Справа № 347/615/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2014
м. Косів

Косівський районний суд,
Івано-Франківської області, в складі:

Головуючого-судді : Цалин Б.М.

Секретаря: Терлюжак Н.П.

З участю адвокатів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

Позивачів в справі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10

Відповідача: ОСОБА_11

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Косів справу за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
до ОСОБА_11 про усунення перешкод в
користуванні під"їзною дорогою, -

В С
Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися в суд із
позовом до ОСОБА_11 про усунення
перешкод в користуванні під"їзною
дорогою.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, суду
пояснила, що її житловий будинок
знаходиться на участку Нижній Мокрий в
с.Соколівка Косівського району, до
якого веде сільська заїздна дорога.
Поряд з дорогою на березі потічка
відповідач в справі, ОСОБА_11 самовільно
без дозвільних документів побудував
господарську будівлю - навіс (дерев"яну
шопу), чим частково перекрив проїзд .
Відповідач вважає, що вказана дорога
входить до земельної ділянки, що йому
належить. Більше восьми сімей житлових
будинків вказаного участку не мають
змоги користуватись ані стежкою, ані
дорогою за для заїзду, чи швидкої
медичної допомогти, а чи пожежної
машини. Спочатку відповідач самовільно
побудував на земельній ділянці, по якій
проходила сільська стежка літню кухню,
та за згодою жителів участку таку
стежку було перенесено, а згодом
відповідач побудував і іншу
господарську будівлю таким чином, щоб
неможливо було нормально проїхати до
їх господарств та чинить перешкоди їм в
користуванні дорогою. З приводу
усунення перешкод в користуванні
дорогою вони звертались до
Соколівської сільської ради. Просить
позов задоволити.

Позивач в справі ОСОБА_4 вимоги
позову підтримав, суду пояснив, що до
житлового будинку відповідача є
влаштована сільською радою заїздна
дорога, яка також є влаштована і поза
межами земельної ділянки відповідача.
Саме на частині земельної ділянки, якою
користується сім"я відповідача,
останній перешкоджає у влаштуванні
дороги до решти більше 20 господарств,
що розміщені на цьому участку. Всі
жителі участку, користувались саме
цією дорогою, коли будували свої
житлові будинки. Відповідач періодично
чинить їм перешкоди в користуванні
дорогою. Просить позов задоволити.

Позивачка в справі ОСОБА_5, вимоги
позову підтримала, суду пояснила, що
вона більше шістдесяти років , тобто із
народження, як і решта жителів участку
Нижній Мокрий с.Соколівка Косівського
району, користувалась цією стежкою. Всі
жителі возили кіньми сіно, дрова,
будівельні матеріали. Відповідач цю
дорогу - стежку постійно переносив а на
даний час збудував на дорозі оборіг та
викопав криницю, чим чинить їм
перешкоди в користуванні дорогою.
Просить позов задоволити.

Позивачка в справі ОСОБА_6,
позовні вимоги підтримала, суду
пояснила, що по земельній ділянці, якою
користується відповідач постійно
проходила стежка. Така сільська дорога
була , ще до побудови відповідачем
житлового будинку та літньої кухні.
Жителі участку користувались цією
дорогою, яка проходила між хатою та
літньою кухнею. Згодом відповідач зніс
свою літню кухню, всі жителі участку
звертались до ОСОБА_11 з приводу
користування стежкою, та на місці було
вирішено, що він перенесе стежку попри
потічок. Однак відповідач самовільно
побудував на відведеній під дорогу
ділянці оборіг а також викопав
криницю. Фактично нормальному заїзду
перешкоджає тільки оборіг. З приводу
перешкод відповідачем в користуванні
дорогою вони звертались до
Соколівської сільської ради, та на
місце виходила земельна комісія.
Просить позов задоволити.

Позивачка в справі, ОСОБА_7 вимоги
позову підтримала, суду пояснила, що
відповідач чинить перешкоди в
користуванні дорогою, а саме ОСОБА_11
самовільно без відповідних дозволів
здійснює забудову земельної ділянки,
якою він користується, при чому такі
будівлі останній умисно споруджує
таким, чином, щоб унеможливити жителям
цілого участку належним чином
користуватись сільською дорогою.
Сільська дорога по земельній ділянці,
яка є в користуванні відповідача
знаходилась там , більше 70 років а на
даний час всі жителі змушені обходити
краями. Просить позов задоволити.

