Справа № 750/5679/14
Провадження № 2/750/1902/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в
складі : головуючого судді - Логвіної
Т.В.,

при секретарях - Вигівській Т.А.,
Корж Ю.В.,

за участю сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією сім'єю та поділ
майна,

в с т а н о в и в :

у червні 2014 року позивач звернулась до
суду з позовом до відповідача та
просить встановити факт проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу з
ОСОБА_3 з лютого 1995 року по 05.01.2014 року,
визнати спільною сумісною власністю
банківський вклад у розмірі 34000 грн. та
транспортні засоби, набуті під час
проживання однією сім'єю, виділити
позивачу ? частину банківського вкладу,
що розміщений в ВАТ «ВіЕйБі Банк»
згідно договору банківського вкладу
«Строковий» № 79841/2009 від 17.11.2009 року в
сумі 17000 грн. та виділити позивачу у
власність автомобілі ЗІЛ- 157, ГАЗ 66,
Луаз-68, що складає 1/2 частину
транспортних засобів нажитих під час
спільного проживання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
позивач та ОСОБА_3 були сусідами та
проживали по АДРЕСА_1, часто
спілкувалися, ходили один до одного в
гості, ОСОБА_3 допомагав позивачу по
господарству, з лютого 1995 року вони
почали проживати однією сім'єю без
реєстрації шлюбу. За спільною згодою
проживали в житловому будинку за
адресою: АДРЕСА_1, який належить
позивачу на праві власності, мали
взаємні права та обов'язки, вели
спільне господарство та спільно
використовували доходи, отримані
кожним від трудової діяльності, разом
відпочивали як в Україні, так і за
кордоном. Після погіршення стану
здоров'я ОСОБА_3 позивач піклувалася
про нього, доставляла до медичних
установ, купувала необхідні ліки,
доглядала тощо. Після смерті ОСОБА_3
більшу частину витрат по організації
та проведенню поховання позивач несла
самостійно та звернулася до начальника
КП «Спеціалізований комбінат
комунально-побутового обслуговування»
ЧМР із заявою про залишення їй місця на
кладовищі «Яцево» під бронь поряд із
місцем поховання ОСОБА_3, на що була
згода відповідача, яка є донькою
померлого. Під час спільного
проживання позивача з ОСОБА_3 вони за
спільні кошти придбали транспортні
засоби: ЗІЛ- 157, ГАЗ 53, ГАЗ 66, Луаз-68,
Рено-8, «Жук», за спільною згодою всі
автомобілі були зареєстровані на
ОСОБА_3 Також у цей період на ОСОБА_3
були зареєстровані інші транспортні
засоби, але повний перелік
транспортних засобів та точну дату їх
придбання позивач зазначити не може,
оскільки усі відповідні документи
після смерті ОСОБА_3 відповідач забрала
до себе.

Крім того, під час сумісного проживання
у позивача з ОСОБА_3 накопичилась певна
сума грошових заощаджень та у 2009 році
ОСОБА_3 уклав з ВАТ «ВіЕйБі Банк»
договір банківського вкладу
«Строковий» № 79841/2009 на суму 34000,00 грн., в
день підписання договору банківського
вкладу ОСОБА_3 надав позивачу
довіреність на право розпорядження цим
вкладом.

В судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали та
наполягали на його задоволенні.

Відповідач та її представники в
судовому засіданні позов не визнали.
Відповідач пояснила, що її батько
ОСОБА_3 спільно з позивачем в її будинку
не проживав, після перенесеного
інфаркту з 2002 року батько перебував на 2
групі інвалідності, а після інсульту в
2006 році батько був повністю
паралізований, постійно лежав дома у
АДРЕСА_2, спочатку не міг навіть сидіти,
а з 2007 року перебував на 1-й групі
інвалідності, потребував стороннього
догляду. Відповідач з 30.10.2006 р. по 14.02.2010
р. та з 05.02.2013 р. по 06.01.2014 р. доглядала
батька як інваліда 1 -ї групи, що
підтверджується довідками про
отримання допомоги. Доцільність
стороннього догляду, умови його
надання, правильність використання
бюджетних коштів, які виплачувались
відповідачу у вигляді компенсації
постійно контролювались соціальними
службами, Деснянською районною у м.
Чернігові радою, органами товариства
Червоного Хреста, регулярно
обстежувались умови проживання
інваліда, склад сім'ї, в якій він
проживає, доходи всіх членів сім'ї, в
тому числі і з опитуванням сусідів, про
що складено відповідні акти. Поховання
батька позивачка не здійснювала, його
похованням займалась відповідач, також
несла витрати по оплаті ритуальних
послуг. На другий день після похорон
батька, в день його поминок позивач
надала відповідачу для підпису
написану від її імені заяву про
відсутність заперечень щодо поховання
позивача поряд з ОСОБА_3 Зазначила про
те, що її батько в певний період свого
життя мав з позивачкою інтимні
стосунки, але ніколи не мав з нею
фактичної сім'ї, все життя проживав у
своєму будинку по АДРЕСА_2 з
відповідачем, її дітьми та чоловіком.

Заслухавши пояснення осіб, які
приймали участь у справі, допитавши
свідків та дослідивши матеріали
справи, суд прийшов до наступного
висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Частиною 1 статті 60 ЦПК
України передбачено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які є сусідами сторін
по справі, в судовому засіданні
показали, що позивач та ОСОБА_3 спільно
проживали у будинку позивача, який
знаходиться на одній вулиці з будинком
відповідача, разом відпочивали,
відзначали свята, ОСОБА_3 допомагав
позивачу по господарству, вона
допомагала йому лікуватись, після
інсульту ОСОБА_3 жив з дочкою на АДРЕСА_2
у спеціально обладнаній кімнаті для
лежачого хворого.

В той же час, для встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка і та
жінки без реєстрації шлюбу
необхідно встановити наявність
спільного побуту та взаємних прав і
обов'язків.

Однак, з пояснень цих свідків
зазначеного не випливає.

Надані позивачем фотографії
сімейних свят та спільного
відпочинку з ОСОБА_3, на які вона
посилається в підтвердження
проживання однією сім'єю з ним, не
можна вважати належним та допустимим
доказом зазначених обставин,
тобто зазначені фотографії не є
безумовним доказом проживання цих
осіб однією сім'єю, ведення ними
спільного господарства або наявності
спільного бюджету.

Також не є доказом таких обставин
довіреності, що були видані позивачу
від імені ОСОБА_3

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 в судовому засіданні показали,
що позивач та ОСОБА_3 дружили та
підтримували один одного, але
однією сім'єю не проживали, спільним
побутом пов'язані не були.

Крім того, позивачем не доведено факту
придбання за спільні кошти з ОСОБА_3
транспортних засобів, беручи до уваги
відсутність в неї будь-яких
правовстановлюючих документів та її
необізнаність навіть щодо обсягу цього
майна. Також відсутні докази вкладу у
банківську установу спільних коштів
позивача та ОСОБА_3

З матеріалів справи вбачається, що з 2008
року ОСОБА_3 було встановлено
інвалідність І групи, він потребував
стороннього догляду (а.с. 108, 109), був
зареєстрований у АДРЕСА_2 (а.с. 76, 79),
відповідач ОСОБА_2 надавала йому
соціальні послуги, інформацію щодо
обслуговування ОСОБА_3 неодноразово
було перевірено соціальними службами,
з наданням відповідних висновків щодо
доцільності надання соціальних послуг
та призначення компенсаційних виплат,
що підтверджується відповідними
актами обстеження
матеріально-побутових умов проживання
ОСОБА_3 у АДРЕСА_2 (а.с. 111-125).

Таким чином, враховуючи недоведеність
в судовому засіданні факту проживання
позивача та ОСОБА_3 однією сім'єю у
розумінні ст. 3 СК України, підстави для
задоволення позову відсутні.

керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 209, 212, 213, 215
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК
України.

Суддя