У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.

Суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М., Умнової О.В.,
Фаловської І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 3 лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом, в якому просив стягнути
з відповідача на його користь 100 000 грн.
в рахунок відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що 26 січня 2012
року в с. Березівка, Житомирського
району на сільській автодорозі на
позивача був здійснений наїзд
автомобілем під керуванням
відповідача ОСОБА_6, в результаті чого
йому спричинено важку відкриту
черепно-мозкову травму, забій
головного мозку, відкритий вдавлений
перелом правої тім`яної ділянки з
переломом лінії перелому на основу,
травматичний неврит лицевого нерву
праворуч, скальпована рана правої
тім`яної ділянки, посттравматичний
неврит слухового нерву, травматичний
шок, загальне переохолодження. Як
наслідок, ОСОБА_5 знаходився в
стресовому стані, втратив здоров'я,
тривалий час проходив лікування у
медичних закладах, став інвалідом,
суттєво змінився звичний спосіб життя,
він позбавлений можливості навчатися
та працювати, тяжка травма голови
постійно призводить до фізичного болю.
Оскільки відповідач, відмовляється від
добровільного відшкодування завданої
шкоди, позивач звернувся до суду з
відповідним позовом.

Рішенням Житомирського районного
суду Житомирської області
від 11 листопада 2013 року у задоволенні
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 3 лютого
2014 року апеляційну скаргу
представника позивача задоволено
частково. Рішення місцевого суду
скасовано з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь позивача 25
000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Відповідач, не погоджуючись з даним
рішенням суду апеляційної інстанції
подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального
права, просить його скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову виходив з того, що
органами досудового слідства
відмовлено в порушенні кримінальної
справи у відношенні водія автомобіля
НОМЕР_1 ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України по
факту дорожньо-транспортної пригоди,
за відсутності в його діях ознак складу
злочину, а кримінальну справу закрито.
Під час вчинення дорожньо-транспортної
пригоди позивач лежав на проїжджій
частині дороги та був у стані сильного
алкогольного сп'яніння, що є грубою
необережністю потерпілого. Відповідач
не притягувався до відповідальності
за вчинення вказаної ДТП, тому правові
підстави для стягнення з нього на
користь позивача моральної шкоди
відсутні.

Скасовуючи рішення місцевого суду з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову суд апеляційної
інстанції послався на ст. 1187 ЦК України
та виходив з того, що відповідач, як
учасник ДТП і власник автомобіля -
джерела підвищеної небезпеки завдав
тілесні ушкодження ОСОБА_5 Заподіяна
позивачу моральна шкода підлягає
стягненню з ОСОБА_6 незалежно від вини
останнього. Суд апеляційної інстанції
не прийняв до уваги постанову про
відмову в порушенні кримінальної
справи та про закриття кримінальної
справи від 18 листопада 2012 року,
оскільки остання прийнята до отримання
висновків комісійної судово-медичної
експертизи, спростовується іншими
матеріалами кримінальної справи, є
передчасною та не містить встановлення
обставин, за яких ОСОБА_5 отримав
тілесні ушкодження.

Вказані висновки суду апеляційної
інстанції відповідають фактичним
обставинам справи та узгоджуються з
нормами матеріального права, які
регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади АР Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичної
особи, яка її завдала, якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров`я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки (п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України).

Частина 1 статті 1167 ЦК України
визначає загальні умови
відповідальності за заподіяння
моральної шкоди, за наявності яких
виникає відповідне зобов'язання. Це:
моральна (немайнова) шкода, протиправна
дія (бездіяльність), причинний зв'язок
між діями (бездіяльністю) і такою
шкодою, вина.

Частина 2 статті 1167 ЦК України
закріплює випадки відповідальності за
завдану моральну шкоду незалежно від
наявності вини особи, діями якої вона
завдана, зокрема, якщо моральної шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров`я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки.

Частково задовольняючи позов про
стягнення з відповідача на користь
позивача моральної шкоди суд
апеляційної інстанції послався на
висновок комісійної судово-медичної
експертизи №174 від 17 грудня 2012 року,
відповідно до якого у ОСОБА_5 малися
тілесні ушкодження, які могли
виникнути внаслідок наїзду автомобіля
і контакту голови потерпілого з
виступаючими нижніми частинами
автомобіля в той час, коли потерпілий
знаходився у горизонтальному
положенні (лежав на проїжджій частині
дороги).

Вказаним висновком та матеріалами
справи підтверджується факт завдання
тілесних ушкоджень позивачу джерелом
підвищеної небезпеки відповідача, тому
останній в силу ч. 2 ст. 1167 ЦК України має
відповідати за завдану позивачу
моральну шкоду незалежно від наявності
вини.

Висновки суду апеляційної інстанції
щодо наявності правових підстав для
задоволення позову належним чином
мотивовані та обґрунтовані.

При встановлені фактичних обставин
справи апеляційним судом не було
порушено норми процесуального права, а
при ухваленні судового рішення
правильно застосовано норми
матеріального права.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для встановлення
неправильного застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, не спростовують
висновків суду, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення. При вирішенні
даної справи апеляційним судом
правильно визначений характер
правовідносин між сторонами, вірно
застосовано закон, що їх регулює, повно
і всебічно досліджено матеріали справи
та надано належну правову оцінку
доводам сторін і зібраним у справі
доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337
ЦПК України касаційну скаргу слід
відхилити і залишити оскаржуване
рішення суду апеляційної інстанції без
змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Житомирської області від 3 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткачук О.С. судді
Висоцька В.С. Колодійчук В.М.
Умнова О.В. Фаловська І.М.