Справа № 359/4440/14-ц Головуючий у І
інстанції Величко В.П.Провадження №
22-ц/780/5710/14 Доповідач у 2
інстанції Мельник Я.С.Категорія 29
УХВАЛА

Іменем України

06 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л. А., Матвієнко
Ю.О.,

та секретаря Франюк Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 27 серпня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 про порушення прав споживача,
зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення пені і відшкодування
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року, ОСОБА_2 звернулася з
позовом, в якому просила стягнути з
відповідача пеню у розмірі 3 % від 6200
грн. за кожен день прострочення
виконання робіт з ремонту автомобіля,
моральну шкоду у розмірі 10 мінімальних
заробітних плат, тобто 12180 грн., та
зобов'язати ФОП ОСОБА_3 повернути
позивачці її автомобіль, який був
переданий на станцію технічного
обслуговування відповідача.

Позов мотивовано тим, що 29 березня 2014
року ОСОБА_2 звернулася до станції
техобслуговування із заявою про ремонт
власного вантажного малотоннажного
фургону MERCEDES-BENZ 313 CDI 2,2 GREY 2008, модель
SPRINTER, державний номер НОМЕР_1, після
чого уклала Договір про надання послуг
по обслуговуванню та ремонту вказаного
автомобіля з власником СТО ОСОБА_3.
Вказує, що після проведеного ремонту, 15
квітня 2014 року сторони підписали акт
виконаних робіт, за яким вона повністю
сплатила кошти за ремонт автомобіля у
розмірі 6770 грн., а ОСОБА_3 після
проведеного ремонту видав її
автомобіль. 17 квітня 2014 року водій її
автомобіля звернувся на СТО з метою
отримання автомобіля, однак його не
видали, мотивуючи тим, що несплачені
всі рахунки по ремонту автомобіля. При
цьому позивач вказує, що автомобіль
викрали зі станції техобслуговування.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 27 серпня 2014 року у задоволені
позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням,
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нове, яким позов задовольнити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
У обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що суд першої
інстанції не дослідив обставини, що
відповідачем було грубо порушено умови
договору по ремонту автомобіля, а саме -
прострочено строки виконання та
здійснено додаткові роботи без її
згоди, що зумовило понесення нею
збитків.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи, вважає необхідним відхилити
апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає справу в межах заявлених
вимог на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у цих сторін виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з того, що ФОП
ОСОБА_3, згідно договору про надання
послуг по обслуговуванню та ремонту
автомобіля, який був укладений між ним
та позивачкою, свої зобов'язання
виконав, провівши ремонт та
обслуговування автомобіля, отримав за
це оплату, представник позивача
автомобіль після ремонту прийняв, що
підтверджено Актом виконаних робіт
(а.с. 20), а між позивачкою та ФОП ОСОБА_4,
братом відповідача, було укладено
інший договір про додаткове
техобслуговування автомобіля, згідно
якого було проведено додаткові
ремонтні роботи, після чого позивачці
було видано акт виконаних робіт від 17
квітня 2014 року, який вона відмовилася
оплачувати, а сам автомобіль позивачки
знаходиться на автостоянці поруч з СТО.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29
березня 2014 року позивачка звернулася
до СТО за адресою: м. Київ, вул.
Бориспільська, б. 181 ВГ із заявою про
ремонт вантажного малотоннажного
фургону MERCEDES-BENZ 313 CDI 2,2 GREY 2008, модель
SPRINTER, державний номер НОМЕР_1, після
чого між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 був
укладений договір про надання послуг
по обслуговуванню та ремонту
автомобіля, датований 01 січня 2014 року.
По результатам проведеного ремонту був
виставлений рахунок, сплачений
позивачем.

Згідно акту виконаних робіт від 15
квітня 2014 року, ОСОБА_3 усі роботи
згідно договору щодо ремонту та
обслуговування автомобіля виконав, а
ОСОБА_2 їх оплатила, представник
позивача ніяких претензій щодо
виконаних робіт та стану автомобіля не
мала, а автомобіль після ремонту був
виданий позивачці (а.с. 20).

Відсутність документального
підтвердження замовлення позивачкою
послуг у СТО відповідача та її
письмових звернень до ОСОБА_3 щодо
якості наданих послуг, не надають
підстав вбачати у діях ОСОБА_3 порушень
умов договору.

Таким чином, вимоги про стягнення з
відповідача коштів за прострочення
виконання робіт та моральної шкоди є
безпідставними та такими, що не
ґрунтуються на вимогах закону і не
підлягають задоволенню.

Посилання апелянта на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, як на підставу для скасування
рішення суду, законності та
обґрунтованості рішення суду не
спростовують, оскільки порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування рішення суду
лише, якщо ці порушення призвели до
неправильного вирішення справи,
натомість справа судом вирішена
правильно, відповідно до норм
матеріального права та з дотриманням
норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували
законність та обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга ОСОБА_2 не
містить.

Оскільки, судом першої інстанції повно
і всебічно з'ясовані всі обставини
справи, дана належна правова оцінка
доказам, висновки суду відповідають
фактичним обставинам справи, а
ухвалене рішення відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
то підстави для його скасування
відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія судів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішенння Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 27 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: