інстанції Кривов"яз А.П.Провадження №
22-ц/780/4883/14 Доповідач у 2
інстанції СержанюкКатегорія 29
УХВАЛА

Іменем України

03 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого судді -
Сержанюка А.С., членів колегії - суддів
Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю
секретаря Химинець Н.М., розглянувши у
відкритому засіданні у місті Києві
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Святошинського районного суду м. Києва
від 25 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Апеляційного суду міста
Києва, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконними діями суду,

В С Т А Н О В И Л А :

18 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Святошинського районного суду міста
Києва із позовом до Апеляційного суду
міста Києва, суддів Апеляційного суду
міста Києва - Ратнікової В.М., Борисової
О.В., Махлай Л.Д., де просив, серед іншого,
стягнути моральну шкоду в розмірі 2 000 000
грн., завдану неправосудними, з його
точки зору, ухвалами від 25 жовтня та 07
листопада 2013 року.

Окрім цього, просив притягнути суддів
до кримінальної відповідальності за
ст. 375 КК України.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 25 грудня 2013 року у
відкритті провадження у справі за
позовною заявою ОСОБА_1 відмовлено.

На обґрунтування постановленої
ухвали зазначено, що цивільні права та
обов`язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов`язків, зокрема, є завдання
майнової ( матеріальної ) та моральної
шкоди іншій особі ( ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК
України ).

Відповідно до статті 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди, відшкодування
моральної ( немайнової ) шкоди ( п.п. 8, 9 ч.
2 ст. 16 ЦК України ).

Право фізичних та юридичних осіб,
зокрема, на відшкодування моральної (
немайнової ) шкоди, завданої внаслідок
порушення їхніх прав, свобод та
законних інтересів, має
конституційно-правову природу і
передбачено статтями 32, 56, 62, 152
Конституції України.

Згідно зі статтею 56 Конституції
України, кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

В рішенні №6-рп/2001 Конституційного суду
України від 23.05.2001 року, зокрема,
зазначено, що виключно законами
України визначаються судоустрій і
судочинство.

Порядок здійснення правосуддя
регламентується відповідним
процесуальним законодавством України.
Процесуальні акти і дії суддів, які
стосуються вирішення питань
підвідомчості судам спорів, порушення
і відкриття справ, підготовки їх до
розгляду, судовий розгляд справ у
першій інстанції, в касаційному і
наглядовому порядку та прийняття по
них судових рішень належать до сфери
правосуддя і можуть бути оскаржені
лише в судовому порядку відповідно до
процесуального законодавства України.

Отже, суди та судді при розгляді ними
цивільних, господарських,
кримінальних, адміністративних справ
та справ про адміністративні
правопорушення не є суб'єктами владних
повноважень, які здійснюють владні
управлінські функції, і не можуть бути
відповідачами у справах про оскарження
їх рішень, дій чи бездіяльності,
вчинених у зв'язку з розглядом судових
справ.

Процесуальні акти і дії суддів, які
стосуються вирішення питань
підвідомчості судам спорів, порушення
і відкриття справ, підготовки їх до
розгляду, судовий розгляд справ та
прийняття по них судових рішень
належать до сфери правосуддя і можуть
бути оскаржені лише в судовому порядку
відповідно до процесуального
законодавства України.

Позасудовий порядок оскарження актів і
дій суддів, які стосуються здійснення
правосуддя, неможливий.

Однією із основних конституційних
засад судочинства є забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом.

Виходячи з цього, рішення судів і
відповідно до них дії або
бездіяльність суддів з питань
здійснення правосуддя можуть бути
оскаржені у встановленому законом
порядку, а не шляхом звернення до суду з
відповідним позовом.

Пунктом 1 частини 2 статті 122 Цивільного
процесуального кодексу України
передбачено, що суддя відмовляє у
відкритті провадження у справі, якщо
заява не підлягає розгляду в судах у
порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, враховуючи, що
предметом заявлених позовних вимог є
оскарження процесуального рішення
ухваленого суддею у цивільній справі,
яке, на думку позивача, заподіяло йому
шкоди, місцевий суд прийшов до висновку
про відмову у відкритті провадження у
справі, оскільки заява не підлягає
розгляду в судах у порядку цивільного
судочинства.

Не погоджуючись із постановленою
ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, посилаючись на її незаконність
та необґрунтованість, порушення
матеріального та процесуального права
при її постановленні.

Просив скасувати ухвалу та
ухвалити рішення по суті заявлених
позовних вимог.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши
їх доказами у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
керуючись наступним.

Згідно положень ст. 122 ЦПК України,
суддя відкриває провадження у
цивільній справі не інакше як на
підставі заяви, поданої і оформленої в
порядку, встановленому цим Кодексом.

Суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо, зокрема,
заява не підлягає розгляду в судах у
порядку цивільного судочинства.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
18 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся із
зазначеними позовними вимогами до
названих суду та суддів ( а.с. 1 ).

У відповідності до чинного
законодавства, перевірка законності та
обґрунтованості ухвалених судових
рішень здійснюється відповідним судом.

Оскарження у будь-який спосіб судових
рішень, діяльності судів та суддів щодо
розгляду та вирішення справи поза
передбаченим процесуальним законом
порядком у справі не допускається.

Окрім цього, до компетенції суду
загальної юрисдикції не відносяться
питання порушення кримінальної справи,
як того просить позивач.

Відтак, суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку про
необхідність відмови у відкритті
провадження за позовом ОСОБА_1 і, з
дотриманням процесуального права,
зокрема, ст.ст. 122, 208-210 ЦПК України,
постановив зазначену ухвалу.

За таких обставин, апеляційна
скарга, на переконання суду другої
інстанції, не підлягає задоволенню у
відповідності до положень ст. 311 ЦПК
України.

Доводи апеляційної скарги,
зокрема, про порушення вимог ст.ст. 3, 8,
19, 21, 22, 40, 55, 56, 64, 68, 124, 129 Конституції
України, ст. 4 ЦК України, на переконання
апеляційного суду, не знайшли свого
підтвердження під час її розгляду.

При цьому, позивач не позбавлений
можливості здійснити захист свого
цивільного права чи інтересу, при їх
порушенні, у встановленому законом
порядку.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
304, 307, 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Ухвалу Святошинського районного суду
м. Києва від 25 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду
міста Києва, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконними діями суду,
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий :
А.С. Сержанюк

Судді:
С.О. Журба

О.П. Коцюрба