Єдиний унікальний номер: 378/702/14-ц
Провадження № 2/378/215/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2014 р.
Ставищенський районний суд Київської
області в складі:

головуючого - судді:
Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря:
Шевченко Т. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Ставище
Київської області справу за позовом
моторного (транспортного) страхового
бюро України до ОСОБА_1 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулося
моторне (транспортне) страхове бюро
України посилаючись на те, що 30 травня
2009 року в м. Києві на Харківському шосе
з вини ОСОБА_1, який керував
автомобілем марки «Богдан», державний
номерний знак НОМЕР_1 скоєно
дорожньо-транспортну пригоду. На час
скоєння ДТП водій ОСОБА_1 (відповідач)
не мав чинного договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів. Його вина у
скоєнні даної ДТП підтверджується
постановою Дарницького районного суду
м. Києва від 21.07.2009 року по справі №3-6133/09
та матеріалами справи про
адміністративне правопорушення. В
результаті зазначеної ДТП пошкоджено
автомобіль марки «Аudi», державний
номерний знак НОМЕР_4, що належить
ОСОБА_2. Розмір завданих збитків, згідно
Звіту № 531 про оцінку автомобіля марки
«Аudi» державний номер НОМЕР_4 від 10.11.2009
року, складеного ФОП ОСОБА_3, становить
9544,39 грн. за пошкоджений транспортний
засіб. Огляд пошкодженого
транспортного засобу проведено 05.11.2009
року. Зазначена шкода особисто
винуватцем ДТП не була відшкодована
потерпілій особі. Власник пошкодженого
автомобіля з метою отримання
відшкодування звернувся до моторного
(транспортного) страхового бюро
України (далі - МТСБУ) з відповідною
заявою, до якої було додано копію
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВВ/9209533 термін дії з 16.08.08 року
до 15.08.09 року включно. Договірних
зобов'язань між МТСБУ, потерпілою
особою та відповідачем не виникало. У
зв'язку з настанням події, передбаченої
п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», МТСБУ 09.12.2009 року здійснило
виплату відшкодування потерпілій
особі в розмірі 8 353,66 грн. без
врахування ПДВ. Всього МТСБУ понесло
витрати, пов'язані з виплатою
страхового відшкодування по
вищезазначеній події у розмірі 8 353,66
грн. і виконало покладений на нього
даним законом обов'язок по
відшкодуванню шкоди заподіяної з вини
власника транспортного засобу, який не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність. МТСБУ звернулось до
відповідача з листом про компенсацію
витрат в добровільному порядку, проте
відповідачем витрати компенсовані не
були.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача на свою користь кошти в
розмірі 8353, 66 грн. понесених витрат,
судовий збір в розмірі 243, 60 грн. та
витрати на правову допомогу в сумі 2000
грн.

Представник позивача Мельниченко І.
О. в судове засідання по справі не
з'явився, до суду направив заяву, в якій
просить судовий розгляд проводити без
його участі, позовні вимоги підтримує
та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
по справі не з'явився, до суду направив
письмові заперечення на позов, в яких
позовні вимоги не визнає, просить
відмовити у позові, застосувавши
позовну давність. Судовий розгляд по
справі просить проводити без його
участі та участі його представника.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заяву представника позивача
Мельниченка І. О., письмові заперечення
відповідача та його представника
ОСОБА_5, дослідивши письмові докази
вважає, що в задоволенні позовних вимог
слід відмовити, виходячи із наступного.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Згідно із постановою Дарницького
районного суду м. Києва від 21 липня 2009
року відповідача визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КпАП України та накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 340 гривень (а. с. 10). З
даної постанови вбачається, що
відповідач ОСОБА_1, керуючи в м. Києві по
вул. Харківське шосе автобусом марки
«Богдан», державний номерний знак
НОМЕР_1, порушив Правила дорожнього
руху України і допустив зіткнення з
автомобілем марки «Аudi», державний
номерний знак НОМЕР_4, під керуванням
водія ОСОБА_2, що призвело до механічних
пошкоджень транспортних засобів (а. с.
7).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Згідно із Звітом № 531 про оцінку
автомобіля марки «Аudi» державний номер
НОМЕР_4 від 10.11.2009 року розмір завданих
збитків за пошкоджений транспортний
засіб становить 9544,39 грн.. Огляд
пошкодженого транспортного засобу
проведено 05.11.2009 року з фото таблицею до
нього (а. с. 11 - 31).

Власник пошкодженого автомобіля
ОСОБА_2 з метою отримання відшкодування
звернувся до моторного (транспортного)
страхового бюро України з відповідною
заявою, до якої додано копію полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВВ/9209533 термін дії з 16.08.08 року
до 15.08.09 року включно (а. с. 6, 8).

09.12.2009 року позивач здійснив виплату
відшкодування потерпілій особі в
розмірі 8 353,66 грн. (а. с. 35 - 36).

23.03.2010 року за №5503/3-2-05 позивач листом
звернувся до відповідача з вимогою
компенсувати понесені виплатою
відшкодування витрати, проте виплата
компенсації останнім здійснена не була
(а. с. 37 - 38).

Із матеріалів доданих відповідачем з
письмовими запереченнями, зокрема із
копії трудової книжки вбачається, що
він 12.08.2004 року був прийнятий водієм
автобуса в КП «Київпастранс» в
автобусний парк №7, а звільнений 26.09.2010
року. Це свідчить про той факт, що
відповідач перебував в трудових
відносинах з вказаним підприємством на
момент скоєння ДТП. Також з постанови
№3-6133/09 від 21 липня 2009 року Дарницького
районного суду м. Києва вбачається, що
на час скоєння ДТП відповідач
перебував в трудових обов'язках з
автобусним парком №7 КП «Київпастранс»
і шкода була завдана під час виконання
ним трудових обов'язків водія автобуса
«Богдан». Проте, цивільно-правова
відповідальність даного транспортного
засобу його власником застрахована не
була.

Відповідно до статті 27 Закону України
«Про страхування» від 7 березня 1996 року
N 85/96-ВР та статті 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Частиною першою статті 1191 ЦК України
передбачено, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Статтею 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV
передбачено право страховика після
виплати страхового відшкодування
подати регресний позов.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним трудових обов'язків.

Відповідно до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною шостою статті 261 ЦК України
передбачено, що за регресними
зобов'язаннями перебіг позовної
давності починається від дня виконання
основного зобов'язання.

Отже, позивач після виплати
страхового відшкодування отримав
09.12.2009 року право зворотної вимоги до
особи, відповідальної за завдану шкоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України
позовна давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач.

Позивач не надав суду доказів
використання ним права зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
завдану шкоду на протязі дії строку
позовної давності та не навів поважних
причин пропущення позовної давності.

Згідно із ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач в письмових запереченнях
просить суд застосувати позовну
давність.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про можливість застосування
позовної давності в даному спорі, а
тому вважає, що в позові моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_1 про стягнення 8353,66
грн. понесених витрат, пов'язаних з
виплатою страхового відшкодування,
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 257, 261, 264, 267, 993, 1172,
1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про
страхування» від 7 березня 1996 року N
85/96-ВР, ст. 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV, ст. ст. 10,
11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову моторного
(транспортного) страхового бюро
України, - відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Київської області через Ставищенський
районний суд Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя
Р. В. Гуртовенко