Справа №480/439/14-ц 04.11.2014 04.11.2014 04.11.2014
Справа № 22-ц/784/2889/14
інстанції: Карікова Л.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2014 року
колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М.,

суддів:
Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Кудра В.М.,

за участю позивача ОСОБА_2, його
представника - ОСОБА_3, відповідачки
ОСОБА_4, її представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_4

на рішення Миколаївського районного
суду Миколаївської області від 24
вересня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про поділ спільного майна,
припинення права спільної часткової
власності та стягнення грошової
компенсації вартості частки
нерухомого майна,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 р. ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного
майна, припинення права спільної
часткової власності та стягнення
грошової компенсації вартості частки
нерухомого майна.

Позивач вказував, що з 10 вересня
2000 р. по 05 вересня 2013 р. перебував у
шлюбі з відповідачкою.

За договором купівлі-продажу від 09
лютого 2010 р. вони придбали однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до даного договору кожному
з них належить на праві власності по ?
частки квартири.

Посилаючись на те, що після розлучення
вони з відповідачкою не можуть спільно
користуватися спірною квартирою, у
зв'язку з чим вин вимушений винаймати
житло, позивач просив суд стягнути з
ОСОБА_4 на його користь 35820 грн. вартості
належної йому частки у спірній
квартирі.

Рішенням Миколаївського
районного суду Миколаївської області
від 24 вересня 2014 позов ОСОБА_2
задоволено.

Постановлено припинити право
власності ОСОБА_2 на ? частку квартири
АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_6 право
власності на вказану частку у квартирі
та стягнуто з неї на користь позивача
35820 грн. грошової компенсації вартості
належної йому частки та судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
зазначає, що судом було порушено вимоги
матеріального та процесуального
закону закону, зокрема, не враховано
інтереси неповнолітнього сина сторін,
а тому просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення відповідачки, її
представника, позивача, його
представника, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається
та судом встановлено, що 09 вересня 2000 р.
по 05 вересня 2013 р. сторони перебували у
шлюбі.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 10 лютого 2010 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_4
належить в рівних частках (по ? частки)
однокімнатна квартира АДРЕСА_1.

Таким чином, вказана квартира є
спільною частковою власністю сторін.

З огляду на те, що частки сторін
визначені при укладанні договору
купівлі-продажу квартири це майно не
можна вважати спільною сумісною
власністю сторін, а тому посилання
апелянта на порушення норм СК України
щодо поділу спільної сумісної
власності та визначення при цьому
часток подружжя є помилковим, оскільки
ці норми не регулюють спірні
правовідносини.

З тих підстав неможливо й перегляд
(зміна) часток сторін, які визначені
договором.

Також безпідставним є твердження
апелянта, що їх з позивачем
неповнолітній син має право на 1/3
частку спірної квартири, оскілки таке
твердження не ґрунтується на вимогах
закону.

Спірна квартира є однокімнатною і
поділу в натурі не підлягає, спільне
проживання в ній сторін є неможливим,
позивач після розірвання шлюбу з
відповідачкою винаймає інше житло.

Згідно з висновком № 1683 від 13
лютого 2014 р. ринкова вартість квартири
АДРЕСА_1 становить 71640 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 364 ЦК
України співвласник має право на виділ
у натурі частки із майна, що є спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (частині друга ст.. 183 цього
Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної вартості його частки.

Як зазначено в правовій позиції
Верховного Суду України, висловленій у
постанові від 19 лютого 2014 р. по справі №
6-4ц/14, при вирішенні справ про стягнення
грошової компенсації вартості частки
квартири, що знаходиться у спільній
частковій власності, крім вказаної
спеціальної норми суду слід врахувати
і загальні засади цивільного
законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо
справедливості, добросовісності та
розумності з врахуванням прав та
інтересів усіх співвласників.

При цьому суду слід ретельно вивчити
обставини справи з метою з'ясування, чи
не зловживає позивач, який бажає виділу
частки зі спільного майна шляхом
отримання грошової компенсації
вартості частки в майні та чи
реалізація цього права не порушить
прав інших осіб, які не мають змоги
сплатити співвласнику грошову
компенсацію вартості його частки.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачка не заперечувала право
позивача на виділ в натурі його частки
шляхом виплати нею грошової
компенсації, не посилалася на
відсутність у неї можливості виплатити
таку компенсацію, але не була згода з
розміром частки ОСОБА_2 у праві
власності на квартиру.

Таким чином, реалізацією прав позивача
щодо отримання компенсації належною
йому частки у спільному майні права
відповідачки не порушуються.

За такого колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити, рішення Миколаївського
районного суду Миколаївської області
від 24 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: