Номер провадження: 22-ц/785/8612/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Бабія А.П.

- Варикаші О.Д.

при секретарі - Стадніченко
В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7
про визнання заповіту недійсним, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Миколаївського районного суду
Одеської області від 31 липня 2014 року, -

встановила:

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_8.
Сестра чоловіка ОСОБА_9, скориставшись
старістю і неграмотністю їх матері
ОСОБА_8, яка проживала в АДРЕСА_1 таємно,
без відома і згоди прямого спадкоємця,
її сина, ОСОБА_10, склала на себе заповіт.

Заповіт був складений на земельну
ділянку у розмірі 8, 76 гектарів, про що
засвідчує сертифікат на право на
земельну частку від 5 квітня 1996 року на
ім'я ОСОБА_8. ОСОБА_10, інвалід другої
групи повинен бути включеним у заповіт.
А 29.08.1998 року Комінтернівська
нотаріальна контора видає свідоцтво на
спадщину володіння земельною ділянкою
у розмірі 8,76 гектарів на ОСОБА_9 ( сестру
чоловіка ). Як наслідок вищезазначеного
після смерті ОСОБА_9 земельна ділянка
перейшла до відповідачів.

ОСОБА_10 не було передано майно за
заповітом. ІНФОРМАЦІЯ_3 року він
помирає і за свідоцтвом про право на
спадщину за законом № 3 - 792, позивачка
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_11 є прямими
спадкоємцями за законом. У заповіті
зазначено, що прямою спадкоємицею є
тільки ОСОБА_9, про чоловіка позивачки,
ОСОБА_10, не було повідомлено, як сина
ОСОБА_8, тому заповіт на ОСОБА_9 є
недійсним. А тому позивачі змушені
звернутися до суду з даним позовом в
якому просять визнати недійсним
заповіт.

Позивачка ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала, просила їх
задовольнити повному обсязі.

Суду пояснила, що її чоловік ОСОБА_10 не
був включений в заповіт, оскільки його
покійна сестра його обдурила та склала
після смерті матері заповіт на
земельну ділянку площею 8,76 га на своє
ім'я. Про те, що після смерті ОСОБА_8
залишився заповіт позивачка разом із
своїм покійним чоловіком взнали в 2003
році. Однак до суду для визнання
заповіту недійсним не зверталися,
оскільки намагалися мирним шляхом
домовитися. Крім того вона постійно
доглядала за своєю хворою сестрою, а
потім як помер чоловік взагалі було не
до вирішення даного питання. На даний
час позивачка вважає, що заповіт є
недійсним, оскільки до заповіту мав
бути включений також її покійний
чоловік та частина земельного паю мала
б належати йому, а після смерті
чоловіка її дітям, як спадкоємцям.

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_11 в судове
засідання не з'явилися, однак надали
суду заяви, в яких позовні вимоги
підтримали, просили їх задовольнити в
повному обсязі розглянути справу в їх
відсутність.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися.

Рішенням Миколаївського районного
суду Одеської області від 31 липня 2014
року в задоволені позову ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання заповіту недійсним
відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення, яким
задовольнити позовні вимоги позивачки.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах заявлених вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року
померла ОСОБА_8.

Після її смерті залишилась спадщина, а
саме земельна ділянка площею 8,76 га на
території Стрюківської сільської ради,
Миколаївського району, Одеської
області.

Згідно заповіту покійної дана земельна
ділянка була заповідана ОСОБА_9 - дочці
покійної (а.с. 96-97).

Відповідно до заповіту
Комінтернівською нотаріальною
конторою Одеської області 29.08.1998 року
було видано свідоцтво на спадщину, а
саме на земельну ділянку площею 8,76 га
на ім'я ОСОБА_9

Після смерті 12.07.2002 року ОСОБА_9 дана
земельна ділянка перейшла у власність
її дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як
спадкоємців.

