22-ц/775/1594/2014(м)
Головуючий у 1-й інстанції Помогайбо
Суддя-доповідач Сорока Г.П.
11 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
головуючого - Сорока Г.П.,
суддів - Баркової Л.Л.,
при секретарі - Бєльченко Б.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини на період
навчання, третя особа ОСОБА_4, та за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
26 вересня 2014 року,-
04 червня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 та просив
стягнути з відповідача аліменти на
його утримання на час навчання у
розмірі ? частки від його доходів,
починаючи з 05.06.2014 року і до досягнення
ним двадцяти трьох років - 05.06.2019 року. В
обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що він навчається в
Харківському авіаційному інституті
Національного аерокосмічного
університету ім.Жуковського на денній
формі навчання, строк закінчення
навчання - у лютому 2019 року. Відповідач
є його батьком, працює в компанії
«Дельта-Лоцман» та має можливість
надавати йому фінансову допомогу у
зв'язку з навчанням.
05 серпня 2014 року до суду звернулась
ОСОБА_6 з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, посилаючись на
те, що 26.02.2000 року вона уклала шлюб з
відповідачем, з яким з жовтня 2013 року
проживають окремо. Від шлюбу мають
неповнолітню доньку ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає разом з нею і
знаходиться на її утриманні.
Відповідач матеріальної допомоги на
утримання дитини не надає, у зв'язку з
чим просила стягнути з нього на її
користь аліменти на утримання
неповнолітньої доньки у розмірі ?
частини з усіх видів його заробітку
(доходу) щомісячно з дня пред'явлення
позову і до повноліття дитини.
Ухвалою Жовтневого районного суду
м.Маріуполя Донецької області від 13
серпня 2014 року цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дитини, що продовжує навчання, третя
особа ОСОБА_4, об'єднано в одне
провадження зі справою за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини з привласненням їм єдиного
Рішенням Жовтневого районного суду
м.Маріуполя Донецької області від 26
вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини, що
продовжує навчання, третя особа ОСОБА_4
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на його утримання на
період його навчання в учбовій
установі аліменти у розмірі 1/8 частини
доходів відповідача щомісячно,
починаючи з 04.06.2014 року до досягнення
ним 23-х річного віку, за умови
продовження навчання.

В решті частини позову відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь
ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини
доходів відповідача щомісячно,
починаючи з 05.08.2014 року та до
повноліття дитини, але не менш 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Також стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на
користь держави в сумі 243,60 грн.

Не погодившись з рішенням суду, позивач
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить
рішення суду в частині стягнення
аліментів на його утримання у розмірі
1/8 частини доходів відповідача
скасувати на його утримання та
ухвалити нове рішення про стягнення з
відповідача на його користь аліменти
на період навчання в учбовій установі у
розмірі ? частини доходів відповідача
щомісячно. При цьому посилається на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, та
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_6 та третя особа
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися,
про причини неявки суду не повідомили,
заяву про відкладення розгляду справи
не подали, про час та місце судового
засідання були повідомлені належним
чином, що підтверджується
телефонограмами, зареєстрованими у
встановленому порядку в журналі
телефонограм, витяг з якого долучений
до справи. Тому, виходячи з положень
ст.305 ЦПК України, з урахуванням думки
учасників процесу а також того, що в
судове засідання прибув представник
позивача ОСОБА_2, колегія суддів дійшла
до висновку про можливість розгляду
справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача представника ОСОБА_2 -
адвоката ОСОБА_8, яка доводи
апеляційної скарги підтримала, просила
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення суду в частині стягнення
аліментів на повнолітню дитину у
розмірі 1/8 частини доходів відповідача
скасувати та ухвалити нове рішення про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліментів на період навчання в учбовій
установі у розмірі ? частини доходів
відповідача щомісячно, заперечення
відповідача ОСОБА_3, який просив
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін, перевіривши
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_2,
батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
навчається на денному відділені
Національного аерокосмічного
університетом ім. М.Є.Жуковського
«Харківський авіаційний інститут»,
строк закінчення навчання у лютому 2019
року.

Згідно довідки декану факультету
вказаного навчального закладу ОСОБА_2
навчається на 2 курсі факультету
літакобудування на державній формі
навчання, зарахований на 1 курс 10.08.2013
року, строк навчання з 01.09.2013 року, сума
доходу за період з 09.2013 року по 07.2014 року
становить 9804,09 грн. Відповідно до
довідки, виданої студентським
містечком Національного
аерокосмічного університету ім.
М.Є.Жуковського «Харківський
авіаційний інститут» від 19.08.2014 року,
ОСОБА_2 проживає у м.Харкові по
пров.Електроінструментальному у
гуртожитку з 01.09.2013 року.

Судом також встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якої є
ОСОБА_3 та ОСОБА_6, проживає разом з
матір'ю ОСОБА_6

Відповідно до довідки від 23.07.2014 року,
виданої КП «Маріупольське ВУ ВКГ»,
ОСОБА_6 працює у вказаному підприємстві
з 20.06.2006 року, займає посаду оператора
диспетч.служб та її дохід з 01.01.2014 року
по 30.06.2014 року склав 15209,92 грн.,
середньомісячна заробітна плата
складає 2534,99 грн.

Відповідач ОСОБА_3 є співробітником ДП
«Дельта-Лоцман» з 13.06.2013 року та займає
посаду водія, його середня заробітна
плата за 6 місяців складає 37907,24 грн.,
середньомісячна зарплата - 6317,87 грн., що
підтверджується довідкою, виданою ДП
«Дельта-Лоцман» 11.07.2014 року.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що повнолітній ОСОБА_2
навчається на денній безоплатній
формі, отримує стипендію, потребує
матеріальної допомоги батька, тому
дійшов до висновку, що з відповідача на
користь повнолітнього сина підлягають
стягненню аліменти на час навчання
дитини у розмірі 1/8 частини усіх видів
доходів щомісячно, оскільки батько
працює та може надавати таку допомогу.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд
виходив з того, що відповідач є батьком
неповнолітньої доньки, яка проживає
разом з матір'ю, а відповідач
зобов'язаний утримувати неповнолітню
дитину та не заперечував проти
стягнення з нього аліментів на
утримання неповнолітньої доньки в
розмірі 1/4 частини від його доходів.
Тому суд дійшов до висновку про
задоволення позову ОСОБА_6 в повному
обсязі.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини ніким не оскаржується, тому
переглядаючи справу у відповідності з
вимогами ст.303 ЦПК України в межах
доводів апеляційного оскарження,
колегія суддів не переглядає
законність та обгрунтованість рішення
суду в цій частині, а переглядає
законність рішення суду в частині
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини на час навчання на
користь ОСОБА_2, оскільки останній
оскаржує рішення суду в цій частині.

З висновками суду першої інстанції в
оскаржуваній частині, тобто, в частині
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини на час навчання,
колегія суддів не може не погодитись,
оскільки вони відповідають обставинам
справи та вимогам матеріального і
процесуального права.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.199 СК
України якщо повнолітні донька, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язанні утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Згідно ст.200 СК України суд визначає
розмір аліментів на повнолітніх дочку,
сина у твердій грошовій сумі або у
частці від заробітку платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених в ст.182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з
одного із батьків суд приймає до уваги
можливість надання утримання другим із
батьків, своїми дружиною, чоловіком і
повнолітніми донькою, сином.

Відповідно до ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я і матеріальне
становище дитини; 2) стан здоров'я і
матеріальне становище платника
аліментів; 3) наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, доньки,
сина; 4) інших обставин, що мають
значення.

Як вбачається зі справи, відповідач є
батьком позивача ОСОБА_2, який досяг
повноліття, але продовжує навчання в
вищому учбовому закладі на денній
формі навчання, у зв'язку з навчанням
проживає в м.Харківі в гуртожитку
учбового закладу, отримує стипендію з
вересня 2013 року у розмірі 730грн., а з
липня 2014 року у розмірі 815грн. (а.с.76). Цей
розмір стипендії є меншим ніж
визначений у встановленому порядку
прожитковий мінімум для дитини
відповідного віку. Тому суд першої
інстанції правильно дійшов до
висновку, що позивач на час навчання
потребує матеріальної допомоги
батьків.

