Справа № 481/371/14-ц
Провадж.№ 2/481/301/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2014 р. Новобузький районний
суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Васильченко
Н.О.,

за участю секретаря - Юхименко
Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог: відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Новобузького
районного управління юстиції в
Миколаївській області, про оспорювання
батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовною заявою до відповідачки
ОСОБА_2 про оспорювання свого
батьківства відносно малолітньої
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що 15.09.2012 року він
уклав з відповідачкою ОСОБА_2 шлюб.
Оскільки у шлюбі у них спільних дітей
не було, він на прохання відповідачки,
дав свою згоду на визнання його батьком
її малолітньої дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, тому вони спільно
звернулися до відділу ДРАЦС РС
Новобузького РУЮ з відповідними
заявами і отримали 15.11.2012 року
свідоцтво НОМЕР_1 про народження дочки
ОСОБА_4, де батьком дитини був вже
записаний він, а дитина мала його
прізвище та по батькові, тобто вже
значилася як ОСОБА_3. На час визнання
свого батьківства малолітньої ОСОБА_3,
він знав, що не являвся рідним батьком
цієї дитини. Однак, з часом їх шлюбні
стосунки з відповідачкою погіршилися
в результаті чого між ними виникали
постійні сварки на побутовому грунті. І
як внаслідок, починаючи з грудня 2013
року вони фактично припинили
підтримувати шлюбні відносини і стали
проживати відокремлено. З цього часу,
ні з дитиною, яку він не вважає своєю
рідною, ні з відповідачкою, він не
спілкується. Таке ж ставлення до нього
і з боку відповідачки. 20.02.2014 року він
пред'явив до суду позов про розірвання
шлюбу. Посилаючись на те що він не є
кровноспорідненим батьком малолітньої
ОСОБА_3, а його батьківство було
встановлене лише формально, просив
ухвалити судове рішення про виключення
відомостей про нього як батька дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з актового запису
№ 50 про її народження НОМЕР_2 від 15.11.2012
року.

Згодом, позивачем ОСОБА_1 були подані
письмові уточнення до позовної заяви,
за змістом яких останній наголошував
на тому, що при написанні ним заяви про
визнання свого батьківства відносно
малолітньої ОСОБА_4, він визнав останню
своєю рідною дочкою, оскільки на їх
кровній спорідненості переконувала
його відповідачка. Зазначив, що в 2008
році, тобто до укладення шлюбу з
відповідачкою, він мав інтимні
стосунки з нею, які невдовзі
скінчилися. Про її вагітність та пологи
йому відомо не було, оскільки на той час
він не проживав в м. Новому Бузі, про
народження дитини ОСОБА_4 він дізнався
лише згодом від ОСОБА_2, яка повідомила,
що він не є її батьком. Проте, коли вони
з відповідачкою примирилися, остання
вже повідомила протилежне, саме тому
вони одружилися. За рік після
одруження, ОСОБА_2 повідомила його про
те, що насправді батьком малолітньої
ОСОБА_4 він не являється.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, надав суду заяву про
можливість розгляду справи за його
відсутності, заявлені вимоги підтримав
і просив їх задовольнити

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання
на виклик суду теж не з'явилася,
направила на адресу суду письмову
заяву про можливість розгляду справи
без її участі, за змістом вказаної
заяви, остання пред'явлений до неї
позов визнала повністю, зазначила, що
ОСОБА_1 не являється кровноспорідненим
батьком її дочки.

Третя особа без самостійних вимог -
Відділ державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Новобузького районного управління
юстиції в Миколаївській області в
судове засідання явку свого
представника не забезпечив, надав в
судове засідання свою позицію,
викладену у письмовій формі, згідно з
якою начальником відділу зазначено, що
вимоги позовні позивача ОСОБА_1
суперечать чинному законодавству,
оскільки на момент визнання
батьківства позивач знав та
усвідомлював, що не є рідним батьком
дитини, а тому позов про оспорювання
його батьківства не може бути
задоволений з огляду на положення ч. 5
ст. 136 СК України. Дійсно 15.11.2012 року до
відділу ДРАЦС РС Новобузького РУЮ
звернулися позивач ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_2 із заявою про
внесення змін до актового запису про
народження малолітньої дитини
відповідачки у зв'язку з визнанням
позивачем батьківства. Під час
прийняття такої заяви їм
роз'яснювалися наслідки внесення змін
до актового запису, права та обов'язки
майбутнього батька дитини.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходе наступного висновку.

Згідно з ч.5 ст. 136 Сімейного кодексу
України не має права оспорювати
батьківство особа, записана батьком
дитини, якщо в момент реєстрації себе
батьком дитини вона знала, що не є її
батьком, а також особа, яка дала згоду
на застосування допоміжних
репродуктивних технологій відповідно
до частини першої статті 123 цього
Кодексу.

Таким чином, Закон позбавляє
можливості оспорювати батьківство
того, хто знав, що не є батьком дитини,
але за його згодою був зареєстрований
ним.

Як вбачається з матеріалів
справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила
дитину ОСОБА_4, про що 17.03.2009 року
відділом ДРАЦС Новобузького РУЮ
зроблено актовий запис за № 50.

В той же час, сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі лише з 15 вересня
2012 року (а.с. 8).

Невдовзі після укладення шлюбу, 15
листопада 2012 року, сторони звернулися
до відділу ДРАЦС РС Новобузького РУЮ із
заявою про внесення змін до актового
запису про народження малолітньої
дитини ОСОБА_4 у зв'язку з визнанням
ОСОБА_1 свого батьківства відносно неї.
На підставі відповідних заяв сторін
вказаним органом реєстрації актів
цивільного стану 15.11.2012 року внесені
відповідні зміни до актового запису
про народження цієї дитини та видано
нове свідоцтво про її народження
НОМЕР_1 від 15.11.2012 року, згідно з яким
змінено її прізвище та по батькові,
внесені анкетні дані позивача як
батька цієї дитини, відтак дитина стала
іменуватися як ОСОБА_4.

Згідно рішення Новобузького
районного суду Миколаївської області
від 01 квітня 2014 року шлюб між сторонами
розірвано.

Проте, як видно вже з
уточнених письмових обґрунтувань
позивача, останній, не знав про те, що
дитина, яка реєструється на його ім'я, в
дійсності не являється його рідною
дочкою, оскільки до реєстрації шлюбу з
відповідачкою, він перебував з
останньою в інтимних стосунках, що мали
місце у 2008 році, тобто до народження
дитини ОСОБА_4.

Статтею 121 СК передбачено,
що права та обов'язки матері, батька і
дитини ґрунтуються на походженні
дитини від них, засвідченому органом
державної реєстрації актів цивільного
стану в порядку, встановленому
статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 136 СК України
особа, яка записана батьком дитини
відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього
Кодексу, має право оспорити своє
батьківство, пред'явивши позов про
виключення запису про нього як батька з
актового запису про народження дитини.

У разі доведення
відсутності кровного споріднення між
особою, яка записана батьком, та
дитиною суд постановляє рішення про
виключення відомостей про особу як
батька дитини з актового запису про її
народження.

Згідно із роз'ясненнями,
викладеними в п. 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 ''Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів'',
оспорити батьківство має право особа,
яка записана батьком дитини в Книзі
реєстрації народжень ( ст. 136 СК) - шляхом
пред'явлення позову про виключення
відомостей про неї як батька з актового
запису про народження дитини, а також
жінка, котра народила дитину в шлюбі (
ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про
виключення із цього запису відомостей
про її чоловіка як батька дитини.

Предметом доказування в
таких справах є відсутність кровного
споріднення між особою, записаною
батьком, і дитиною. У разі доведеності
цієї обставини суд постановляє рішення
про виключення оспорених відомостей з
актового запису про народження дитини.

В силу ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Однак, позивач у своїх
письмових уточненнях до позову
посилався лише на свою необізнаність
того, що він не є біологічним батьком
ОСОБА_3, при цьому, будь-яких доказів,
які б вказували на саму відсутність
кровного споріднення між ним та
вказаною дитиною останній суду не
надав, а судом їх не здобуто.

Більш того, доводи позивача що
відсутності обставин, які вказують на
його можливість бути батьком цієї
дитини, спростовуються його письмовими
поясненнями, викладеними в уточненнях
до позовної заяви, згідно з якими
зазначено, що вони з відповідачкою до
реєстрації свого шлюбу, перебували у
близьких стосунках у 2008 році, що
свідчить про можливість зачаття цієї
дитини у цей час, зважаючи на те, що
дитина народилася у березні 2009 року.

При цьому, позивачу було відомо про
запис його відомостей як батька у
свідоцтві про народження дитини.

Клопотань про проведення
генетичної експертизи позивач не
заявляв.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Разом з тим, позовні вимоги позивача
ОСОБА_1 про оспорювання батьківства не
знайшли свого підтвердження при
судовому розгляді вказаної справи, а
відтак, судом не встановлено законних
підстав для їх задоволення.

В силу вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові
витрати, понесені позивачем у зв'язку з
розглядом справи, слід віднести на його
рахунок.

Керуючись ст. ст. 5 - 8, 10, 11, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа без самостійних
вимог: відділ державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Новобузького районного
управління юстиції в Миколаївській
області про оспорювання батьківства, -
відмовити.

Витрати понесені позивачем на оплату
судового збору віднести на його
рахунок.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Миколаївської області через
Новобузький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
сторони, які не були присутні при
судовому розгляді справи, можуть
подати апеляційну скаргу у вказаний
строк з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Новобузького районного
суду

Миколаївської області
Н.О. Васильченко