Позивачка в справі ОСОБА_8 позовні
вимоги підтримала , суду пояснила, що по
земельній ділянці , якою в даний час
користується відповідач проходить
сільська дорога. Так під час стихійного
лиха - повені, що мала місце в 2008 році цю
дорогу, разом із частиною земельної
ділянки було розмито. Вона разом із
рештою жителів села зверталась до
сільської ради, Косівської РДА , де їм
за результатом проведених обстежень
було виділено кошти на влаштування
заїзної дороги. Таким чином саме до
господарства відповідача була
відновлена та влаштована заїздна
дорога та частково укріплено береги
потічка. А надалі відповідач
перешкоджає у влаштуванні дороги до
решти господарств . Перешкоджає на
даний час за для влаштування дороги
тільки господарська будівля - оборіг а
решта самовільно побудовані будівлі
вже могли б і залишатись на місці.
Просить позов задоволити.

Аналогічні пояснення надали суду
позивачі ОСОБА_9, ОСОБА_10 , які просили
позов задоволити.

Відповідач в справі, ОСОБА_11,
вимоги позову заперечив, суду пояснив,
що під час поводку, що мав місце в
липні-серпні 2008 року було пошкоджено
частину його земельної ділянки та
ділянок решта сусідів. Після їх
звернення до Соколівської сільської
ради та до Косівської РДА , їм було
виділено 37 тисяч грн. та 27 габіонів
бетонних плит на ліквідацію наслідків
повені. При відновленні
берегоукріплення ніхто не йшов йому
допомагати окрім сім"ї позивачки
ОСОБА_8 Не заперечує, що по земельній
ділянці, яка є в його користуванні
проходить сільська стежка але не
дорога. Стежкою жителі участку мають
змогу користуватись і на даний час. При
потребі він може господарську будівлю -
оборіг демонтувати. Для влаштування
заїзної дороги до господарств
позивачів в справі перешкоджає не його
оборіг а електрична опора розміщена
поза межею його земельної ділянки.
Земельну ділянку під забудову йому
виділили приблизно в 1989 році. Не
заперечує, що при проведенні
будівництва він відійшов від
затвердженого плану забудови, однак
стежкою він не перешкоджає
користуватись. Просить в позові
відмовити.

Суд вислухавши сторони, свідків,
дослідивши докази, представлені
сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК
України і які сторони вважають
достатніми для обґрунтування і
заперечення своїх позовних вимог та
з'ясувавши фактичні обставини справи,
прийшов до висновку про задоволення
позову.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

У відповідності із ст.12 ЗК
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин належить
розпорядження землями територіальних
громад.

Ст. ст. 125,126, 158 ЗК України
передбачено ,що право власності та
право постійного користування
земельною ділянкою виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації. Приступати
до використання земельної ділянки до
встановлення її меж в натурі (на
місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Право власності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами.

Земельні спори вирішуються
судами, органами місцевого
самоврядування та органами виконавчої
влади з питань земельних ресурсів.

Як передбачено ст.152 ЗК
України власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його
порушень його права на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою. Захист права на
земельні ділянки здійснюється,
зокрема, шляхом запобіганню вчинюваних
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушених прав.

Як встановлено в судовому
засіданні позивачі в справі проживають
на участку Нижній Мокрий с.Соколівка
Косівського району. На вказаному
участку села знаходиться більше 20
господарств , що визнається
відповідачем в справі, який не
заперечив, що саме по земельній ділянці
, яка на даний час знаходиться в його
користуванні жителі села користуються
стежкою , натомість останній заперечив
щодо влаштування по його земельній
ділянці заїзної дороги, хоча і визнає,
що за виділені кошти, при проведенні
обстеження наслідків паводку, що мав
місце в 2008 році, за державні кошти до
його господарства було влаштовано саме
сільську дорогу.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_14, сільський голова
Соколівської сільської ради ствердив,
що до господарств на участку села
Нижній Мокрий фактично на даний час
немає заїзної дороги, хоча згідно
генплану села зазначено, що така дорога
має бути. При зверненні жителів участку
із цим питанням до Соколівської
сільської ради, було проведено збори
громади при чому відповідач не
заперечував щодо влаштування дороги по
земельній ділянці якою він
користується , ОСОБА_11 посилався, що
його сусіда заперечує у влаштуванні
такої дороги. На даний час відповідач в
справі заперечує у влаштуванні дороги
по земельній ділянці, якою він
користується, при чому вказана
земельна ділянка йому не передана в
приватну власність. При проведенні
відповідачем будівництва - забудови
останній відійшов від затвердженого
плану - забудови. За планом було
передбачено три метри від житлового
будинку стежка, а дальше потічок. За
межами земельної ділянки, що виділена
під будівництва, є самовільно
побудовані навіс та господарська
будівля - оборіг. В разі дотримання
відповідачем плану забудови, спірного
питання не було б . Електрична опора
знаходиться поза межею земельної
ділянки відповідача. Потік був і є на
даний час . На даний час стежка по
земельній ділянці відповідача є але
інколи останній перешкоджає в
користуванні цією стежкою.

