У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2014 року
м. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Ситнік О.М., розглянувши
касаційну скаргу

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 08 жовтня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_4 в
інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6
про визнання такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом, у якому зазначала, що
вона є власником будинку по АДРЕСА_1. У
будинку проживала дружина її сина з
дітьми. З 2010 року подружні стосунки між
її сином ОСОБА_7 та ОСОБА_4 погіршилися і
в подальшому вона з дітьми, переїхала
жити до м. Києва, залишившись
зареєстрованими у будинку.

Оскільки відповідачі у будинку не
проживають більше одного року, не
оплачують комунальні послуги, не
несуть інших витрат з утримання
будинку, просила визнати відповідачів
такими, що втратили право користування
житловим будинком.

Рішенням Попільнянського районного
суду Житомирської області

від 25 червня 2014 року позов задоволено.
Визнано ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
такими, що втратили право на
користування житловим будинком по
АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 08 жовтня

2014 року рішення Попільнянського
районного суду Житомирської області

від 25 червня 2014 року скасовано, у
задоволенні позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Апеляційний суд дійшов правильного
висновку, що відповідачка та її
малолітні не проживали у спірному
житловому приміщенні з поважних
причин, тому підстав для задоволенні
позову ОСОБА_2 згідно з вимогами ч. 2 ст.
405 ЦК України немає.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків суду вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_4 в інтересах малолітніх ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік