Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2014 року Пролетарський районний суд
м. Донецька в складі головуючого судді
Майданнікова О.І., при секретарі
Гуревич О.А., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

03.07.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
в якому вказувала про те, що згідно
договору дарування від 02.09.2013 року,
зареєстрованого за № 8960 та
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_3 позивач є власницею
двокімнатної квартири за адресою: м.
Донецьк, АДРЕСА_3. У зв'язку з тяжким
матеріальним становищем у травні 2014
року вона вирішила продати
вищезазначену квартиру. За допомогою у
продажі вона звернулась до ріелтора
Красовського А.Д. 03.04.2014 року ріелтор
привів покупця, ОСОБА_2, для огляду
квартири. Квартира покупцю сподобалась
та 04.04.2014 року між ними було підписано
договір про задаток.

Але у відповідача була умова - він
просив зареєструвати його у квартирі
до підписання договору
купівлі-продажу. Пояснив він таку
вимогу тим, що свою квартиру він продав,
знявся з реєстрації, а гроші на купівлю
квартири позивача знаходяться на
рахунку у банку. Банк не видає йому
гроші без реєстрації. Позивач в свою
чергу погодилась, але висунула умову,
якщо з будь-яких причин договір
купівлі-продажу не буде підписано у
встановлені договором завдатку строки
(до 04.06.2014р.), відповідач зобов'язується
виписатися з її квартири у 10-денний
термін. Відповідач погодився на такі
умови.

Вимог щодо мешкання у квартирі, чи
перевезення якихось особистих речей не
було, тому фактично відповідач у
квартирі позивача ніколи не мешкав.

04.06.2014 року позивачем було підготовлено
усі документи для укладання договору
купівлі-продажу квартири, але покупець
до сьогодні усіляко ігнорує як
позивача так і ріелтора. Він не
виходить на зв'язок, нічим не пояснюючи
свою поведінку.

Позивач вважає, що своїми діями
відповідач в односторонньому порядку
відмовився від виконання умов договору
завдатку, також він порушує її права як
власника володіти, користуватися та
розпоряджатися майном на власний
розсуд. На даний час позивач не може
учинити щодо свого майна угода угоду з
іншим покупцем, бо в квартирі
зареєстрована стороння людина.

При таких обставинах, позивач просив
визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1 у м.
Донецька, та стягнути з відповідача на
користь позивача.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов
підтримала та посилалась на доводи
викладені в позовній заяві, не
заперечувала проти розгляду справи в
заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про причини неявки суд не повідомив,
тому, відповідно та в порядку ст. 224 ЦПК
України, суд вважає можливим ухвалити
рішення при заочному розгляді справи,
на підставі наявних у справі доказів та
згоди позивача.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
дослідивши матеріали справи, вважає
позов обґрунтованим, та таким що
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини,

на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. При цьому, обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню. Обставини, встановлені
судовим рішенням, зокрема в цивільній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, що до якої встановлені ці
обставини.

Відповідно до копії договору дарування
квартири від 02.09.2013 року,
зареєстрованого за № 8960 та
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_3 (а.с.9) ОСОБА_1 є власницею
квартири АДРЕСА_1, що також
підтверджується витягом з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрації права власності за №
8792530 (а.с.10).

З копії договору про завдаток від 04.04.2014
року (а.с.11) вбачається, що позивач був
зобов'язаний зареєструвати
відповідача у квартирі до підписання
договору купівлі-продажу. Однак у разі,
якщо з будь-яких причин договір
купівлі-продажу не буде підписано у
встановлені договором завдатку строки
(до 04.06.2014р.), відповідач зобов'язується
виписатися з її квартири у 10-денний
термін.

Відповідно до домової книги для
прописки громадян, які мешкають у
будинку « АДРЕСА_1 у м. Донецьку,
відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за
вищевказаною (а.с.6-8).

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, однак фактично не мешкає з
моменту прописки та особистих речей у
квартирі не має, що також
підтверджується довідкою № 452 від
02.07.2014 року, наданої головою комітету
мікрорайону «Шахта 12/18» (а.с.12).

Відповідно до відповіді з УПФУ в
Пролетарському районі м. Донецька №
10311/03 від 24.07.2014 року (а.с.29) ОСОБА_2 на
обліку в управлінні не перебуває.

Відповідно до відповіді з Відділу
адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України в Донецькій області ОСОБА_2
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.30).

Власник житлового будинку, квартири,
згідно ст.383 ЦК України, має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Положення п.5 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» №2 від 12.04.1985 року зазначають,
що при розгляді спорів, що не
урегульовані житловим законодавством,
суд застосовує норми цивільного
законодавства.

Як вбачається з положень ст.1 Протоколу
1 Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, яка відповідно
до ч.1 ст.9 Конституції України, ст.17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
частиною національного законодавства
та, яку суди застосовують при розгляді
справ як джерело права, та ст.41
Конституції України та положень
ч.1ст.316, ч.1 ст. 317, ч.1 ст.319, ст. 318, ч.1 ст.320,
ст.ст.386 ЦК України, право власності - це
врегульовані законом суспільні
відносини щодо володіння, користування
та розпорядження майном. Кожен має
право володіти, користуватися та
розпоряджатися майном особисто або
спільно з іншими. Власник не може бути
позбавлений права власності на своє
майно, крім випадків, передбачених
законом та іншими законодавчими
актами, він може вимагати усунення
будь-яких порушень його права, хоч би ці
порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння.

Проживання сторонніх осіб в квартирі є
перешкодою для власника здійснювати
свої передбачені законом права
власності повному обсязі.

Оскільки відповідач своїм проживанням
порушує права позивача як власника
спірної квартири, а позивач має право
вимагати усунути перешкоди в
користуванні та розпорядженні своїм
майном, отже позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню.

Судовий збір в сумі 243,60 грн. підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача на підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 383,391 ЦК
України, Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу

України» №2 від 12.04.1985 року , керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 88, 213, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням, розташованим за адресою:
АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий
збір на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, у
розмірі 243 грн. 60 коп.

Заяву про перегляд цього заочного
рішення може бути подано відповідачем
протягом 10 днів з дня отримання його
копії до Пролетарського районного суду
м. Донецька.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через
Пролетарський районний суд м. Донецька.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається у письмовій формі протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О.І. Майданніков