АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 литопада 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Перепелюк Л.М.

секретар Лук'янишина М.В.

за участю: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Дочірньої
компанії «Газ України» національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості по оплаті за послуги з
газопостачання за апеляційною скаргою
Дочірньої компанії «Газ України»
національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» на рішення
Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 29 вересня 2014
року,

встановила:

В травні 2014 року дочірня компанія «Газ
України» національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» (далі - ДК
«Газ України» НАК «Нафтогаз України»)
звернулася до суду з позовом.

Просила стягнути з ОСОБА_1
заборгованість по оплаті за послуги з
газопостачання в сумі 1633 гривні 64
копійки.

Посилалася на те, що ОСОБА_1 є
споживачем природного газу на підставі
особового рахунку НОМЕР_1.

Внаслідок неналежного виконання своїх
зобов'язань перед позивачем у
відповідача станом на 31 липня 2011 року
існує заборгованість по оплаті за
послуги з газопостачання в сумі 1633
гривні 64 копійок.

Рішенням Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 29 вересня 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДК «Газ
України» НАК «Нафтогаз України» 692
гривні 14 копійок заборгованості по
оплаті за послуги з газопостачання.

В апеляційній скарзі ДК «Газ України»
НАК «Нафтогаз України» просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному об'ємі.

Посилається на те, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у розгляді справи,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу задовольнити частково з таких
підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
виходив з того, що між ДК «Газ України»
НАК «Нафтогаз України» та ОСОБА_1 були
договірні відносини з приводу
постачання та споживання природного
газу.

Правонаступником прав та зобов'язань
ДП «Нафтогазмережі» НАК «Нафтогаз
України» є ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України», яка здійснювала
свою діяльність з постачання
природного газу до 1 серпня 2011 року. З 1
серпня 2011 року діяльність з
газопостачання здійснює ПАТ
«Чернівцігаз»

ОСОБА_1 взята на облік з 1 серпня 2011 року
в ПАТ «Чернівцігаз» з показником
лічильника 45 985,5 м. куб. газу.

За період заборгованості відповідача
перед позивачем роздрібна ціна на
природний газ, що використовується для
потреб населення, за умови, що обсяг
споживання природного газу не
перевищує 6000 м.куб газу на рік за
наявності лічильників становила 109
гривень 80 копійок.

Згідно довідки про розрахунок боргу
станом на 30 квітня 2011 року показник
лічильника газу становив 44 650 м.куб.,
станом на 31 травня 2011 року - 45 840 м.куб.,
станом на 1 серпня 2011 року 45 985 м.куб.
Різниця становить 145,5 м.куб., а борг
згідно вищевказаного тарифу становить
159 гривень 76 копійок. Борг відповідача
перед позивачем станом на 30 квітня 2011
року становив 532 гривні 38 копійок, а
всього за період з 30 квітня 2011 року по 1
серпня 2011 року 692 гривні 14 копійок.

Наявність довідки про відсутність
боргу у відповідача перед ПАТ
«Чернівцігаз» не спростовує наявності
боргу перед ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України».

Однак з такими висновками суду першої
інстанції повністю погодитись не
можна.

Так, виходячи з положень ст. ст. 6, 526, 626-631
ЦК України укладений договір є
обов'язковим для належного виконання
сторонами відповідно до його умов
вимог ЦК України та інших актів
цивільного законодавства.

В статті 626 ЦК України визначено
поняття та види договору.

В статті 714 ЦК України визначено
поняття договору постачання
енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу та зазначені
положення щодо його регулювання.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті
20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» від 24
червня 2004 року, N 1875-IV споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом.

Згідно пункту 29 Правил надання
населенню послуг з газопостачання,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 9 грудня 1999 року,
№ 2246 споживач зобов'язаний своєчасно
вносити плату за надані послуги з
газопостачання.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обґрунтованим, а за змістом
має містити встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини. При
встановленні фактів суд оцінює
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи
рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи і це
вірно встановлено судом першої
інстанції ОСОБА_1 є споживачем
природного газу на підставі особового
рахунку НОМЕР_1.

З довідки про розрахунок
заборгованості станом на 1 жовтня 2012
року вбачається, що у ОСОБА_1 наявна
заборгованістю по оплаті послуг з
газопостачання в сумі 1633 гривні 64
копійки (а.с.8).

З довідки ПАТ «Чернівцігаз» від 20
серпня 2014 року №736, акту звіряння
показників лічильника від 20 грудня 2012
року, довідки ПАТ «Чернівцігаз» від 7
липня 2014 року №583 вбачається, що ОСОБА_1
взята на облік ПАТ «Чернівцігаз» 1
серпня 2011 року з показником лічильника
45 985,5 м.куб. (а.с.81,82,83).

Колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції про між
ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз
України» та ОСОБА_1 були договірні
відносини з приводу постачання
природного газу.

Внаслідок неналежного виконання своїх
зобов'язань перед позивачем у
відповідача станом на 31 липня 2011 року
існує заборгованість по оплаті за
послуги з газопостачання.

Однак, суд першої інстанції дійшов
неправильного висновку щодо розміру
заборгованості по оплаті за послуги з
газопостачання.

Станом на 1 серпня 2011 року показник
лічильника ОСОБА_1, тобто на кінець
періоду розрахунку заборгованості був
45 985,5 м.куб.

З довідки про розрахунок
заборгованості по оплаті за послуги з
газопостачання вбачається, що станом
на 30 квітня 2011 року показник лічильника
ОСОБА_1 становив 44 650 м.куб (а.с.8).

Згідно постанови Національної комісії
регулювання електроенергетики України
«Про затвердження Роздрібних цін на
природний газ, що використовується для
потреб населення, Міжнародного
дитячого центру "Артек" і Українського
дитячого центру "Молода гвардія"» від 13
липня 2010, N 812 з 1 серпня 2010 року
встановлено роздрібну ціну на газ для
населення за умови, що обсяг споживання
природного газу не перевищує 6000 куб.м
на рік, за наявності газових
лічильників в сумі 109 гривень 80 копійок.

За період з 30 квітня по 31 липня 2011 року
ОСОБА_1 спожила газу 1335,5 м.куб, на суму 1
466 гривень 38 копійок (45 985,5-44
650=1335,5х1.098=1466,38).

Також з довідки вбачається, що станом
на 30 квітня 2011 року у відповідача
існувала переплата за поставлений газ
в сумі 532 гривні 38 копійок, яку суд
першої інстанції та апелянт помилково
вважали заборгованістю по оплаті за
послуги з газопостачання. Вказана
обставина підтверджується знаку
«мінус» перед числом 532,38 в графі «Борг»
станом на 30 квітня 2011 року та наступник
розрахунком боргу за період з 30 квітня
по 31 травня 2011 року:

1 306,62- 532,38- 331,56= 442,68 , де 1 306,62 -
заборгованість по оплаті за травень 2011
року, 532,38 - переплата станом на 30 квітня
2011 року, 331,56 - оплата за травень 2011 року.

Визначена сума боргу в сумі 442 гривень 68
копійок відповідає розміру
заборгованості, яка зазначена у
вищевказаній довідці в графі «Борг»
станом на 31 травня 2011 року (а.с.8).

В травні та вересні 2011 року позивачка
погасила частину заборгованості в сумі
536 гривень 16 копійок, що вбачається з
графи «Оплата» вказаної довідки.

Таким чином розмір загальної
заборгованості відповідачки перед
позивачем по оплаті за послуги з
газопостачання складає 397 гривень 84
копійки (1466,38-532,38-536,16=397,84).

Враховуючи зазначені вище обставини
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення в частині
визначення розміру заборгованості по
оплаті за послуги з газопостачання, яка
підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь
Дочірньої компанії «Газ України»
національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому його слід в цій частині змінити.

Визначити розмір заборгованості по
оплаті за послуги з газопостачання, яка
підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь
Дочірньої компанії «Газ України»
національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» в сумі 397 гривень 84
копійки.

Відповідно до правил статті 88 ЦПК
України необхідно змінити розподіл
судових витрат понесених на оплату
судового збору за подання до суду
позовної заяви.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4
Закону України «Про судовий збір» від 8
липня 2011 року, N 3674-VI (далі - Закону)
встановлено розмір судового збору за
подання до суду позовної заяви
майнового характеру 1 відсоток ціни
позову, але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати.

З платіжного доручення №431 від 22 травня
2014 року вбачається, що за подання до
суду позовної заяви позивач сплатив
судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок
(а.с.6).

З мотивувальної частини рішення
вбачається, що колегія суддів прийшла
до висновку про зменшення суми
заборгованості по оплаті за послуги з
газопостачання, яка підлягає стягненню
з ОСОБА_1 на користь Дочірньої компанії
«Газ України» національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» з суми 692 гривні 14 копійок до 397
гривень 84 копійки, що становить 24,35
відсотків від загальної суми позовних
вимог.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь
Дочірньої компанії «Газ України» слід
стягнути 59 гривень 19 копійок в рахунок
відшкодування витрат понесених на
оплату судового збору за подання до
суду позовної заяви.

Крім того, згідно підпункту 8 пункту 1
частини 2 статті 4 Закону за подання до
суду апеляційної скарги на рішення
суду встановлено розмір судового збору
- 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті
при поданні позовної заяви, іншої заяви
і скарги, а у разі подання позовної
заяви майнового характеру - 50 відсотків
ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми.

З платіжного доручення №1691 від 14
жовтня 2014 року вбачається, що за
подання до суду апеляційної скарги
апелянт сплатив судовий збір в сумі 121
гривні 80 копійок (а.с.94).

Однак, витрати понесені на оплату
судового збору за подання до суду
апеляційної скарги не підлягають
відшкодуванню апелянту у зв'язку з
зменшенням суми задоволених позовних
вимог з 692 гривні 14 копійок до 397 гривень
84 копійки.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії
«Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 29 вересня 2014
року в частині визначення розміру
заборгованості по оплаті за послуги з
газопостачання, яка підлягає стягненню
з ОСОБА_1 на користь Дочірньої компанії
«Газ України» національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» змінити.

Визначити розмір заборгованості по
оплаті за послуги з газопостачання, яка
підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь
Дочірньої компанії «Газ України»
національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» в сумі 397(триста
дев'яносто сім) гривень 84 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дочірньої
компанії «Газ України» 59 гривень 19
копійок в рахунок відшкодування витрат
понесених на оплату судового збору за
подання до суду позовної заяви.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту його вступу в законну
силу.

Головуючий

Судді: