Номер провадження: 22-ц/785/7717/14
Головуючий у першій інстанції Мазун І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Троїцької Л.Л., Кварталової А.М.,

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 09 липня 2014 року по цивільній справі
за позовом ОСОБА_3, процесуальним
правонаступником якої є ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про розірвання договору
довічного утримання, -

В С Т А Н О В
И Л А:

07 грудня 2012 року до Малиновського
районного суду м. Одеси звернулася
ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 про
розірвання договору довічного
утримання, мотивуючи це тим, що їй на
підставі договору купівлі-продажу від
04.08.2004 року належить квартира АДРЕСА_1 в
м. Одесі. 22.08.2007 року вона уклала з
ОСОБА_2 договір довічного утримання,
згідно якому відповідачка зобов`язана
забезпечувати її догляд, довічно її
утримувати, забезпечувати харчуванням,
одягом, ліками, необхідною допомогою,
зберігаючи в її безкоштовному
довічному користуванні зазначену в
цьому договорі квартиру. Однак свої
зобов`язання по договору довічного
утримання вона не виконує, у зв`язку з
чим позивачка змушена звернутися до
суду за захистом своїх прав.

15.12.2012 року ОСОБА_3 склала заповіт на
ім`я ОСОБА_4, якій заповідала все своє
майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла.

Ухвалою суду ОСОБА_4 залучена до участі
у справі в якості процесуального
правонаступника позивача ОСОБА_3.

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
Малиновського районного суду м. Одеси
із зустрічною позовною заявою до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у
здійсненні договірних зобов`язань.

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 06.05.2014 року провадження у
справі за зустрічною позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення
перешкод у здійсненні договірних
зобов`язань закрито за заявою ОСОБА_2

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 09 липня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3, правонаступником якої є
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання
договору довічного утримання
задоволено.

Договір довічного утримання, укладений
22 серпня 2007 року між ОСОБА_3, з однієї
сторони, та ОСОБА_2, з другої сторони,
посвідчений державним нотаріусом
Сьомої Одеської державної
нотаріальної контори Різой Н.В.,
зареєстрованого в реєстрі за №1-3440,
розірвано.

Повернуто ОСОБА_3 право власності на
квартиру АДРЕСА_1

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_2 звернулася до суду апеляційної
інстанції з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 09 липня 2014
року скасувати та закрити провадження
по справі на підставі п.6 ст.205 ЦПК
України, посилаючись на порушення
судом першої інстанції при ухваленні
рішення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню на наступних підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із Законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України
апеляційний суд відкладає розгляд
справи в разі неявки у судове засідання
особи, яка бере участь у справі, щодо
якої немає відомостей про вручення
їй судової повістки, або за її
клопотанням, коли повідомлені нею
причини неявки буде визнано судом
поважними. Неявка сторін або інших
осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про час і
місце розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Через канцелярію апеляційного суду
адвокатом ОСОБА_6, яка представляє
ОСОБА_2 надано письмову заяву, що вона
знаходиться у відпустці за межами
України з 16.10.2014 року до 03.11.2014 року у
зв`язку з чим просила відкласти
апеляційний розгляд справи на іншу
дату, надала клопотання про
відкладення розгляду апеляційної
скарги ОСОБА_2 Заява датована 16.10.2014
року і того же дня - тобто в день
судового засідання подана до
канцелярії апеляційного суду Одеської
області. В судовому засіданні
відповідач ОСОБА_2 просила повторно
відкласти апеляційний розгляд своєї
апеляційної скарги на рішеня суду
першої інстанції у зв`язку з повторною
не якою свого представника. При цьому
апелянт не змогла представити
документів про поважність не явки
свого представника в засідання судової
колегії на 25.-09.2014 року о 09-30 г., коли за
заявою ОСОБА_2 розгляд справи було
відкладено на 15-00 г. 16.10.2014 року.

Судова колегія, враховуючи заперечення
щодо повторного відкладення розгляду
справи з боку позивача ОСОБА_4, як
процесуального правонаступника
позивача ОСОБА_3 та її представника,
виходячи з ч.1 ст. 305 ЦПК України вважає,
що за вказаних обставин, відсутні
підстави щодо визнання не явки
представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_6 до
суду апеляційної інстанції такою, що
відбулася з поважних причин, внаслідок
чого відсутні підстави для відкладення
апеляційного розгляду скарги.

Тому, виходячи з ч. 2 ст. 305 ЦПК України
судова колегія вважає за можливе
розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_2
без присутності її представника.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, розриваючи договір довічного
утримання, повертаючи у власність
відчужувача за договором довічного
утримання право власності на квартиру,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачка належним чином не
виконувала всі взяті на себе
зобов`язання за договором довічного
утримання, укладеного між нею та
ОСОБА_3, оскільки переконливих доказів
на підтвердження добросовісного
виконання умов договору довічного
утримання відповідачкою не надано.

Такі висновки районного суду
відповідають встановленим у справі
обставинам і засновані на законі.

Судом першої інстанції встановлено,
матеріалами справи підтверджується,
що:

- 22.08.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було
укладено договір довічного утримання,
який був посвідчений державним
нотаріусом Сьомої Одеської державної
нотаріальної контори Різой Н.В.,
зареєстрованого в реєстрі за №1-3440.
Згідно вказаного договору позивачка
передала у власність відповідачці
ізольовану квартиру під АДРЕСА_1, яка
складається в цілому з однієї житлової
кімнати та підсобних приміщень,
загальною площею 34,6 кв.м., в тому числі
житловою площею 17,5 кв.м. Відповідачка
зобов`язалася довічно повністю
утримувати позивачку та забезпечувати
її їжею, одягом, ліками, необхідною
допомогою, зберігаючи в її
безкоштовному довічному користуванні,
зазначену в цьому договорі квартиру.
Вартість матеріального забезпечення
(їжа, одяг, необхідна допомога, ліки,
оплата по комунальним послугам)
встановлена сторонами в розмірі 400 грн.
на місяць з урахуванням інфляції та
індексації.

- З травня 2010 року та до березня 2012 року
відповідачка матеріально
забезпечувала ОСОБА_3 їжею та ліками на
суму 400 грн. На підтвердження цього
ОСОБА_4 було надано до суду блокнот,
записи в якому були зроблені власноруч
ОСОБА_3 Як вбачається з блокноту, дійсно
відповідачка надавала щомісячно
продукти та ліки на суму 400 грн., тобто
без врахування індексу інфляції.

- В березні 2012 року у ОСОБА_3 було
діагностовано інсульт, але
відповідачка належним чином не
здійснювала догляд за хворою, оскільки
з медичної картки ОСОБА_3, вбачається,
що повторно 15.03.2012 року терапевт
ОСОБА_7, оглянувши хвору, призначила
консультацію кардіолога, окуліста,
невропатолога та аналізи крові та сечі.
Однак, окуліст та кардіолог жодного
разу не викликалися, а невропатолог був
викликаний лише 26.03.2012 року. Призначені
аналізи взагалі не виконувались, що
підтверджується журналом реєстрації
аналізів, де не має жодного запису щодо
аналізів хворої ОСОБА_3

- З матеріалів Малиновського PB ОМУ
ГУМВС України в Одеській області про
відмову в порушенні кримінальної
справи ЖРЗСП № 4768 від 10.04.2012 року,
вбачається, що ОСОБА_3 зателефонувала
за номером « 102» та повідомила про те, що
в неї вкрали паспорт. В той же день,
надаючи письмові пояснення, вона
зазначила, що бажає розірвати
укладений між нею та ОСОБА_2 договір
довічного утримання, оскільки не
задоволена допомогою, яку /цитата/
«отримує від громадянки ОСОБА_8». При
цьому, ОСОБА_2, надаючи пояснення,
стверджувала, що виконує умови
договору в повному обсязі та не брала
паспорт ОСОБА_3

- В матеріалах Малиновського PB ОМУ
ГУМВС України в Одеській області про
відмову в порушенні кримінальної
справи ЖРЗСП №9303 від 19.07.2012 року та
ЖРЗСП № 9473 від 23.07.2012 року, які об`єднані
в одне провадження, міститься
звернення ОСОБА_3 на 3-х аркушах, де вона
скаржиться на ОСОБА_2 з приводу того, що
ОСОБА_2 викликає з села свою матір та
доручає їй здійснювати догляд за
ОСОБА_3, що не влаштовує ОСОБА_3 Крім
того, у вказаному зверненні зазначено,
що ОСОБА_2 не повертає паспорт та ключі
від вхідних дверей, тому ОСОБА_3
позбавлена можливості відчинити двері
та вийти на вулицю.

- В матеріалах Малиновського PB ОМУ
ГУМВС України в Одеській області про
відмову в порушенні кримінальної
справи ЖРЗСП №12055 від 18.09.2012 року та
ЖРЗСП №12324 від 23.09.2012 року за заявою
ОСОБА_9, які об`єднані в одне
провадження, містяться заяви ОСОБА_9 та
ОСОБА_10., які за своїм змістом
аналогічні вищевказаним заявам ОСОБА_3
До того ж, у вказаних відмовних
матеріалах міститься заява ОСОБА_3
прокурору Малиновського району м.
Одеси, в якій, крім відсутності
паспорта та ключів від квартири, ОСОБА_3
скаржиться на відключення ОСОБА_2
телефону, що позбавляє її можливості
спілкуватися. В матеріалах про відмову
в порушенні кримінальної справи ЖРЗСП
№12055/1 від 18.09.2012 року міститься
пояснення ОСОБА_2, де вона підтверджує,
що в неї зберігається паспорт ОСОБА_3

- Заяви від 19.07.2012 року та від 23.07.2012
року про відключення телефонних послуг
за номером телефону, належного ОСОБА_3,
складених від імені ОСОБА_3, власноруч
написані відповідачкою, що нею не
заперечувалося. При цьому відповідачка
також не заперечувала проти того, що
ОСОБА_3 не надавала дозвіл на
відключення телефону, а навпаки - була
проти відключення телефону.

- З наданих до суду деталізацій
місцевих розмов за період з січня 2012
року по 24.07.2012 року вбачається, що
ОСОБА_3 досить активно користувалася
своїм телефоном для спілкування.

Судом першої інстанції надано
обгрунтовану оцінку доказам - чекам на
придбання продовольчих товарів,
датованих переважно 2011 - 2012 роками, які
представлені відповідачем на
спростування заявлених вимог про
розірвання договору довічного
утримання у зв`язку із неналежним
виконанням ОСОБА_2 обов`язків за
договором. При цьому суд вірно
зазначив, що представлені
відповідачем чеки не містять будь-яких
доказів щодо того, що вказані їжа та
ліки придбавались саме для ОСОБА_3, та,
обґрунтовано вказав на пояснення самої
ОСОБА_2, яка пояснила, що в чеках є
товари, що були придбані для неї та її
співмешканця. Також суд правильно
зазначив про невідповідність суми
допомоги, яка записана ОСОБА_3 у
блокноті з сумами придбання харчів у
чеках наданих до суду ОСОБА_2, яка не
змогла в суді першої інстанції
визначити конкретну суму грошових
коштів, витрачених на придбання їжі для
ОСОБА_3 Пояснення про без облікове
витрачання коштів належними чином не
підтверджені і не відповідають
встановленим у справі обставинам.

Відповідає встановленим обставинам
висновок районного суду про
неспроможність доводів відповідача, що
ОСОБА_3 не підписувала надані чеки,
оскільки внаслідок інсульту була
неспроможна писати, що спростовується
наявними в справі заявами та скаргами,
написаними власноруч ОСОБА_3

Також районний суд правильно вказав на
безпідставність посилань відповідача
щодо психічного стану ОСОБА_3 і її
неспроможності адекватно оцінювати
ситуацію внаслідок перенесеного
інсульту. При цьому суд виходив з того,
що написані ОСОБА_3 заяви та скарги, а
також її особисті пояснення, що
надавались дільничним інспекторам та
містяться в відмовних матеріалах, є
логічними, обгрунтованими та
переконливо свідчать про відсутність
будь-яких психічних захворювань у
ОСОБА_3, в той час, як документального
підтвердження про неспроможність
ОСОБА_3 правильно оцінювати об`єктивну
реальність, ОСОБА_2 не надано.

Обгрунтованими є висновки районного
суду про спростування посилання
відповідача на те, що ОСОБА_3
зверталася до правоохоронних органів
під тиском ОСОБА_4, що вона ніколи не
мала наміру розривати договір
довічного утримання, оскільки такі
ствердження відповідача не
відповідають обставинам справи і не
підтверджені належними доказами.

Вірними є висновки суду першої
інстанції про те, що позов поданий без
пропуску строку позовної давності, і
заява відповідача про застосування
позовної давності не підлягає
задоволенню.

Судова колегія вважає, що судом вірно
оцінені і покази свідків, допитаних в
судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та зі
змісту апеляційної скарги ОСОБА_2,
остання вказує, що вона продовжувала
надавати допомогу ОСОБА_3 до грудня 2012
року. Але після того, як ОСОБА_4 замінила
замки вхідних дверей та створила їй
перешкоди, вона вимушено припинила
надавати допомогу ОСОБА_3 і звернулася
до органів внутрішніх справ а потім і
до суду з позовом про усунення перешкод
у виконанні обов`язків за договором
довічного утримання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 755 ЦК України
договір довічного утримання (догляду)
може бути розірваний за рішенням суду
на вимогу відчужувача або третьої
особи, на користь якої він був
укладений, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов'язків, незалежно від його вини.

Отже висновок суду першої інстанції
про те, що відповідачка належним чином
не виконувала всі взяті на себе
зобов`язання по договору довічного
утримання, укладеного між нею та ОСОБА_3
відповідає встановленим у справі
обставинам, заснований на законі і
підтверджений належними доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що
правовідносини щодо розірвання
договору довічного утримання не
допускають правонаступництва і тому
провадження у справі у зв`язку із
смертю ОСОБА_3 підлягало закриттю, є
неспроможними, оскільки у
відповідності до п. 6 ч.1 ст. 205 ЦПК
України провадження у справі підлягає
закриттю у зв`язку із смертю фізичної
особи, яка була стороною у справі, якщо
спірні правовідносини не допускають
правонаступництва. Проте пред`явлення
позову про розірвання договору
довічного утримання відчужувачем не
виключає правонаступництво після його
смерті, зокрема заміну в судовому
процесі померлого відчужувача його
спадкоємцями, оскільки у спірних
правовідносинах до них в порядку
спадкування може перейти право на
предмет вимог сторони у даній справі
про судовий захист - квартиру.

Отже в даному випадку відбулося
процесуальне правонаступництво
вибулої сторони - померлого позивача
ОСОБА_3 її спадкоємицею за заповітом
ОСОБА_4, що відповідає ст. 37 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд повернув майно у власність
померлої особи, не можуть бути
прийнятими до уваги, оскільки у справі
про розірвання договору довічного
утримання, яка порушена в суді
відчужувачем квартири, у разі його
смерті допускається правонаступництво
останнього в судовому процесі його
спадкоємцями в порядку процесуального
правонаступництва, оскільки в порядку
спадкування до них може перейти право
власності на предмет вимог сторони по
даній справі про судовий захист -
квартиру. У разі задоволення вимог про
розірвання договору довічного
утримання жилий будинок (квартира)
повертається відчужувачу, а у разі
смерті останнього і підтримання його
вимог процесуальними
правонаступниками (спадкоємцями) -
повертається право власності на об'єкт
нерухомості до відчужувача для
реалізації спадкоємцями своїх прав
щодо спадкового майна.

При цьому в розумінні ч.1 ст. 756 ЦК
України у разі розірвання договору
довічного утримання (догляду) у зв'язку
з невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов'язків за
договором, витрати, зроблені набувачем
на утримання та (або) догляд
відчужувача, не підлягають поверненню.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
зведені до переоцінки доказів і не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, який належним
чином встановив обставини та
дослідив докази з дотриманням вимог
цивільного судочинства України.

Підстав для застосування ч.3 ст. 303 ЦПК
України судова колегія не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, внаслідок чого
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України,
судова колегія -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 09 липня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, проте може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили ухвалою суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
Л.Л. Троїцька

А.М. Кварталова