в рішенні суду,
позивач позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, представник
відповідача позовні вимоги визнав.

Рішенням Ізмаїльського
міськрайоннного суду Одеської області
від 11.03.2009 року визнано дійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна -
будівлі з надвірними спорудами,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
укладений 28 серпня 1996 року між ОСОБА_5
та Одеським спеціалізованим
управлінням № 404 ВАТ
«Запоріжелектромонтаж» та
зареєстрований на Одеській Товарній
Біржі за № 1450. Визнано за ОСОБА_5 право
власності на будівлю з надвірними
спорудами, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, яка в цілому складається з:
літ. «А» - будівля, літ. «А-1» - будівля,
надвірних споруд № 1 - ворота, № 2 -
паркан, № 3 - мощення. Припинено за
Одеським спеціалізованим управлінням
№ 404 ВАТ «Запоріжелектромонтаж» право
власності на будівлю з надвірними
спорудами, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, яка в цілому складається з:
літ. «А» - будівля, літ. «А-1» - будівля,
надвірних споруд № 1 - ворота, № 2 -
паркан, № 3 - мощення.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4,
який не приймав участі у справі, однак
вважає, що оскаржуване рішення порушує
його права та законні інтереси, подав
через свого представника апеляційну
скаргу на рішення Ізмаїльського
міськрайоннного суду Одеської області
від 11.03.2009 року, в якій просить
скасувати рішення суду від 11.03.2009 року і
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 в
повному обсязі, посилаючись на те, що
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, зачіпає його
майнові права, грубо їх порушує.

Іншими учасниками процесу рішення суду
не оскаржується.

В судовому засіданні представники
ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу,
ОСОБА_5 та його представник
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги. Інші учасники
процесу в судове засідання не
з'явилися, причини неявки суду не
повідомили, клопотання про відкладення
розгляду справи від них на адресу суду
не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, враховуючи
висновки та мотиви суду касаційної
інстанції викладені в ухвалі від 19.03.2014
року, якою було скасовано рішення
апеляційного суду Одеської області від
18.10.2013 року по зазначеній справі (а. с.
113-114), судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду скасуванню з ухваленням
нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої
інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 28.08.1996 між ОСОБА_5
та Одеським спеціалізованим
управлінням № 404 ВАТ
«Запоріжелектромонтаж» укладений
договір купівлі-продажу нерухомого
майна - будівлі з надвірними спорудами,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджено договором за № 1450,
зареєстрований на Одеській Товарній
Біржі. Проте, розпорядитися набутим
майном позивач не може, оскільки
вищезазначений договір про
купівлю-продаж зареєстрований на
Одеській Товарній біржі і нотаріально
не посвідчений.

Укладений договір купівлі-продажу
нерухомого майна був зареєстрований на
Одеській Товарній біржі відповідно до
ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», який діяв
на момент укладання договору. Згідно
норм цивільного законодавства, які
діяли на момент укладання договору,
такий договір повинен бути нотаріально
посвідчений. Про те, що договір повинен
бути нотаріально посвідчений позивач
не знав.

При укладанні договору всі вимоги
передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарну
біржу» між сторонами виконано належним
чином, про що свідчить сам договір.

Відповідно ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Оскільки позивач набувши право
власності на нерухоме майно
позбавлений можливості ним
розпоряджатися, що обмежує його право
як власника та те, що договір
купівлі-продажу житлового будинку
(квартири) або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, суд першої
інстанції вважав за необхідне визнати
дійсним договір купівлі-продажу
нерухомого майна - будівлі з надвірними
спорудами, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 та визнати за позивачем право
власності на вказаний об'єкт
нерухомості.

За таких обставин, суд першої інстанції
задовольнив позов ОСОБА_5

Однак, судова колегія не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції, оскільки суд першої
інстанції дійшов до таких висновків
неповно з'ясувавши обставини, що мають
значення для справи та з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Оскільки, в судовому засіданні
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 28.08.1996 року між
сторонами було укладено договір
купівлі-продажу нерухомого майна -
будівлі з надвірними спорудами по
АДРЕСА_1, який зареєстровано на
Одеській товарній біржі (а. с. 5).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
товарну біржу», угоди, зареєстровані на
біржі, не підлягають нотаріальному
посвідченню.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України, цей Кодекс
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності ЦК України,
положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 224 ЦК України, в
редакції 1963 року, за договором
купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно та
сплатити за нього певну грошову суму.

Право власності (право оперативного
управління) у набувача майна за
договором виникає з моменту передачі
речі, якщо інше не передбачено законом
або договором (ст. 128 ЦК України, в
редакції 1963 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 45, ст. 47 ЦК України,
в редакції 1963 року, недодержання форми
угоди, якої вимагає закон, тягне за
собою недійсність угоди лише в разі,
якщо такий наслідок прямо зазначено в
законі.

Нотаріальне посвідчення угод
обов'язкове лише у випадках, зазначених
у законі. Недодержання в цих випадках
нотаріальної форми тягне за собою
недійсність угоди з наслідками,
передбаченими частиною другою статті 48
цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або
частково виконала угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною. В цьому разі наступне
нотаріальне оформлення угоди не
вимагається.

Статтею 227 ЦК України, в редакції 1963
року, передбачено, що договір
купівлі-продажу жилого будинку повинен
бути нотаріально посвідчений, якщо
хоча б однією із сторін є громадянин.
Недодержання цієї вимоги тягне
недійсність договору (стаття 47 цього
Кодексу).

Договір купівлі-продажу жилого будинку
підлягає реєстрації у виконавчому
комітеті місцевої Ради народних
депутатів.

В судовому засіданні встановлено, що
спірний договір купівлі-продажу
нерухомого майна нотаріально не
посвідчений, а зареєстрований на
Одеській товарній біржі (а. с. 5).

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги
відповідно до позовної заяви (а. с. 3-4)
позивач посилаючись на ст. 220 ЦК України
вказував, що якщо сторони домовилися
щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, суд може визнати такий
договір дійсний.

Тобто, позивач просив визнати дійсним
спірний договір купівлі-продажу з тих
підстав, що сторони домовилися щодо
усіх істотних умов договору та між
сторонами відбулося повне виконання
умов договору.

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК
України, в редакції 1963 року, чинної на
час виникнення спірних правовідносин,
якщо одна із сторін повністю або
частково виконала угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною. В цьому разі наступне
нотаріальне оформлення угоди не
вимагається.

Тобто, для визнання судом угоди дійсною
необхідно не лише повного чи
часткового виконання угоди, що
потребує нотаріального посвідчення, а
також ухилення іншою стороною від
нотаріального оформлення угоди.

Однак, позивач в позовній заяві на такі
обставини не посилався, доказів
ухилення відповідача від
нотаріального посвідчення спірного
договору суду не представив, а суд
першої інстанції не звернув на це
уваги.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд першої інстанції,
визнаючи право власності за позивачем
на будівлю з надвірними спорудами,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка в
цілому складається з: літ. «А» - будівля,
літ. «А-1» - будівля, надвірних споруд № 1
- ворота, № 2 - паркан, № 3 - мощення, не
звернув увагу, що згідно спірного
договору купівлі-продажу вказана
будівля з надвірними спорудами
складається лише з літ. «А» - будівля, №
3 - надвірні споруди.

Також суд першої інстанції в порушення
вимог ст. 11 ЦПК України, вийшов за межі
позовних вимог (а. с. 3-4), та на свій
розсуд розглянув позовні вимоги, які не
заявлялися позивачем, припинивши за
Одеським спеціалізованим управлінням
№ 404 ВАТ «Запоріжелектромонтаж» право
власності на будівлю з надвірними
спорудами, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, яка в цілому складається з:
літ. «А» - будівля, літ. «А-1» - будівля,
надвірних споруд № 1 - ворота, № 2 -
паркан, № 3 - мощення.

Крім того, вирішуючи питання про право
власності на спірне майно (будівлю з
надвірними спорудами) згідно
вищевказаного договору
купівлі-продажу, яка частково
прибудована до нежитлової будівлі
виробничого призначення належної на
праві власності апелянту без його
дозволу, з використанням стіни його
будівлі для спірної прибудови позивача
та з'єднання даху будівлі апелянта з
дахом спірної будівлі позивача без
дозволу апелянта, чим порушено його
право, що встановлено в судовому
засіданні в суді апеляційної інстанції
та підтверджується матеріалами справи
(а. с. 143-156), ні позивачем при
пред'явленні позову, ні судом першої
інстанції в ході розгляду справи, не
вирішено питання про склад осіб, які
братимуть участь у справі та не
залучено ОСОБА_4 (апелянта) до участі у
справі, чим порушено його право на
захист своїх прав та законних
інтересів та призвело до неправильного
вирішення справи.

Оскільки, визнанням права власності на
спірне нерухоме майно, яке частково
прибудоване самовільно до нерухомого
майна апелянта та порушує його право,
за позивачем, вирішено питання про
права та обов'язки ОСОБА_4 стосовно
належного йому майна, без нього.

За таких обставин, відсутні правові
підстави для задоволення позову
ОСОБА_5, на що суд першої інстанції
помилково не звернув уваги.

Таким чином, на підставі наведеного та,
враховуючи доводи апеляційної скарги,
судова колегія частково погоджується з
доводами апеляційної скарги,
враховуючи їх обґрунтування, і вважає,
що рішення Ізмаїльського
міськрайоннного суду Одеської області
від 11.03.2009 року необхідно скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання
договору купівлі-продажу дійсним та
визнання права власності на нерухоме
майно.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Ізмаїльського
міськрайоннного суду Одеської області
від 11.03.2009 року по справі за позовом
ОСОБА_5 до Одеського спеціалізованого
управління № 404 ВАТ
«Запоріжелектромонтаж» про визнання
договору купівлі-продажу дійсним та
визнання права власності на нерухоме
майно - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_5.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області О.Д.
Варикаша

О.А. Ступаков

В.А. Станкевич