Справа № 487/4382/14-ц
Провадження № 2/487/1859/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2014 року Заводський районний
суд м.Миколаєва у складі головуючого
судді Притуляк І.О., при секретарі:
Уманському І.В., за участю прокурора
Лукащук М.В., представників позивача:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідача: ОСОБА_3,
третьої особи Андрєєвої Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в
м.Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа орган
опіки та піклування виконкому
Миколаївської міської Ради про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та визначення способу участі у
вихованні дитини та зустрічним позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа орган
опіки та піклування виконкому
Миколаївської міської Ради про
позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В

У лютому 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
Центрального районного суду
м.Миколаєва з позовом до ОСОБА_6 третя
особа Орган опіки та піклування
виконкому Миколаївської міської Ради
про усунення перешкод у спілкуванні з
донькою ОСОБА_7, 2007 року народження.

Ухвалою суду від 10.04.2014 року справу було
передано на розгляд до Заводського
районного суду м.Миколаєва.

15.07.2014 року, позивач уточнивши позовні
вимоги просив суд зобов'язати
відповідачку усунути перешкоди у його
спілкуванні з донькою. Встановити
слідуючі способи його участі у
вихованні малолітньої доньки:
систематичні побачення з дитиною за
місцем його фактичного проживання
щотижня з 17-00 години п'ятниці до 15-00
години неділі; та два тижні на рік
влітку під час літніх канікул для
оздоровлення дитини.

У заяві позивач зазначив, що з
відповідачкою проживали однією сім'єю
без реєстрації шлюбу, від спільного
проживання мають доньку ОСОБА_7, 2007 року
народження. З часу припинення
спільного проживання, відповідач
чинить перешкоди у його спілкуванні з
донькою, не виконуючи Розпорядження
Березнегуватської районної державної
адміністрації Миколаївської області
від 08.07.2011 року, яким було встановлено
способи його участі у вихованні доньки,
що і стало підставою для його звернення
до суду з вказаним позовом.

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з зустрічною позовною заявою до
ОСОБА_5, якою просила позбавити його
батьківських прав стосовно
неповнолітньої ОСОБА_7, 2007 року
народження.

У заяві вказала, що відповідач є
батьком неповнолітньої ОСОБА_7, 2007 року
народження. Однак, вони з ОСОБА_5 у
фактично шлюбних відносинах не
перебували. З моменту народження
дитини та до теперішнього часу,
відповідач життям доньки не цікавився,
реального бажання спілкуватися з
дитиною та приймати участь у її
вихованні не виявляв. На теперішній час
вона створила нову сім'ю, та своїм
батьком дитина вважає вітчима ОСОБА_8
Вказуючи на те, що спілкування з ОСОБА_5
завдає психологічної травми дитині, а
відповідач нехтував належним чином
виконувати свої батьківські обов'язки,
посилаючись на положення ст..164 СК
України просила позовні вимоги
задовольнити.

Ухвалою суду від 29.07.2014 року зустрічний
позов було прийнято до спільного
розгляду з первісним позовом.

У судовому засіданні позивач
та його представники, уточнивши
позовні вимоги, просили суд встановити
часи та дні побачення ОСОБА_5 з
неповнолітньою донькою у присутності
матері чи вітчима, приймаючи до уваги
Соціально-психологічний висновок
малолітньої ОСОБА_7 складений
психологом Миколаївського міського
центру Соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді від 17.10.2014 року.

У задоволенні зустрічного позову
просили відмовити за
необґрунтованістю.

У судовому засіданні
відповідач ОСОБА_6 та її представник у
задоволені первісного позову просили
відмовити, виходячи з інтересів дитини,
яка внаслідок спілкування з батьком
зазнає психологічної травми, оскільки
вважає його чужою людиною, що в
подальшому може призвести до
негативних наслідків у її житті.

Зустрічний позов підтримали у повному
обсязі, підтвердили фактичні
обставини, викладені у заяві.

У судовому засіданні представник
органу опіки та піклування виконкому
Миколаївської міської Ради пояснила,
що вважає за доцільне визначити участь
позивача у вихованні доньки в порядку
визначеному розпорядженням
Березнегуватської районної державної
адміністрації Миколаївської області
від 08.07.2011 року №475. У задоволені
зустрічного позову просила відмовити.

Прокурор у судовому засіданні
висловила думку стосовно
недоцільності позбавлення відповідача
батьківських прав відносно
малолітньої ОСОБА_7. Первісний позов
просила вирішити на розсуд суду, з
врахуванням інтересів малолітньої
дитини

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи суд
приходить до наступного.

Сторони є батьками неповнолітньої
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (Повторне
свідоцтво про народження НОМЕР_1 від
21.06.2011 року).

З народження дитина проживає разом з
відповідачкою, на даний час у новій
сім'ї ОСОБА_6.

З моменту народження дитини, між
батьками виникли непорозуміння щодо
участі позивача у вихованні доньки, що
змусило ОСОБА_5 для вирішенням цього
питання звернутися до органів опіки і
піклування.

Розпорядженням
Березнегуватської районної державної
адміністрації №475 від 08 липня 2011 року,
позивачу визначена участь у вихованні
малолітньої доньки, наступним чином:
надана можливість бачитися з донькою,
встановивши порядок побачень: щотижня
з 17-00 години п'ятниці до 17-00 години
суботи, а під час знаходження у
с.Лепетиха Березнегуватського району
Миколаївської області кожного дня;
надано право займатися оздоровленням
дитини.

Однак відповідач ухиляється від
виконання вказаного розпорядження, що
змусило ОСОБА_5 звертатися до органів
опіки та піклуванн та в подальшому до
суду із зазначеним позовом.

Згідно частин 1-3 ст.157 СК України
питання виховання дитини вирішується
батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає
дитина, не має права перешкоджати тому
із батьків, хто проживає окремо,
спілкуватися з дитиною та брати участь
у її вихованні, якщо таке спілкування
не перешкоджає нормальному розвиткові
дитини.

Разом з тим, частиною 1 ст.159 СК
передбачено, якщо той із батьків, з ким
проживає дитина, чинить перешкоди тому
з батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

Враховуючи наведені обставини
та положення ч.1 ст. 159 СК суд приходить
до висновку про обгрунтованість вимог
позивача про усунення перешкод у
спілкуванні з донькою ОСОБА_7 та у її
вихованні.

Згідно ч.2 ст. 159 СК суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо)
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення.

Відповідно до положень ст..15
Закону України «Про охорону дитинства»
- дитина яка проживає окремо від
батьків або одного з них, має право на
підтримання з ними регулярних
особистих стосунків і прямих
контактів.

Батьки, які проживають окремо від
дитини, зобов'язані брати участь у її
вихованні і мають право спілкуватися з
нею, якщо судом визнано, що таке
спілкування не перешкоджатиме
нормальному вихованню дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме відповідно до
Соціально-психологічного висновку
Миколаївського міського центру
Соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді - дитини як свою сім'ю сприймає
себе, сестру, матір та вітчима. Отримані
діагностичні дані свідчать про тісний
емоційний зв'язок дитини з матір'ю, та
вітчимом, якого вона сприймає як свого
батька. Дані діагностичного
дослідження свідчать про відсутність
емоційного контакту дитини з
біологічним батьком. Не маючи
негативних почуттів до біологічного
батька, дитина погоджується на зустріч
з ним, за умови, якщо поруч з нею буде
близька їй людина.

На підставі викладеного,
враховуючи вік малолітньої ОСОБА_7, її
емоційний та психологічний стан, той
факт, що дитина погоджується на зустріч
з батьком, суд вважає, що спілкування
дитини з батьком, не буде перешкоджати
її нормальному вихованню, та в
майбутньому може призвести до
налагодження стосунків між ними, що
забезпечить реалізацію її права
передбаченого законодавством на
особисті стосунки з біологічним
батьком.

Таким чином, виходячи з інтересів
неповнолітньої дитини, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_5 в частині
визначення способів участі у вихованні
та спілкуванні з дитиною підлягають
частковому задоволенню. Та вважає за
можливе встановити дні побачень
позивача з донькою ОСОБА_7 кожної
середи місяця з 17-00 години до 19-00
години; кожної неділі місяця з 15-00
години до 19-00 години у присутності
матері дитини ОСОБА_6.

Щодо вирішення зустрічного позову, суд
виходить з наступного.

