РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 р. Володимир-Волинський
міський суд Волинської області у
складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря Павлович Ю.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Володимир-Волинського міського суду
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру
аліментів на утримання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.
Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням
Володимир-Волинського міського суду
від 25.10.2006 р. із відповідача стягнуто на
її користь аліменти на утримання
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3
частини від всіх видів доходу, але не
менше 30% від прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Зазначає, що на даний час змінився
матеріальний стан відповідача,
оскільки він на час ухвалення рішення
працював, однак на даний час не працює.

Оскільки відповідач не працює, не має
регулярного доходу, аліменти сплачує
рідко і у незначній сумі, тому позивач
просить змінити розмір аліментів, які
стягуються з відповідача на її користь
на утримання неповнолітніх дітей з 1/3
частки від всіх видів його заробітку
(доходу) на 700 грн. щомісячно і до
досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала повністю, просила
позов задовольнити, в обґрунтування
надала пояснення аналогічні тим, що
викладені у позовній заяві. Додатково
пояснила, що відповідач після
ухвалення рішення про стягнення з
нього аліментів звільнився з роботи і
на даний час не працює. Аліменти, котри
визначені рішенням суду сплачує рідко
та в розмірі 40 грн. на двох дітей, що
недостатньо на утримання дітей.
Заборгованість по аліментах становить
близько 46 000 грн. Зазнає, що незважаючи
на захворювання, які вона має, вона
працює, отримує дохід, однак цих коштів
не вистачає на утримання їхніх
спільних дітей. Просить позов
задовольнити.

В судовому засіданні відповідач позов
не визнав. Пояснив, що на даний час не
працює, а тому не має змоги сплачувати
аліменти. Також він має від другого
шлюбу неповнолітню дитину - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання якої
рішенням суду стягнуто з нього
аліменти. Підтвердив, що аліменти на
ОСОБА_4 він не сплачує, внаслідок чого у
нього є заборгованість. Зазначив, що
жодних медичних протипоказань до
виконання робіт не має, однак із-за
відсутності роботи не може
працевлаштуватись. Просить відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши і оцінивши письмові
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення
Володимир-Волинського міського суду
Волинської області від 25.10.2012 року з
ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 стягуються
аліменти на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_2, сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3
частини від всіх видів доходу, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 04.10.2006 р. і до досягнення
дітьми повноліття.

В ході розгляду справи встановлено, що
на день ухвалення рішення про
стягнення аліментів відповідач
працював у ТзОВ «Гербор - Холдінг»»,
отримував постійний дохід, після чого
звільнився за власним бажанням і на
даний час не працевлаштований, не
отримує доходу.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України,
розмір аліментів, визначений рішенням
суду, не вважається незмінним.

Так, згідно ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу
України, розмір аліментів, визначений
за рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України
за рішенням суду розмір аліментів
визначається у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає
підстави для зміни розміру аліментів,
визначеного за рішенням суду, але не
пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3
ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України
тільки вказує на можливість зміни
раніше встановленого розміру
аліментів за наявності доведених в
судовому порядку підстав, а саме: зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру
аліментів в твердій грошовій сумі (що
фактично є зміною розміру) ст. 184 СК
України відносить: нерегулярний,
мінливий дохід платника аліментів,
одержання частини доходу в натурі та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Право вимагати заміни розміру
аліментів шляхом зміни способу
присудження аліментів не може
заперечуватися, адже можливість вибору
способу присудження аліментів з огляду
на мінливість життєвих обставин,
зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не
може обмежуватися разовим її
здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної
заборони змінювати розмір аліментів
шляхом зміни способу їх присудження, за
положеннями ст. 192 СК України зміна
розміру аліментів може мати під собою
зміну способу їх присудження (зміна
розміру аліментів, стягнутих за
рішенням суду у частці від заробітку
(доходу) матері, батька дитини на розмір
аліментів, визначений у певній твердій
грошовій сумі та навпаки).

