У х в а л а

іменем україни

24 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за
касаційною скаргою ОСОБА_3, яка діє від
імені ОСОБА_1, на рішення апеляційного
суду Одеської області від 8 липня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з указаним позовом. Зазначала, що з
16 грудня 1981 року перебувала з
відповідачем у шлюбі. З 2008 року сторони
проживають окремо. Оскільки майно в
добровільному порядку поділити не
можуть, просила задовольнити позов.

Рішенням Березівського районного суду
Одеської області від 18 березня
2014 року позов задоволено частково.
Проведено поділ майна і визнано за
ОСОБА_2 право власності на автомобіль
ГАЗ 3110, 1999 року випуску, синього кольору
№ шасі НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2 та
виділено його йому в натурі; визнано за
ОСОБА_1 право власності на ј частину
квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_2 визнано таким,
що втратив право власності на ј частину
вказаної квартири. Визнано за ОСОБА_1
право власності на рухоме майно: один
килим розміром 2 х 3 м, меблевий гарнітур
«Вітальня», один набір м'яких меблів,
шафу гардероб, комод, пральну машину
марки «LG». Визнано за ОСОБА_2 право
власності на рухоме майно: хлібопіч
марки «LG», мікрохвильову пічку «Samsung»,
два килими розміром 2 х 3 м, один набір
м'яких меблів, стіл обідній, телевізор
марки «Panasonic», робочий інструмент, що
знаходяться у будинку АДРЕСА_1. Визнано
за відповідачем право на грошові кошти
у розмірі 95 150 грн, внесені позивачем на
депозитний рахунок ТУ ДСА в Одеській
області. У іншій частині у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 8 липня 2014 року рішення суду
першої інстанції скасовано і ухвалено
нове рішення про часткове задоволення
позову. Виділено у власність ОСОБА_1
майно: будівлю магазину (нежитлове
приміщення) по АДРЕСА_2, вартістю 158 000
грн, килим, вартістю 700 грн, меблевий
гарнітур «Вітальня», вартістю 2 700 грн,
один набір м'яких меблів, вартістю 1 600
грн, шафу, вартістю 2 000 грн, комод,
вартістю 1 200 грн, пральну машину LG,
вартістю 1 700 грн, а всього на суму 167 900
грн. Виділено у власність ОСОБА_2 майно:
автомобіль ГАЗ 3110, 1999 року випуску,
синього кольору № шасі НОМЕР_1, №
кузова НОМЕР_2, стіл, вартістю 450 грн,
телевізор Panasonic, вартістю 800 грн,
хлібопічку LG, вартістю 1 000 грн,
мікрохвильову пічку Samsung, вартістю 1 000
грн, два килими, вартістю 1 400 грн, один
набір м'яких меблів, вартістю 1 600 грн, а
всього на суму 22 250 грн. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову
компенсацію у розмірі 72725 грн за
рахунок коштів внесених позивачем на
депозитний рахунок територіального
управління державної судової
адміністрації Одеської області. У
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

ОСОБА_3, яка діє від імені ОСОБА_1,
звернулася до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ із касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення апеляційного суду, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Вирішуючи спір у частині поділу
квартири АДРЕСА_1, апеляційний суд
виходив з того, що право власності
сторін у розмірі ј її частини кожним
було набуте в порядку приватизації, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 7 грудня 1993 року.

З огляду на підстави набуття права
власності на частину квартири,
апеляційний суд дійшов обґрунтованого
висновку, що частки сторін у квартирі є
їх особистою власністю і не входять до
складу спільного сумісного майна
подружжя, у зв'язку з чим не можуть бути
предметом поділу між ним та правильно
відмовив у задоволенні позову в цій
частині.

Частка учасника спільної власності у
спільному майні може бути припинена на
підставі позову іншого співвласника в
порядку та на умовах, визначених ст. 365
ЦК України.

ОСОБА_1 такий позов не заявлявся і
предметом розгляду не був.

Вартість рухомого спільного майна
подружжя, з якої виходив суд при його
поділі, відповідає зазначеній
останньою у позовній заяві, відповідач
її не оспорює. Доказів, які б свідчили,
що це майно має іншу вартість, не
подано.

З урахуванням вартості спільного
сумісного майна подружжя, яке
підлягало поділу між сторонами, судом
правильно визначено частки сторін у
цьому майні в грошовому виразі та
розмір компенсації, що підлягає
стягненню з позивача на користь
відповідача у зв'язку з виділенням їй
майна на суму, що перевищує її частку в
ньому.

Доводи касаційної скарги вказаних
висновків, установлених апеляційним
судом на підставі поданих сторонами
доказів обставин, не спростовують.

Те, що при ухваленні рішення
апеляційний суд не вирішив питання про
розподіл судових витрат між сторонами,
може бути підставою для ухвалення
додаткового рішення в порядку,
визначеному ст. 220 ЦПК України.

Ця обставина не може тягти за собою
скасування ухваленого ним рішення по
суті спору.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалене з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення рішення апеляційного суду
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, яка діє від
імені ОСОБА_1, відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 8 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук Судді:В.О.
Кузнєцов Д.О. Остапчук