У х в а л а

іменем україни

03 вересня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

Наумчука М.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»
- Донцової Євгенії Олександрівни на
рішення Петровського районного суду м.
Донецька від 24 лютого 2014 року та
рішення апеляційного суду Донецької
області від 23 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Перший Український
Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «Перший
Український Міжнародний Банк»)
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування вимог банк посилався
на те, що 02 жовтня 2008 року між закритим
акціонерним товариством «Перший
Український Міжнародний Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Перший
Український Міжнародний Банк», та
ОСОБА_3 укладено кредитний договір №
6796571, відповідно до умов якого банк
надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 43 650 грн, а
вона, в свою чергу, зобов'язалася
використати кредит за цільовим
призначенням, сплатити відсотки за
користування кредитом у розмірі 19,99 %
річних та повернути кредит частинами у
розмірах, порядку та у строки,
визначені кредитним договором, але не
пізніше 02 жовтня 2015 року.

У забезпечення виконання ОСОБА_3
зобов'язання за вказаним кредитним
договором, між банком та ОСОБА_4 02
жовтня 2008 року укладено договір поруки
№ 6797131.

У зв'язку з тим, що відповідачами
зобов'язання за кредитним договором
перед банком на виконувалися, станом на
12 січня 2014 року виникла заборгованість
у розмірі 81 186 грн 53 коп., з них: 38 554 грн 45
коп. - заборгованість за кредитом; 34 985
грн 03 коп. - заборгованість за
відсотками; 7 210 грн 55 коп. - пеня за
порушення строків виконання
зобов'язань за договором, 436 грн 50 коп. -
штраф за порушення обов'язків, яку
позивач просив стягнути з відповідачів
солідарно.

Рішенням Петровського районного суду
м. Донецька від 24 лютого 2014 року позов
ПАТ «Перший Український Міжнародний
Банк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ПАТ «Перший Український
Міжнародний Банк» заборгованість за
кредитним договором від 02 жовтня 2008
року № 6796571 у розмірі 60 423 грн 83 коп., з
них: 30 284 грн 28 коп. - заборгованість за
кредитом; 24 834 грн 28 коп. -
заборгованість за відсотками; 4 868 грн 77
коп. - пеня за порушення строків
виконання зобов'язань за договором; 436
грн 50 коп. - штраф за порушення
обов'язків, передбачених договором, а
також судовий збір у розмірі 604 грн 24
коп. У задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 23 квітня 2014 року рішення
Петровського районного суду м.
Донецька від 24 лютого 2014 року в частині
стягнення пені та судового збору
змінено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ПАТ «Перший Український
Міжнародний Банк» пеню за порушення
строків виконання зобов'язань за
кредитним договором від 02 жовтня 2008
року № 6796571 за період з 13 лютого 2013 року
по 12 січня 2014 року у розмірі 7 210 грн 55
коп. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ПАТ «Перший Український
Міжнародний Банк» судовий збір у
розмірі по 313 грн 83 коп. з кожного.

У касаційній скарзі представник ПАТ
«Перший Український Міжнародний
Банк»» - Донцова Є.О. порушує питання
про скасування оскаржуваних рішень
судів першої та апеляційної інстанцій
із ухваленням нового рішення про
задоволення позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановленні в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, підстав для їх зміни або
скасування не встановлено.

Судами встановлено, що 02 жовтня 2008 року
між Закритим акціонерним товариством
«Перший Український Міжнародний Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Перший
Український Міжнародний Банк», та
ОСОБА_3 укладено кредитний договір №
6796571, відповідно до умов якого позивач
надав відповідачу кредит для придбання
транспортного засобу у розмірі 43 650 грн
зі сплатою відсотків у розмірі 19,99 %
річних, строком до 02 жовтня 2015 року, а
відповідач зобов'язався використати
кредит за цільовим призначенням,
сплатити проценти за користування
кредитом та повернути банку кредит
частинами в розмірах, порядку та у
строки, визначені кредитним договором

З метою забезпечення зобов'язання
позичальника ОСОБА_3 за кредитним
договором, між банком та ОСОБА_4 02
жовтня 2008 року укладено договір поруки
№ 6797131, відповідно до умов якого ОСОБА_4
зобов'язався відповідати за повне та
своєчасне виконання боржником його
боргових зобов'язань перед кредитором
за кредитним договором відповідно до
його умов, у повному обсязі таких
зобов'язань.

ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним
договором не виконувала, з 17 серпня 2009
року припинила погашення кредиту, а з 17
вересня 2009 року сплату процентів за
користування кредитом, вимоги банка
про дострокове повернення всієї суми
кредиту та про виконання зобов'язання
за договором поруки відповідачі не
виконали, у зв'язку з чим виникла
заборгованість, яка станом на 12 січня
2014 року склала 81 186 грн 53 коп., з них: 38 554
грн 45 коп. - заборгованість за кредитом;
34 985 грн 03 коп. - заборгованість за
відсотками; 7 210 грн 55 коп. - пеня за
порушення строків виконання
зобов'язань за договором, 436 грн 50 коп. -
штраф за порушення обов'язків.

Згідно з умовами кредитного договору,
сторони встановили як строк дії
договору - до моменту виконання
сторонами в повному обсязі взятих на
себе зобов'язань (п. 6.11), так і строки
виконання зобов'язань зі щомісячним
погашенням платежів, останній з яких
у визначеній сумі підлягав виконанню
в строк до 02 жовтня 2015 року.

Таким чином, поряд зі встановленням
строку дії договору сторони встановили
і строки виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Як встановлено судом, ОСОБА_3
перестала виконувати щомісячні
зобов'язання з погашення кредиту з 17
серпня 2009 року, а з 17 вересня 2009 року -
зобов'язання зі сплати процентів за
користування кредитом, у той час як з
вимогами про стягнення заборгованості
за кредитом та з вимогами про
дострокове повернення кредиту банк
звернувся 17 грудня 2013 року, включивши
до позовних вимог всю заборговану суму.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин, початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

У справі, яка переглядається, судом
встановлено, що згідно з умовами
кредитного договору (ст. 3.2.1)
позичальник зобов'язаний здійснювати
повернення кредиту частинами
(щомісячними платежами) в розмірі та в
строки, визначені графіком повернення
кредиту та щомісячно сплачувати
проценти за користування кредитом, а
також встановлено відповідальність за
порушення графіку повернення кредиту
та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору (графіком
погашення кредиту) встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником частинами
кожного місяця, початок позовної
давності для стягнення цих платежів
необхідно обчислювати з моменту
(місяця, дня) невиконання позичальником
кожного із зобов'язань.

Отже, аналізуючи умови договору сторін
та зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

За таких обставин, висновки судів
першої та апеляційної інстанцій про
обґрунтованість заяви ОСОБА_3 про
застосування позовної давності до
вимог про стягнення заборгованості за
тілом кредиту та відсотків за
користування кредитом є правильними.

Також, як встановлено судами,
обставиною, яка стала підставою для
звернення 17 грудня 2013 року ПАТ «Перший
Український міжнародний банк» до суду
з позовом про дострокове повернення
кредиту виявився факт порушення
позичальником своїх зобов'язань за
кредитним договором, а саме: припинення
ним 17 серпня 2009 року передбачених
договором виплат з погашення
чергового платежу за кредитом, а з 17
вересня 2009 року - процентів за
користування кредитом.

Право позикодавця вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів у разі прострочення сплати
чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК
України.

Аналогічні положення містяться у п. 3.5.7
кредитного договору, відповідно до
якого банк набуває право вимагати від
позичальника дострокового повернення
всього кредиту або кредиту разом із
розрахованими процентами у разі,
зокрема, затримання сплати частини
кредиту та/або сплати процентів за
користування кредитом.

Таким чином, за змістом ст. ст. 261, 530, 631
ЦК України, у разі порушення боржником
строків сплати чергових платежів,
передбачених договором, відповідно до
ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом
всього часу - до закінчення строку
виконання останнього зобов'язання (у
справі, що переглядається - 02 жовтня 2015
року) вправі заявити вимоги про
дострокове повернення тієї частини
позики, що підлягає сплаті разом з
нарахованими процентами, а також
стягнути несплачені до моменту
звернення кредитора до суду з позовом,
щомісячні платежі (з процентами) в
межах позовної давності щодо кожного
із цих платежів. В останньому випадку,
перебіг позовної давності буде
починатись в залежності від закінчення
строку сплати кожного із щомісячних
платежів.

У зв'язку з наведеним висновок судів
першої та апеляційної інстанцій про
початок перебігу позовної давності з 17
серпня 2009 року ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції
правильно послався на положення ч. 2 ст.
258 ЦК України та обґрунтовано вважав, що
пеня підлягає стягненню у розмірі,
визначеному банком за період з 13 лютого
2013 року до 12 січня 2014 року у сумі 7 210 грн
55 коп.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення суду апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
підстав для його зміни або скасування
не встановлено.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»
- Донцової Євгенії Олександрівни
відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 23 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Г.І. Мостова

Судді:
В.О.
Кузнєцов

М.І. Наумчук