Крім того, судом встановлено, що
позивачка ОСОБА_3 на підставі ст. 231 ЦК
України просила визнати заповіт
недійсним, оскільки вважала, що під час
його складання заповідачка ОСОБА_8 була
введена в оману її дочкою ОСОБА_9, однак,
жодних доказів цьому не надала.

Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обов'язків від фізичної особи, яка
померла (спадкодавця) до інших осіб
(спадкоємців) та здійснюється за
заповітом, або за законом та
відкривається внаслідок смерті цієї
особи.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті

Зі змісту заповіту від 22 серпня 1997 року
вбачається, що ОСОБА_8 склала заповіт
особисто в Стрюківській сільській раді
Миколаївського району Одеської
області, який був посвідчений
секретарем сільської ради Токаренко
М.Я. під чим і поставила свій підпис

Судом встановлено, що ОСОБА_8
використала своє право на заповіт і
згідно ст. 1235 ЦК України призначила
спадкоємцем свого майна ОСОБА_9

Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК
України, заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті. Право на заповіт
має фізична особа з повною цивільною
дієздатністю. Право на заповіт
здійснюється особисто. Вчинення
заповіту через представника не
допускається. Заповідач може
призначити своїми спадкоємцями одну
або кілька фізичних осіб, незалежно від
наявності у нього з цими особами
сімейних, родинних відносин, а також
інших учасників цивільних відносин.
Заповідач має право охопити заповітом
права та обов'язки, які йому належать на
момент складення заповіту, а також ті
права та обов'язки, які можуть йому
належати у майбутньому. Заповідач має
право скласти заповіт щодо усієї
спадщини або її частини. Чинність
заповіту щодо складу спадщини
встановлюється на момент відкриття
спадщини.

Згідно статті 1247 ЦК України, заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем. Якщо особа не
може особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до частини
четвертої статті 207 цього Кодексу.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.
Право на заповіт має фізична особа з
повною цивільною дієздатністю. Право
на заповіт здійснюється особисто.
Вчинення заповіту через представника
допускається (ст. 1234 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України: належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.

Ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачі не надали суду належних та
допустимих доказів того, що
волевиявлення ОСОБА_8, як заповідача
щодо розпорядження своїм майном станом
на випадок смерті не було вільним та не
відповідало її волі, а також те, що при
його укладанні вона була введена в
оману своєю дочкою ОСОБА_9

При таких даних суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
необхідність відмови в задоволенні
позовних вимог.

Крім того суд першої інстанції
обґрунтовано звернув увагу на той факт,
що позивачка ОСОБА_3 та її покійний
чоловік ОСОБА_10 знали про існування
вищевказаного заповіту ще з 2003 року, що
було підтверджено в судовому засіданні
самою позивачкою.

А також, матеріалами справи
підтверджується, що позивачці ОСОБА_3
та її покійному чоловікові ОСОБА_10
Миколаївською РДА та Комінтернівською
нотаріальною конторою надавались
відповіді ще в 2004 році, що для захисту у
свого порушеного права їм необхідно
звернути ся до судових органів. (а.с. 17)

Згідно ст. 71 ЦК УРСР, який діяв на момент
коли позивачам стало відомо про
порушення їх прав, загальний строк для
захисту права за позовом особи, право
якої порушено (позовна давність)
встановлюється в три роки.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 261 ЦК України передбачає, що
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Оскільки позивачі починаючи з 2003 року
знали про порушення їх прав, то вони
протягом трьох років могли звернутися
з відповідним позовом до суду, про що їм
неодноразово повідомлялося.

До суду позивачі звернулися тільки у
лютому 2014 року.

Таким чином, на момент звернення до
суду з позовом було пропущено строк
звернення до суду.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
переконливими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду
Одеської області від 31 липня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання заповіту недійсним - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом 20 днів з дня набрання
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий :
В.А.
Станкевич

Судді
А.П. Бабій

О.Д.
Варикаша