Мати позивача ОСОБА_4 працює, має
постійний дохід, її середньомісячна
заробітна плата становить 2653грн. (а.с.74)
і надає синові матеріальну допомогу у
добровільному порядку, що не
оспорювалось сторонами.

Відповідач ОСОБА_3 є батьком позивача,
працездатний, працює, має постійний
дохід, його середньомісячна заробітна
плата становить 6318грн. (а.с.39), тому може
надавати матеріальну допомогу на
утримання повнолітнього сина на час
навчання.

На утриманні у відповідача є
неповнолітня донька, на утримання якої
за рішенням суду стягуються аліменти у
розмірі ? частини з усіх видів
заробітку (доходів) щомісячно.

За таких обставин, виходячи з того, що
позивач ОСОБА_2 має власний дохід у виді
стипендії, отримує матеріальну
допомогу від матері, та, враховуючи те,
що у відповідача на утриманні є
неповнолітня дитина від іншого шлюбу,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно дійшов до
висновку, що відповідач може надавити
матеріальну допомогу повнолітньому
сину на час його навчання у розмірі 1/8
частини з усіх видів заробітку
(доходів).

Посилання позивача в апеляційній
скарзі на те, що суд залишив без уваги
те, що він проживає в іншому місті, несе
витрати на оплату за проживання в
гуртожитку, вимушений витрачати гроші
на проїзд, харчування, учбові
приналежності, що його стипендія, яка є
мінімальною та у 9 разів меншою
заробітної плати відповідача, не надає
йому можливості покривати навіть
найнеобхідніші витрати, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки
позивач та його представник не надали
ніяких доказів на підтвердження цих
витрат. Крім того, позивач отримує
матеріальну допомогу від матері, що не
заперечував його представник в
судовому засіданні апеляційного суду,
є працездатним. Заперечуючи проти
апеляційної скарги, відповідач в
судовому засіданні апеляційного суду
пояснив, що він проживає з матір'ю
пенсіонеркою (віком 70 років), яка
хворіє, та потребує його допомоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції не надав належної
оцінки тому, що відповідач має добрий
стан здоров'я та матеріальне становище,
має роботу,отримує заробітну плату та
має житло, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки вони
спростовуються матеріалами справи,
зокрема змістом рішення суду, з якого
вбачається, що суд першої інстанції дав
оцінку цим обставинам і з урахуванням
них зробив висновок щодо можливості
надання відповідачем повнолітньому
сину матеріальної допомоги на час
навчання.

Будь-яких нових обставин, які не були
предметом дослідження в суді першої
інстанції та могли б вплинути на
правильність висновків суду першої
інстанції і давали б апеляційному суду
підстави для переоцінки наданих суду
першої інстанції доказів або для
висновку про можливість відповідачем
надавати матеріальну допомогу
повнолітній дитині на час її навчання у
більшому розмірі, ніж визначено судом,
позивачем та його представником не
наведено та нових доказів апеляційному
суду не надано.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи та є безумовними для
скасування чи зміни рішення суду в
оскаржуваній частині, у справі не
встановлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції повно, всебічно та об'єктивно
розглянув справу, правильно встановив
обставини справи та відповідні їм
правовідносини, їм та наданим доказам
дав правильну правову оцінку та
обґрунтовано дійшов до висновку про
часткове задоволення позову ОСОБА_2
Підстав для зміни чи скасування даного
рішення колегія суддів не вбачає.

Таким чином, переглядаючи справу,
відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, в
межах вимог, заявлених в суді першої
інстанції, та доводів апеляційного
оскарження, на підставі наданих
сторонами доказів, колегія суддів
апеляційних підстав для скасування чи
зміни рішення суду першої інстанції в
оскаржуваній частині не вбачає, у
зв'язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_2
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
26 вересня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий :
Сорока Г.П.

Судді :
Баркова Л.Л.

Гаврилова Г.Л.