У спірних правовідносинах підлягає
застосуванню не тільки ст. 192 СК
України, але й низка інших норм,
присвячених обов'язку батьків
утримувати своїх дітей (ст. 182
«Обставини, які враховуються судом при
визначенні розміру аліментів», ст. 183
«Визначення розміру аліментів у частці
від заробітку (доходу) матері, батька
дитини», ст. 184 «Визначення розміру
аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вищенаведена правова позиція
викладена у постанові Верховного суду
України від 05.02.2014 р. у справі за № 143 цс
13, котре згідно ст. 360-7 ЦПК України є
обов»язковим для всіх судів України.

Враховуючи те, що відповідач на день
ухвалення рішення про стягнення із
нього аліментів у частці від доходу
працював, однак після цього звільнився
і на даний час не працевлаштований, не
отримує регулярного доходу, що у
відповідності до вимог ст. 184 СК України
є підставою для стягнення аліментів у
твердій грошовій сумі і свідчить про
зміну матеріального стану та з
урахуванням вищенаведеного рішення
ВСУ, суд приходить до висновку, що слід
змінити розмір аліментів шляхом зміни
способу його присудження, тобто
змінити розмір аліментів, стягнутих за
рішенням суду від 25.10.2006 р. у частці від
заробітку (доходу) на розмір аліментів,
визначений у твердій грошовій сумі.

При цьому, твердження відповідача, що
він не працює, тому не має змоги
сплачувати аліменти у твердій грошовій
сумі не заслуговують на увагу, оскільки
він є працездатною особою молодого
віку, жодних медичних протипоказань до
виконання робіт не встановлено, а тому
має змогу працевлаштуватись і
обставина відсутності роботи не
звільняє його від обов»язку утримувати
неповнолітній дітей.

Крім того, перебування на утриманні
відповідача неповнолітньої дочки
ОСОБА_4, котра народилась від іншого
шлюбу, не може бути підставою для
звільнення його від обов»язку
утримувати спільних із позивачем
неповнолітніх дітей, але повина бути
врахована при зміні розміру аліментів.

Також, із довідки ВДВС
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції вбачається, що у
відповідача існує заборгованість по
сплаті аліментів на дитину від другого
шлюбу - дочку ОСОБА_4, котра становить 13
659 грн. Таким чином, відповідач не
виконує рішення суду про стягнення
аліментів на дочку ОСОБА_4 і його
твердження про те, що у зв»язку із
сплатою аліментів на утримання цієї
дитини він не має змоги сплачувати
аліменти на утримання спільних з
позивачем дітей є безпідставні та не
беруться судом до уваги.

Водночас, згідно положень ч. 1 ст. 3
Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7
СК України при вирішенні будь-яких
питань щодо дітей суд повинен виходити
з якнайкращого забезпечення інтересів
дітей і, тим більше, при захисті одного
із основних прав дитини - права на
утримання, яке кореспондується з
конституційним обов'язком батьків
утримувати дітей до їх повноліття.

Визначаючи розмір аліментів суд бере
до уваги, що на утриманні відповідача
знаходиться дитина від іншого шлюбу, на
котру рішенням Володимир-Волинського
міського суду від 15.11.2006 р. із
відповідача вирішено стягувати
аліменти в розмірі ? частини від всіх
видів доходу, а також ту обставину, що
обов'язок утримувати дітей є рівною
мірою обов'язком як батька, так і матері
та з метою забезпечення інтересів
дітей та захисту їхнього права на
утримання батьками, суд приходить до
висновку, що позов слід задовольнити
частково, змінивши розмір аліментів до
600 грн. щомісячно на двох дітей.

Керуючись ст. ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України
ст.ст. 183, 184, ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які
стягуються згідно рішення
Володимир-Волинського міського суду
Волинської області віл 25.10.2006 р. з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 в користь ОСОБА_1 на
утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 із 1/3 частини від всіх
видів заробітку (доходу) щомісячно на 600
(шістсот) щомісячно і до досягнення
дітьми повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави 243
грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене сторонами
в апеляційному порядку до апеляційного
руду Волинської області через
Володимир-Волинський міський суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя
А.А. Каліщук