Справа № 555/2338/14-ц
Номер провадження 2/555/701/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року Березнівський
районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді -
Мельничук Н. В. при секретарі Кравчук
С. Я.,

з участю позивача- Атаманця В.П.
представника відповідача- Постоєвої
Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Березне цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до комунального
закладу охорони здоров"я " Березнівська
центральна районна лікарня"
Березнівської районної Ради
Рівненської області про незаконне
звільнення з посади, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до
комунального закладу охорони здоров"я "
Березнівська центральна районна
лікарня" Березнівської районної Ради
Рівненської області про незаконе
звільнення з посади. В позові вказує, що
з 07 квітня 1984 року згідно наказу № 53
він перебував на посаді лікаря-
терапевта Березнівської ЦРЛ. З 1991 року
він працював сумісником на 0,5 ставки
лікарем- онкологом Березнівської ЦРЛ.
Пропрацював на цій посаді 22 роки , не
мав жодної догани та претензій ні зі
сторони адміністрації закладу, ні зі
сторони пацієнтів. 31 грудня 2011 року він
був звільнений по переводу в КЗОЗ "
Березнівський РЦПМД". 03 січня 2012 року
прийнятий по переводу на посаду
дільничного лікаря- терапевта КЗОЗ "
Березнівський РЦПМД". З 11 серпня по 17
вересня 2014 року він перебував у
щорічній оплачуваній відпустці . З 11
вересня по 17 вересня 2014 року писав
заяву про надання відпустки без
збереження заробітної плати. 18
вересня 2014 року, вийшовши із щорічної
відпустки на роботу у поліклініку КЗОЗ
" Березнівська ЦРЛ" був повідомлений
працівником відділу кадрів про те, що
його звільнено з посади зовнішнього
сумісника лікаря- онколога 0,5 ставки
КЗОЗ " Березнівська ЦРЛ" з 11 вересня 2014
року. Звільнення з посади зовнішнього
сумісника лікаря- онколога 0,5 ставки
вважає незаконним , оскільки про
звільнення він не був попереджений , не
надавав письмової згоди, копію наказу
про звільнення не отримав, оскільки він
є лікарем- ліквідатором наслідків
аварії на ЧАЕС, тому має переважне
право залишення на роботі, а також йому
гарантується працевлаштування з
урахуванням його побажань, дані
обставини не були враховано головним
лікарем КЗОЗ " Березнівська ЦРЛ",
звільнення проведене у періоди
перебування його у відпустці , рішення
головний лікар прийняв одноособово,
незважаючи на те, що КЗОЗ " Березнівська
ЦРЛ" є комунальним закладом
Березнівської районної Ради, вважає
своє звільнення незаконним та з
особистих мотивів роботодавця.
Вказані обставини призвели до
моральних страждань , він втратив
душевний спокій, постійно перебуває у
роздратованому стані Просить визнати
незаконними дії відповідача щодо
безпідставного його звільнення і
поновити його на посаді, стягнути з
відповідача на його користь моральну
шкоду в сумі 5000 гривень.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав з підстав ,
викладених в позові, просить поновити
його на посаді лікаря- онколога
поліклініки за сумісництвом ,
стягнути з відповідача на його користь
моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнала , пояснила що згідно
наказу № 250-к/тр від 03 листопада 2014 року
скасовано наказ № 299-к/тр від 11 вересня
2014 року " Про звільнення сумісника
ОСОБА_1.", позивача ОСОБА_1 поновлено на
посаді лікаря- онколога за
сумісництвом з 12 вересня 2014 року з
відшкодуванням ОСОБА_1
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу, наказом № 126 від 03
листопада 2014 року скасовано наказ
Березнівської ЦРЛ № 101 від 12 вересня 2014
року " Про внесення змін до штатного
розпису", вважає, що вимога про
відшкодування моральної шкоди не
доведена , просить в задоволенні позову
відмовити.

Свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
судовому засіданні пояснили, що з 8.00
години до 11 години 15 хвилин 12 вересня
2014 року , з 15 вересня 2014 року по 17
вересня 2014 року позивач був відсутній
на роботі , з наказом про звільнення з
посади лікаря онколога поліклініки ,
який працює за сумісництвом позивача
ознайомлено 18 вересня 2014 року.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, свідків,
вивчивши матеріали справи, приходить
до наступного висновку.

Судом встановлено, що з 03 січня 2012 року
ОСОБА_1 працював лікарем - онкологом
поліклініки за сумісництвом на 0,5
ставки ./ наказ № 5к від 03 січня 2012 року/.

Згідно наказу № 299-к / тр від 11 вересня
2014 року ОСОБА_1, лікаря- онколога
поліклініки, який працює за
сумісництвом, звільнено з роботи 11
вересня 2014 року у зв"язку з прийняттям
на цю посаду постійного працівника , ст.
43-1 КЗпП України, ст.7 КЗпП України, п.8
Положення про умови роботи за
сумісництвом.

З актів про відсутність на роботі
лікаря-онколога поліклініки від 12
вересня 2014 року та від 17 вересня 2014 року
видно, що комісією встановлено
відсутність ОСОБА_1 на роботі з 08.00
години до 11 год.15 хв. 12 вересня 2014 року,
з 15 вересня по 17 вересня 2014 року.

З наказом про звільнення з посади
лікаря- онколога поліклініки ОСОБА_1
ознайомлений 18 вересня 2014 року, про що
свідчить його особистий підпис в
книзі наказів

З 11 серпня 2014 року по 11 вересня 2014року
позивач перебував у щорічній
оплачуваній відпустці в КЗОЗ "
Березнівька ЦРЛ", з 11 серпня 2014 року по
17 вересня 2014 року перебував у
відпустці за основним місцем роботи -
лікаря - терапевта Березнівської ЦРЛ.

Згідно наказу № 126 від 03 листопада 2014
року скасовано наказ Березнівської
центральної районної лікарні від 12
вересня 2014 року № 101 " Про внесення змін
до штатного розпису".

Наказом № 250-к/тр від 03 листопада 2014
року "Про поновлення на роботі ОСОБА_1."
скасовано наказ № 299-к/тр від 11 вересня
2014 року " Про звільнення сумісника
ОСОБА_1.", позивача ОСОБА_1 поновлено на
посаді лікаря- онколога за
сумісництвом з 12 вересня 2014 року з
відшкодуванням ОСОБА_1
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу.

Враховуючи те, що позивача поновлено на
посаді лікаря- онколога за
сумісництвом позовна вимога по
поновлення його на вказаній посаді до
задоволення не підлягає.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного суду України N 4 від 31
березня 1995 року Із змінами, внесеними
згідно з Постановами Пленуму
Верховного суду N 5 (v0005700-01) від 25.05.2001р., N
1 (v001700-09) від 27.02.2009р. "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди"- судам
необхідно враховувати, що відповідно
до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня
2000 р.) за наявності порушення прав
працівника у сфері трудових відносин
(незаконного звільнення або
переведення, невиплати належних йому
грошових сум, виконання робіт у
небезпечних для життя і здоров'я умовах
тощо), яке призвело до його моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.Під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав. У
позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.
Особа (фізична чи юридична)
звільняється від відповідальності по
відшкодуванню моральної шкоди, якщо
доведе, що остання заподіяна не з її
вини. Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Як при зверненні до суду, так і в ході
розгляду справи позивачем не був
підтверджений допустимими доказами
факт заподіяння йому моральних
страждань або втрат немайнового
характеру, а також з чого він виходив
оцінюючи моральну шкоду в розмірі 5000
гривень.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі

В порядку ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Жодних переконливих і об'єктивних
доказів про заподіяння позивачу
моральної шкоди в судовому засіданні
представлено не було.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику у тому разі, коли
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Достатніх підстав для її відшкодування
не вбачається, оскільки дії
роботодавця з звільнення позивача з
посади лікаря- онколога за
сумісництвом не призвели до його
душевних страждань або до втрати ним
нормальних життєвих зв'язків, не
вимагають додаткових зусиль для
організації свого життя, оскільки
позивач працевлаштований, працює
лікарем -терапевтом Березнівської ЦРЛ,
отримує заробітну плату.

З копій листків непрацездатності АГИ
№ 004938 від 29 жовтня 2014 року, серія АГИ №
005026 від 13 листопада 2014 року , виданих
КЗОЗ " Березнівська центральна районна
лікарня" слідує, що 29 жовтня 2014 року , 13
листопада 2014 року позивач звертався до
лікаря і йому було поставлено діагноз
-оперізуючий герпес ТН9,ТН10 справа,
верхньо- грудний оперізуючий герпес.
Враховуючи, що звільнення позивача
відбулось 11 вересня 2014 року , позивач
не подав суду жодного доказу, що між
звільненням його з роботи та
захворюванням , діагноз якого
зазначено в листках непрацездатності
, є причинний зв'язок.

Враховуючи вищевказані обставини в
задоволенні позовної вимоги про
відшкодування моральної шкоди слід
відмовити.

Керуючись ст. ст.214-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
комунального закладу охорони здоров"я "
Березнівська центральна районна
лікарня" Березнівської районної Ради
Рівненської області про незаконне
звільнення з посади відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Березнівський
районний суд Рівненської області.

Суддя: Мельничук Н. В.