Ухвала іменем україни 29 жовтня 2014 року
м. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Умнова О.В., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Київського районного суду Одеської
області від 06 грудня 2013 року, ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
20 червня 2014 року у цивільній справі за
позовом комунального закладу «Одеська
спеціальна загальноосвітня
школа-інтернат № 97 І-ІІ ступенів» до
ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах своєї малолітньої доньки
ОСОБА_3, третя особа: Відділ опіки та
піклування Київської районної
адміністрації Одеської міської ради

в с т а н о в и в :

В травні 2013 року позивач - комунальний
заклад «Одеська спеціальна
загальноосвітня школа-інтернат № 97
І-ІІ ступенів» звернувся до суду з
позовом, вимоги якого уточнив в ході
розгляду справи, просив визнати
недійсним договір про тимчасове
мешкання в приміщеннях спеціальної
школи інтернату, який було укладено 01
листопада 2007 року між Одеською
школою-інтернатом №97, в особі
директора Кованди А.А. та ОСОБА_2;
виселити ОСОБА_2 та її малолітню дитину
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
займаного ними приміщення, яке
належить комунальному закладу
«Одеська спеціальна загальноосвітня
школа-інтернат № 97 І-ІІ ступенів» без
надання іншого житлового приміщення.
Мотивував тим, що колишній директор
комунального закладу «Одеська
спеціальна загальноосвітня
школа-інтернат № 97 І-ІІ ступенів»
перевищив свої повноваження, уклавши
без погодження з управлінням освіти і
наукової діяльності
облдержадміністрації та управлінням
обласної ради з майнових відносин та
пункту 4.4.5 Статуту комунального
закладу, договір про тимчасове
мешкання від 01 листопада 2007 року з
ОСОБА_2.

Рішенням Київського районного суду
Одеської області від 06 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
20 червня 2014 року, позов задоволено.
Визнано недійсним договір про
тимчасове мешкання в приміщеннях
спеціальної школи інтернату, який було
укладено 01 листопада 2007 року між
Одеською школою-інтернатом №97, в особі
директора Кованди А.А. та
ОСОБА_2. Вирішено виселити ОСОБА_2 та її
малолітню дитину
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з займаного ними
приміщення, яке належить комунальному
закладу «Одеська спеціальна
загальноосвітня школа - інтернат №97
І-ІІ ступенів» без надання іншого
житлового приміщення. Вирішено питання
щодо розподілу судових витрат.

Відповідач, не погоджуючись з даними
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій подала касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права просить їх
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.
При цьому, у касаційній скарзі заявлено
клопотання про поновлення строку на
касаційне оскарження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 325 ЦПК України
касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили рішенням (ухвалою)
апеляційного суду. У разі пропущення
зазначеного строку з причин, визнаних
поважними, суддя касаційної інстанції
за заявою особи, яка подала скаргу, може
поновити цей строк.

Оскільки зі змісту касаційної скарги
та матеріалів, доданих до неї
вбачається, що строк на касаційне
оскарження пропущено з поважних
причин, то він підлягає поновленню.

Разом з тим, дослідивши подані
заявником матеріали вважаю, що у
відкритті касаційного провадження
слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

З матеріалів касаційної скарги та
змісту оскаржуваних рішень судів
першої та апеляційної інстанцій
вбачається, що скарга є
необґрунтованою, оскільки викладені в
ній доводи не дають підстав для
висновків щодо їх незаконності та
неправильності. Обставини, на які
посилається заявник не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку
законності та обґрунтованості рішення
місцевого суду. Належним чином
перевірив встановлені судом фактичні
обставини справи з урахуванням
зібраних доказів та дійшов правильного
висновку про відсутність правових
підстав для скасування рішення
місцевого суду.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при вирішенні
даної справи місцевим та апеляційним
судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 325, 328 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне
оскарження рішення Київського
районного суду Одеської області від 06
грудня 2013 року, ухвали
апеляційного суду Одеської області від
20 червня 2014 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою на рішення Київського
районного суду Одеської області від 06
грудня 2013 року, ухвалу апеляційного
суду Одеської області від 20 червня 2014
року у цивільній справі за позовом
комунального закладу «Одеська
спеціальна загальноосвітня
школа-інтернат № 97 І-ІІ ступенів» до
ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах своєї малолітньої доньки
ОСОБА_3, третя особа: Відділ опіки та
піклування Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
про виселення з приміщень спеціальної
школи без надання іншого житлового
приміщення.

Додані до касаційної скарги
матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Умнова О.В.