При ухвалені рішення, суд оцінює докази
у відповідності до вимог ст.ст.58,59 ЦПК
України щодо їх належності та
допустимості. Обставини, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
вважатися встановленими в цивільній
справі, якщо такі засоби доказування
відсутні.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно з приписами ст.60 ЦПК України,
обов'язок доказування певних обставин
лежить на стороні, яка посилається на
них як на підставу своїх вимог чи
заперечень.

Пред'являючи позов, ОСОБА_6 посилалася
на те, що відповідач ухиляється від
виконання своїх обов'язків по
вихованню та утриманню неповнолітньої
доньки як на підставу позбавлення
батьківських прав, передбачену п.2 ч.1
ст.164 СК України, а також на небажання
самої дитини спілкуватися з батьком,
яка внаслідок зустріч з ним зазнає
емоційного та психологічного
потрясіння..

Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України,
батьки можуть бути позбавлені
батьківських прав, якщо буде
встановлено, що вони ухиляються від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини.

Згідно роз'яснень п.16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» №3 від
30.03.2007 року ухилення батьків від
виконання своїх обовязків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, можна розцінювати
як ухилення батьками від виховання
дитини лише за умови їх винної
поведінки, свідомого, умисного
нехтування своїми обов'язками.

У судовому засіданні позивачем за
зустрічним позовом не було доведено
того, що ОСОБА_5., умисно та свідомо не
виконував свої обов'язки по вихованню
та утриманню неповнолітньої дитини.

Також суд приймає до уваги, що на
даний час між сторонами виникли
особисті конфліктні стосунки, та як
було зазначено вище, саме ОСОБА_6
чинить ОСОБА_5 перешкоди у спілкуванні
з донькою.

Посиланняж позивачки на
небажання самої дитини спілкуватися з
батьком, не мають правового значення
для вирішення спору, правового
значення для вирішення вказаного
спору.

Таким чином, суд приходить до
висновку, щодо недоведеності заявлених
ОСОБА_6 позовних вимог, та вважає за
необхідне у їх задоволені відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 8,10,212-215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_5 - задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_6 не чинити
перешкод ОСОБА_5 у спілкуванні з
малолітньою донькою ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визначити ОСОБА_5 дні побачень
з донькою ОСОБА_7 кожної середи
місяця з 17-00 години до 19-00 години; кожної
неділі місяця з 15-00 години до 19-00 години
у присутності матері дитини ОСОБА_6.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

У задоволені позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5,
третя особа орган опіки та піклування
Миколаївської міської Ради про
позбавлення батьківських прав -
відмовити.

Рішення набуває законної сили
через 10 днів після його проголошення.
Рішення може бути оскаржено в
Миколаївський апеляційний суд через
Заводський районний суд м.Миколаєва в
строк та порядку передбаченому ст.ст.294,
296 ЦПК України.

СУДДЯ:
І.О.ПРИТУЛЯК

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та
резолютивна частини

30.10.2014 року Заводський районний
суд м.Миколаєва у складі головуючого
судді Притуляк І.О., при секретарі:
Уманському І.В., за участю прокурора
Лукащук М.В., представників позивача:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідача: ОСОБА_3,
третьої особи Андрєєвої Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в
м.Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа орган
опіки та піклування Миколаївської
міської Ради про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною та визначення
способу участі у вихованні дитини та
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5,
третя особа орган опіки та піклування
Миколаївської міської Ради про
позбавлення батьківських прав, -

Керуючись ст.ст. 2, 5, 8,10,212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_5 - задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_6 не чинити
перешкод ОСОБА_5 у спілкуванні з
малолітньою донькою ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визначити ОСОБА_5 дні
побачень з донькою ОСОБА_7 кожної
середи місяця з 17-00 години до 19-00
години; кожної неділі місяця з 15-00
години до 19-00 години у присутності
матері дитини ОСОБА_6.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

У задоволені позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5,
третя особа орган опіки та піклування
Миколаївської міської Ради про
позбавлення батьківських прав -
відмовити.

Рішення набуває законної сили
через 10 днів після його проголошення.
Рішення може бути оскаржено в
Миколаївський апеляційний суд через
Заводський районний суд м.Миколаєва в
строк та порядку передбаченому ст.ст.294,
296 ЦПК України.

СУДДЯ:
І.О.ПРИТУЛЯК