Справа №461/5056/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року
Галицький районний суд м. Львова в
складі:

головуючого - судді
Стрельбицького В.В.,

при секретарі
Тарапацькому Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до приватного
нотаріуса ОСОБА_2, третя особа -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Синот-Україна» про
визнання нотаріальної дії нечинної,

встановив:

Позивач звернувся до суду з
позовом до приватного нотаріуса
ОСОБА_2, третя особа - ТзОВ
«Синот-Україна», в якому просив визнати
нотаріальні дії неправомірними та
скасувати нотаріальну дію, оскільки
при посвідченні приватним нотаріусом
ОСОБА_2 договору купівлі-продажу
частини частки в статутному капіталі
ТзОВ «Професійна Ліга» від 11.04.2008 року
не було з'ясовано справжніх намірів при
укладенні договору.

В обґрунтування позову
покликається на те, що 11.04.2008р.
приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_2
посвідчено договір купівлі-продажу
частини частки у статутному капіталі
ТзОВ «Професійна Ліга», за яким він
продав належну йому частину частки у
статутному капіталі ТзОВ «Професійна
Ліга». Через кілька місяців позивач
дізнався про наявність також договору
про спільні гарантії, в п.2.11 якого
зазначається: «Сторони домовились і
продавець надав гарантію того, що
протягом 2-х років з моменту підписання
цього договору, продавець не
здійснюватиме жодних дій пов'язаних з
видавництвом газети «Суботня пошта» та
не буде будь-яким чином пов'язаним із
такими діями, окріп випадків спільної
згоди сторін та випадків, коли юридичні
факти не залежать від волі продавця».
Оскільки в договорі купівлі-продажу
від 11.04.2008р. також зазначено, що
предметом продажу є і передача прав на
газету «Суботня пошта», то такий
посвідчений з порушенням, так як в
такому не враховано всіх обставин, які
мали місце при підписанні договору.
Також нотаріусом не посвідчено
справжності підпису на договорі про
спільні гарантії від 11.04.2008р.

Представник позивача в судовому
засіданні подав заяву в порядку ст.31
ЦПК України про зміну позовних вимог та
надання додаткових пояснень з приводу
підстав позову, в якій він просить
визнати нотаріальну дію, а саме договір
купівлі-продажу частини частки у
статутному капіталі ТзОВ «Професійна
Ліга», який посвідчувався 11.04.2008р. за
реєстровим №1155, приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 нечинною, мотивуючи
заяву зокрема тим, що нотаріусом не
дотримано вимог Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій.

Позивач та його представник в
судовому засіданні підтримали змінені
позовні вимоги, дали пояснення,
аналогічні доводам, викладеним у
позовні та заяві про зміну позовних
вимог. Просять позов задоволити.

Представник відповідача та
третьої особи в судовому засіданні
позов заперечила з підстав, викладених
у письмових запереченнях. Просить
відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
приходить до переконання, що позов не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом встановлено, що 11.04.2008 року
між ОСОБА_1 та ТзОВ «Синот-Україна»
укладено договір купівлі-продажу
частини частки у статутному капіталі
ТзОВ «Професійна Ліга», за яким ОСОБА_1
продав ТзОВ «Синот-Україна» 9/10 частин
належної йому частки у статутному
капіталі ТзОВ «Професійна Ліга» /а.с.4-5/.

Також, судом встановлено, що 11.04.2008
року між ОСОБА_1, ТзОВ «Синот-Україна»
та ОСОБА_4 укладено договір про спільні
гарантії /а.с.6-9/, предметом якого є
надання взаємних гарантій, щодо
договору купівлі-продажу часток
статутного капіталу «Професійна ліга»
від 11.04.2008р.

Пунктом 2.11 вказаного договору
передбачено, що продавець (ОСОБА_1)
надав гарантію того, що протягом 2-х
років з моменту підписання цього
договору, продавець не здійснюватиме
жодних дій пов'язаних з видавництвом
газети «Суботня пошта» та не буде
будь-яким чином пов'язаним із такими
діями, окріп випадків спільної згоди
сторін та випадків, коли юридичні факти
не залежать від волі продавця.

У відповідності до ст.179 ЦПК
України, предметом доказування під час
судового розгляду є факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше значення
для вирішення справи (причини пропуску
строку позовної давності тощо) і
підлягають встановленню при ухваленні
судового рішення.

Тобто, виходячи із наведеної
норми Закону, предметом судового
розгляду у справах про оскарження
нотаріальних дій є перевірка
законності дії нотаріусів або
відповідних посадових осіб, які
вчиняють нотаріальні дії.

Статтею 44 Закону України «Про
нотаріат» та Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, чинною на момент укладення
договору, передбачено, що нотаріус
зобов'язаний встановити дійсні
наміри кожної із сторін до вчинення
правочину, який він посвідчує, а
також відсутність у сторін заперечень
щодо кожної з умов правочину.
Встановлення дійсних намірів кожного
з учасників правочину здійснюється
шляхом встановлення нотаріусом
однакового розуміння сторонами
значення, умов правочину та його
правових наслідків для кожної із
сторін. Правочин посвідчується
нотаріусом, якщо кожна із сторін
однаково розуміє значення, умови
правочину та його правові наслідки,
про що свідчать особисті підписи
сторін на правочині.

Як встановлено в судовому
засіданні, укладений договір
купівлі-продажу від 11.08.2008 року був
добровільно підписаний ОСОБА_1, а
відтак останній погодився зі всіма
умовами даного договору та виявив
намір підписати цей договір про що
повідомив нотаріуса.

Тобто, при оформленні документів,
відповідачем було встановлено, яких
наслідків бажають досягти сторони
вказаного договору, дійсні наміри
сторін. Також, особи були встановлені
за їх паспортами та нотаріусом було
витребувано документи, що
підтверджують право власності ОСОБА_1
на частину частки у статутному
капіталі ТзОВ «Професійна Ліга».

Наведене свідчить про те, що
відповідачем при посвідченні
згаданого договору були дотримані
вимоги Закону.

Суд відхиляє доводи позивача про те,
що нотаріусом не було роз'яснено та
з'ясовано дійсних намірів сторін, через
що його було введено в оману, зокрема
щодо предмету договору
купівлі-продажу, яким також були права
на газету «Суботня пошта», оскільки
такі спростовуються наступним.

Цивільним законодавством визначено
правочини, які підлягають
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, а також законодавцем
надано право сторонам правочину при їх
бажанні нотаріально засвідчити такий,
якщо обов'язкове нотаріальне
посвідчення правочину не передбачено.

Як встановлено, договір про
спільні гарантії від 11.04.2011р. не є таким,
що підлягає обов'язковому
нотаріальному посвідченню, а також
сторони цього договору при укладенні
не виявили бажання нотаріально
засвідчити такий.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа щодо
якої встановлено ці обставини.

Також, рішеннями Залізничного
районного суду м.Львова від 26.12.2011 року
та від 28.11.2012 року не встановлено жодних
порушень Закону при укладенні договору
купівлі-продажу частини частки у
статутному капіталі ТзОВ «Професійна
Ліга» від 11.04.2008р. та договору про
спільні гарантії від 11.04.2008р., в
результаті чого у позовах ОСОБА_1 про
визнання цих договорів недійсними було
відмовлено, оскільки такі були
укладені з додержанням вимог Закону та
є обов'язковими до виконання /а.с.59-60,
63-65/. Вказані рішення суду залишені без
змін ухвалами Апеляційного суду
Львівської області від 18.06.2012р. та від
03.12.2013р., тобто набрали законної сили
/а.с.61-62, 66-67/.

Статтею 49 Закону України «Про
нотаріат» передбачено, що нотаріус або
посадова особа, яка вчиняє
нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні
нотаріальної дії, якщо:

1) вчинення такої дії суперечить
законодавству України; 2) не подано
відомості (інформацію) та документи,
необхідні для вчинення нотаріальної
дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим
нотаріусом або посадовою особою, яка
вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у
тому, що фізична особа, яка
звернулася за вчиненням нотаріальної
дії, усвідомлює значення, зміст,
правові наслідки цієї дії або ця особа
діє під впливом насильства; 5) з
проханням про вчинення нотаріальної
дії звернулась особа, яка в
установленому порядку визнана
недієздатною, або уповноважений
представник не має необхідних
повноважень; 6) правочин, що
укладається від імені юридичної
особи, суперечить цілям, зазначеним у
їх статуті чи положенні, або виходить
за межі їх діяльності; 7) особа, яка
звернулася з проханням про
вчинення нотаріальної дії, не внесла
плату за її вчинення; 8) особа, яка
звернулася з проханням про вчинення
нотаріальної дії, не внесла
встановлені законодавством платежі,
пов'язані з її вчиненням;

9) в інших випадках, передбачених цим
Законом.

Нотаріус або посадова особа, яка
вчиняє нотаріальні дії, не приймає для
вчинення нотаріальних дій документи,
якщо вони не відповідають вимогам,
встановленим у статті 47 цього Закону,
або містять відомості, передбачені
частиною третьою статті 47 цього
Закону. Нотаріусу або посадовій
особі, яка вчиняє нотаріальні дії,
забороняється безпідставно відмовляти
у вчиненні нотаріальної дії.

Пунктами 260, 261 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, чинної на момент
укладення договору, передбачено, що
нотаріус засвідчує справжність
підпису на документах, зміст яких не
суперечить законові і які не мають
характеру угод та не містять у собі
відомостей, що порочать честь і
гідність людини. На договорі може бути
засвідчена справжність підпису особи,
що підписалась за іншу особу, яка не
могла це зробити власноручно внаслідок
фізичної вади, хвороби або з інших
поважних причин. У цьому випадку
нотаріус установлює особу як того, хто
підписався, так і того, за кого ця особа
підписалася. Про причини, з яких
фізична особа, заінтересована у
вчиненні нотаріальної дії, не могла
підписати документ, зазначається в
посвідчувальному написі. Нотаріус,
засвідчуючи справжність підпису, не
посвідчує факти, викладені у
документі, а лише підтверджує, що
підпис зроблений певною особою.

Як встановлено в судовому засіданні
позивач не звертався до відповідача з
проханням засвідчити справжність його
підпису на договорі, чого він в
судовому засіданні не заперечив, та й
були відсутні підстави для такого
засвідчення, оскільки позивач особисто
підписав договір, а тому покликання
позивача на цю обставину є
безпідставними.

Окрім того, вказаною інструкцією не
передбачено обов'язку нотаріуса
засвідчувати справжність підпису на
договорах.

Суд також відхиляє доводи позивача
щодо необхідності обов'язкового
нотаріального посвідчення договору
про спільні гарантії, на підставі п.6.2
договору купівлі-продажу від 11.08.2008р.,
оскільки в судовому засіданні
встановлено, що договір про спільні не
вносить змін та не являється
доповненням до згаданого договору
купівлі-продажу.

Таким чином, як випливає з
вищенаведеного, відповідачем було
дотримано усіх вимог при посвідченні
вищезгаданого договору
купівлі-продажу, а також будь-яких
підстав для відмови у вчиненні
нотаріально дії не було, тобто немає
жодних підстав для визнання
нотаріальної дії нечинною, а тому в
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3-11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10-ти днів
після його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Стрельбицький В.В.