Допитаний в судовому засіданні
експерт ОСОБА_15 дав пояснення, що
згідно Генерального плану села
с.Соколівка по земельній ділянці
відповідача не передбачено ані стежки,
ані заїздної дороги. Наявна стежка
влаштована по захисній ділянці
потічка. Технічна документація
відповідача має часткові відхилення та
рекомендацію влаштування заїзду.
Господарська будівля, відповідачем
самовільно збудована і виходить
частково на захисну прибережну зону
потічка.

Свідок, ОСОБА_16 дав суду
показання, що на земельній ділянці
відповідача була влаштована стежка,
заїздної дороги не було. Чи є на даний
час можливість користуватись стежкою
не знає.

Свідок, ОСОБА_17 пояснив, що
проживає в с.Соколівка з народження,
може ствердити, що на земельній ділянці
відповідача була стежка, яка існує і на
даний час. Про забудову відповідача не
знає. Років десять він в останнє був
там.

Свідок ОСОБА_18 ствердила, що
проживає по сусідству із відповідачем.
По її земельній ділянці влаштували
сільську заїзду дорогу, яка проходить
до господарства відповідача, хоча там
колись була тільки стежка.

Свідок ОСОБА_19, пояснила, що її
мати ОСОБА_18 раніше погодилась на
влаштування заїзду по її земельній
ділянці до двох господарств, але на
даний час вже і решта жителів участку
хочуть влаштувати заїздну дорогу. По
земельній ділянці відповідача є
стежка. Дорога йде до господарства
відповідача. Вона стежкою не
користується так як їй немає в цьому
потреби.

ОСОБА_8, дружина відповідача
ствердила, що по земельній ділянці якою
вони користуються проходила раніше і
проходить на даний час стежка, заїзної
дороги там не було. Жителі присілка всі
користуються наявною стежкою.

За фактом перешкод відповідача в
користуванні сільською дорогою
позивачі звертались до Соколівської
сільської ради, підтвердженням чого є
копія їх заяви від 18.11.2013 року (а.с.6)

Відповідно до рішення
Соколівської сільської ради від 27.11.2013
року (а.с.5) вирішено, попередити ОСОБА_11
, в місячний термін забрати будови з
дороги.

Відповідно до акту обстеження
земельної комісії Соколівської
сільської ради ( а.с.9) та плану - схеми
(а.с.8) комісією було встановлено, що
ОСОБА_11 на місці дороги незаконно
побудував оборіг і літню кухню чим і
залишив багатьох жителів присілка
заїзду до своїх господарств ( швидкої
медичної допомоги, пожежної машини та
інших ТЗ ).

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи від
11.04.2014 року стверджено, що генеральному
плану розвитку села «запроектована»
позивачами заїздна дорога на участок
Нижній Мокрий с.Соколівка - не
відповідає. Влаштування (новоствореної
стежки) шириною 1,50м -1,70 м., що вказано
позивачами ущемляє інтереси
землекористувача ОСОБА_21 а при
означенні - влаштуванні
(новоствореного) заїзду шириною 3,0м-3,20м
значною частиною і ОСОБА_11, ділянка, що
надана для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд.

Разом із тим суд звертає увагу, що
відповідно до технічної документації
на будівництво житлового будинку, що
надані відповідачем, забудівником в
будівельному паспорті значиться
ОСОБА_22 , саме на ім»я якої рішенням
виконкому Соколівської сільської ради
від 03.04.1988 р у відповідності із проектом
забудови земельної ділянки
встановлено в натурі межі земельної
ділянки виділеної для будівництва
індивідуального житлового будинку та
господарських споруд - 0,08 га. Саме у
вказаному плані (а.с.21 зв) передбачено ,
що на віддалі 3м від житлового будинку
проходить стежка із поміткою можливого
варіанту влаштування заїзду. Як
вбачається за планом - схемою експерта
(а.с.69) на даний час відповідачем стежку
перенесено на віддаль від житлового
будинку 8 м., окрім того на ділянці , де
повинна проходити стежка ОСОБА_11
побудовано господарську будівлю, яка
виходить за межі земельної ділянки,
якою він користується та частково
розміщена на прибережній смузі.

Ст. 9 ЗУ «Про архітектурну діяльність»
встановлено, що будівництво
(реконструкція) об'єкта здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил. Відповідно до ст.29 ЗУ
«Про планування та забудову
територій», здійснення будівельних
робіт на об'єктах містобудування без
дозволу на виконання будівельних робіт
або його перереєстрації, а також
здійснення не зазначених у дозволі
будівельних робіт вважається
самовільним будівництвом і тягне за
собою відповідальність згідно з
законодавством.

Згідно ст.375 ЦК України власник
земельної ділянки має право зводити на
ній будівлі та споруди, створювати
закриті водойми, здійснювати
перебудову, а також дозволяти
будівництво на своїй ділянці іншим
особам. Власник земельної ділянки
набуває право власності на зведені ним
будівлі, споруди та інше нерухоме
майно. Право власника на забудову
здійснюється ним за умови додержання
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил, а також за умови використання
земельної ділянки за її цільовим
призначенням. Правові наслідки
самочинної забудови, здійсненої
власником на його земельній ділянці,
встановлюютьсяст.376 ЦК України .
Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Відповідач не заперечує, що згідний за
для відновлення нормального проходу
жителів участку демонтувати
господарську будівлю, однак не
погоджується щодо влаштування заїзної
дороги по його земельній ділянці.
Разом із тим суд звертає увагу, що
відповідачем не надано суду жодного
документу в підтвердження
правомірності користування ним
земельної ділянки забудову якої він
самовільно проводить. Так, будівельний
паспорт виданий на ім»я ОСОБА_22 а
технічний паспорт на житловий будинок
на ім»я ОСОБА_11, при чому суду не надані
відомості про реєстрацію права
власності на вказане будинковолодіння.

Ст.319 ЦК України передбачено, що власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства.

Згідно ст..ст. 15, 16, 386 ЦК України,
держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб»єктів права власності.
Власник,який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою,може звернутися
до суду з вимогою про заборону вчинення
нею дій, які можуть порушити його право,
або з вимогою про вчинення певних дій
для запобігання такому порушенню.
Кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання та право на
звернення до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу і одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів
може бути припинення дії, яка порушує
право.

У ст.152 ЗК України встановлено, що
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом визнання права, відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав,
визнання угоди недійсною, визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування, відшкодування
заподіяних збитків, застосування
інших, передбачених законом, способів.

Разом з тим, відповідно до ст.16 ЗУ «Про
регулювання містобудівної діяльності»
планування територій на місцевому
рівні здійснюється шляхом розроблення
та затвердження генеральних планів
населених пунктів, планів зонування
територій і детальних планів
територій, їх оновлення та внесення
змін до них.

Згідно із ч. 1ст.19 вказаного Закону
детальний план у межах населеного
пункту уточнює положення генерального
плану населеного пункту та визначає
планувальну організацію і розвиток
частини території. Відповідно до п. 9 ч. 4
ст. 19 Закону детальний план території
визначає порядок організації
транспортного і пішохідного руху.

Судом встановлено, що згідно з
викопіровкою з генерального плану
с.Соколівка (а.с.7) вбачається, що
сільська дорога до господарств
позивачів проходить по берегу (струмка
) .

Таким чином між позивачами і
відповідачем існує спір відносно
користування вказаною дорогою
загального користування. ОСОБА_11
чинить перешкоди позивачам в
користуванні спірною дорогою, він
самовільно здійснює забудову
земельної ділянки, яка фактично йому ще
не належить на праві власності, тим
самим не даючи змоги жителям участку
Нижній Мокрий села Соколівка
користуватися проїздом, в тому числі і
позивачам. Іншої під»їзної дороги
крім спірної дороги до належних
позивачам домоволодінь немає.

Подана відповідачем заява від
28.07.2014 року про застосування судом
наслідків спливу строку позовної
давності передбачених ч.4 ст.267 ЦК
України безпідставна та
спростовується показаннями самого
відповідача, про те, що він заперечує
саме на даний час у влаштуванні по
земельній ділянці, якою він
користується, заїзної дороги до
господарств позивачів.

На підставі ст. ст. 12, 120, 124, 125, 126,
152, 158 ЗК України, керуючись ст.ст.213-215, 218
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.
Зобов»язати ОСОБА_11 не чинити перешкод
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 в
користуванні заїзною дорогою, що в
с.Соколівка, участок Нижній Мокрий
Косівського району Івано-Франківської
області шляхом знесення господарської
споруди (дерев"яного навісу), що
влаштовано на проїзній дорозі,
побутового сміття і інших предметів,
привівши дорогу в стан придатний для
користування нею.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до
Івано-Франківського Апеляційного суду
через Косівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:
Б.М.Цалин