Справа № 481/1054/14-ц
Провадж.№ 2/481/468/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2014 р. Новобузький
районний суд Миколаївської області в
складі:

головуючого судді - Васильченко Н.О.,

за участю: секретаря - Слюсаренко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Новобузької міської ради
Миколаївської області, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про визнання права власності на
нежитлову будівлю (склад) в порядку
спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з зазначеним позовом
до відповідачів Новобузької міської
ради, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно з яким
просив визнати за ним по праву
спадкування за законом право власності
на нежитлову будівлю (склад), що
розташована по АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач вказав, що зазначена
нежитлова будівля належала його матері
ОСОБА_5, як померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Після
її смерті, відкрилася спадщина, в тому
числі і на вищевказане нерухоме майно.
Однак, успадкувати вищевказане
спадкове майно до цього часу йому не
вдалося через те, що спадкодавцем за
життя було втраченого оригінал
Свідоцтва про право власності, видане
Новобузькогою міською радою
Миколаївської області 28.03.1997 року, яке
посвідчувало її право власності на
вказане нерухоме майно. Всі способи
відновлення втраченого документу у
позасудовому порядку ним вичерпано, що
і змусило його звернутися до суду з
вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явився, надав суду письмову заяву про
можливість розгляду справи без його
участі, заявлені позовні вимоги
підтримав і просив їх задовольнити.

Представник відповідача - Новобузької
міської ради Миколаївської області,
Путік О.С., в судове засідання не
з'явився, проте надав суду письмову
заяву про можливість розгляду справи
за відсутності представника міської
ради, не заперечував проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_1.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_3
та ОСОБА_4, що також являються
спадкоємцями за законом після смерті
ОСОБА_5, теж не з'явилися, при цьому
кожним з них надано суду письмову заяву
про можливість розгляду справи за їх
відсутності. За змістом цих заяв,
останні пред'явлений до них позов
ОСОБА_1 визнали повністю і не
заперечували проти успадкування
вищезазначеної нежитлової будівлі
саме позивачем.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходе наступного висновку.

Судом встановлені наступні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, видане Новобузькою
міською радою Миколаївської області 28
березня 1997 року на підставі рішення
виконавчого комітету цієї міської ради
від 25.03.1997 року за № 77, громадянка
ОСОБА_5, являлася власницею нежитлової
будівлі (складу), що розташована по
АДРЕСА_1.

Зазначене її право було зареєстроване
Новобузькій філією ММ БТІ 23.03.1997 року за
р./№ 301.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 58 років в м. Новий
Буг Миколаївської області ОСОБА_5
померла, про що свідчить свідоцтво про
смерть НОМЕР_1, видане 01.11.2012 року
відділом ДРАЦС Новобузького районного
управління юстиції в Миколаївської
області.

Згідно положень ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно,
якщо інше прямо не випливає з закону
або незаконність права власності
не встановлена судом.

Однак, за життя спадкодавець втратив
оригінал свідоцтва про право власності
на вищезазначене нерухоме майно, про що
свідчить оголошення в Новобузькій
районній газеті «Вперед» від 24.09.2013
року про його втрату, що відповідно
перешкоджало позивачу одержати в
нотаріальній конторі свідоцтво про
право на спадщину.

При зверненні до Новобузької міської
ради, остання відмовила позивачу у
видачі дублікату вищевказаного
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, як вбачається з
повідомлення міської ради від 06.05.2014
року № М. 244.03.05, з набранням чинності
01.01.2013 року окремих положень Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» витратило чинність
Тимчасове положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, затвердженого наказом Мінюсту
від 07.02.2002 оку за № 7/5, яке дозволяло
органу місцевого самоврядування
видавати свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, в тому числі і
дублікати відповідних свідоцтв.

При цьому, державні реєстратори
реєстраційної служби Новобузького
районного управління юстиції
Миколаївської області, яких за
положеннями вищезазначеного Закону
уповноважено на видачу витягів з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, відмовили за усним
зверненням позивача у видачі такого
витягу, оскільки згідно вимог ч. 4. ст. 25
ЦК України, зі смертю власниці цього
майна та відсутності
правовстановлюючого документу
провести відповідну реєстрацію не
можливо.

За таких обставин, у зв'язку зі смертю
ОСОБА_5, як власниці нежитлової будівлі
(складу), отримання позивачем дублікату
свідоцтва про право власності на
вказане не рухоме майно не можливо, а
відтак, спадкові права позивача ОСОБА_1,
в силу вимог ст. 1261 ЦК України, як
спадкоємця за законом першої черги
підлягають захисту у судовому порядку.

Статтею 392 ЦК України наголошено, що
власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а
також в разі втрати ним документа, який
засвідчує його.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

При судовому розгляду справи
встановлено, що інші спадкоємці за
законом, відповідачі у справі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, не заперечували проти
успадкування спірної нежитлової
будівлі саме позивачем ОСОБА_1

Зазначені обставини вказують на те, що
позивач ОСОБА_1 являючись спадкоємцем
за законом першої черги після смерті
матері ОСОБА_5, в силу вимог ч. 1 ст. 1261 та
ч. 1 ст. 1268 ЦК України, має право на
успадкування належної останній
нежитлової будівлі (складу), що
розташована по АДРЕСА_1.

При цьому, згідно вимог 3. ст. 1268 ЦК
України спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Як видно з довідки виконкому
Новобузької міської ради від 05.05.2014
року за вих. № 2548, на день смерті матері
ОСОБА_5, що мала місце 28.10.2012 року,
позивач постійно проживав разом з нею
за останнім її місцем проживання -
АДРЕСА_2. Як встановлено при розгляді
справи, позивач від прийняття спадщини
не відмовлявся.

За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання права власності на
вищезазначене нерухоме майно по праву
спадкування знайшли своє
підтвердження при судовому розгляді
справи, а тому підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 5 - 8, 10, 11, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новобузької
міської ради Миколаївської області,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права
власності на нежитлову будівлю (склад)
в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2,
право власності на нежитлову будівлю
(склад), розташовану по АДРЕСА_1, яка
належала ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва
про право власності, виданого
Новобузькогою міською радою
Миколаївської області 28.03.1997 року та
зареєстрованого в Новобузькій філії ММ
БТІ 23.03.1997 року за р./№ 301.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Миколаївської області через
Новобузький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Новобузького районного
суду

Миколаївської області
Н.О. Васильченко