Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1792/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Галаган О. В.
Доповідач Гайсюк О.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.11.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого - Гайсюка О.В.

суддів - Фомічова
С.Є., Потапенка В.І.

при секретарі - Дімановій Н.І.

Розглянула у відкритому
судовому засіданні в м. Кіровограді
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 08
травня 2014 року.

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа:
Орган опіки та піклування
Кіровоградської міської ради про місце
проживання дитини.

Позивач зазначив, що за рішенням суду
26.07.2010 р. шлюб між ним та ОСОБА_2
розірвано. По січень 2013 року їхня дочка
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, періодично
проживала то з відповідачем ОСОБА_2, то
тривалий час з ним, то з бабусею, а з
06.01.2013 року дочка проживає біля нього в
АДРЕСА_1 в сім? ї де проживають його
цивільна дружина і двоє малолітніх
дітей. Відповідач усунулася від
виконання своїх батьківських обов?
язків, не надає дочці матеріальної
допомоги, не піклується про її фізичний
і духовний розвиток, не спілкується з
дитиною. Дочка теж не бажає проживати з
матір?ю.

Посилаючись на це, позивач просив
визначити місце проживання дочки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним та стягнути з
відповідачки аліменти на дитину на
його користь у розмірі 1/3 заробітку
щомісячно.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 08.05.2014 року позов
задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким визнати, що
проживання дитини з позивачем є
неможливим та відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_3

При цьому ОСОБА_2 посилається на те, що
рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

На думку відповідачки житлові умови
позивача не дають можливості
забезпечити нормальні умови розвитку
дитини, а розмір аліментів, стягнутих з
неї, є явно завищеним, таким, що не
відповідає її доходам.

У судове засідання апеляційного суду
ОСОБА_2 не з? явилася, хоча повідомлена
про час і місце розгляду справи, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 з 05.01.2001 року перебували у шлюбі,
мають дитину- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.4,6).

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду від 24.10.2012 року з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто
аліменти (а.с.5), але на примусовому
виконанні це рішення не перебувало.

Визнаючи місце проживання дитини біля
батька, суд правильно виходив з того, що
на момент розгляду справи дочка
проживала разом з батьком в квартирі
АДРЕСА_1 в окремій кімнаті разом з сином
дружини позивача- ОСОБА_5, 2009 року
народження (а.с.8), (а.с.82). Згідно акту
обстеження для дитини створені
необхідні умови для її розвитку (а.с.82).

Із висновку органу опіки вбачається, що
дитина однаково любить батька і матір і
не проти проживати, як з батьком, так і
з матір? ю, але матір жодного разу не
привозила дитину за своїм місцем
проживання, дитині лише відомо, що мати
проживає у м. Одесі. За місцем
реєстрації (в с. Шабо) відповідач ОСОБА_2
не проживає, місце її проживання не
відоме і її батькам, які також
зареєстровані в с. Шабо. Тому орган
опіки дійшов висновку про доцільність
визначення місця проживання дитини
саме з батьком в АДРЕСА_1 (а.с.98-99).

Суд, визначаючи місце проживання
дитини, правильно виходив з того, що
дитина навчалася в м. Кіровограді з
21.01.2013 року, а мати дитини навчальний
заклад не відвідувала, не цікавилася
навчанням та вихованням дочки (а.с.15, 90).

Згідно акту обстеження від18.03.2014 року
ОСОБА_2 за місцем реєстрації в с. Шабо
не проживає, там проживають лише її
батьки (а.с.69). Про своє місце проживання
у м. Одесі ОСОБА_2 суд так і не
повідомила, а тому обстежити умови, які
вона здатна забезпечити для проживання
та виховання дитини було неможливим.

За таких обставин, не маючи достовірних
відомостей про фактичне місце
проживання відповідача ОСОБА_2, суд не
міг визначити місце проживання дитини
біля матері дитини.

У вересні 2014 року ОСОБА_2 (після
ухвалення рішення судом першої
інстанції) письмово повідомила про те,
що знаходиться в м. Одесі з
новонародженою дитиною, але так і не
повідомила апеляційний суд де фактично
вона проживає в м. Одесі (а.с.145).

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2
також не просить визначити місце
проживання дитини за адресою свого
місця проживання, а лише просить
відмовити в задоволенні позову, тобто
просить взагалі не визначати місце
проживання дитини (а.с.114-116). В
апеляційній скарзі відповідач
зазначає, що дитина проживає не з нею, а
у її батьків.

Отже, суд дійшов правильного висновку
про те, що саме в інтересах дитини її
місце проживання слід визначити за
місцем проживання батька. Не визначати
місце проживання дитини суд не мав
права, оскільки це б суперечило закону
та інтересам дитини.

Колегія суддів критично відноситься до
довідки Шабівської сільської ради від
16.10.2014 р. про те, що дочка ОСОБА_4 та дочка
ОСОБА_6 знаходяться біля матері на її
утриманні, оскільки ця довідка видана
після рішення ухваленого судом першої
інстанції, в ній немає посилання на акт
обстеження умов проживання дітей,
навіть не зазначено, що ОСОБА_2 фактично
проживає в АДРЕСА_2, а вживається
словосполучення "є мешканкою".

Позивач зазначає, що після ухвалення
рішення суду відповідач без його згоди
залишила проживати дочку у бабусі в с.
Шабо та подала заяву про відрахування
дочки із школи.

Згідно довідки школи №8 від 18.08.2014 року
дочка ОСОБА_4 була відрахована із школи
№8 в м. Кіровограді за наказом від
02.06.2014р.за заявою ОСОБА_2

Отже, дії відповідача ОСОБА_2 після
ухвалення рішення судом першої
інстанції не доводять того, що ОСОБА_2
стала фактично проживати в с. Шабо та
має належні умови для проживання та
виховання дитини за конкретною
адресою. Більш того, відповідач в своїх
письмових поясненнях так і не ставить
питання про те, що місцем проживання
дитини вона бажає визначити біля неї чи
у м. Одесі, чи у с. Шабо.

Той факт, що дитина вже навчається в
Шабівській школі також не спростовує
висновків суду.

Оскільки в рішенні суду не зазначена
конкретна адреса за якою визначене
місце проживання дитини біля батька, то
рішення суду в цій частині слід змінити
із зазначенням цієї адреси.

Визначаючи розмір аліментів суд не в
повній мірі врахував обставини
зазначені в ст.182 Сімейного Кодексу,
зокрема наявність у відповідача дочки
ОСОБА_6, 2013 року народження, знаходження
ОСОБА_2 у відпустці по догляду за
дитиною.

З урахуванням того, що відповідач
працездатна, має місце роботи (а.с.9), а
позивач сплачує банківський кредит
(а.с.10-13,14) колегія суддів вважає, що
розмір аліментів слід визначити по ?
заробітку ( доходу) відповідача
щомісячно до повноліття дитини.

Колегія суддів вважає, що аліменти
повинні стягуватися не з дня подачі
заяви, а з дня набрання законної сили
рішенням, яким визначено місце
проживання дитини біля позивача, а тому
рішення і в цій частині слід змінити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 08 травня 2014 року
змінити.

Визначити місце проживання ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_3 за
адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
розмірі1/4 всих видів заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
до досягнення дитиною повноліття,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 04
листопада 2014 року.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено до Вищого Спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: