Справа № 477/2466/14-ц
Провадження № 2/477/1222/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2014 року

Жовтневий районний суд Миколаївської
області в складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В., при
секретарі - Бітюковій С.В.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3 (не
з'явилися),

прокурора - Омеленчук Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Жовтневого районного суду
Миколаївської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 та ОСОБА_3

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог: служба у справах
дітей Турківської районної державної
адміністрації Львівської області,
служба у справах дітей Шумської
районної державної адміністрації
Тернопільської області

про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2014 року позивачка звернулася
до суду із зазначеним позовом, в якому
просила позбавити батьківських прав
громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно
неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
відповідачі є батьками
неповнолітнього ОСОБА_4, однак
ухиляються від виконання своїх
батьківських обов'язків відносно сина,
не піклуються про його розвиток та
виховання, матеріально не
забезпечують, він, який є її онуком, вже
тривалий час проживає разом з нею, але
вони його не відвідують і ніяким чином
не переймаються його життям, тому
просила позбавити їх батьківських
прав.

В судовому засіданні позивачка позов
підтримала та просила задовольнити.

Відповідачі до судового засідання не
з'явилися, про його час та місце були
повідомлені належним чином, причини їх
неявки суду не відомі.

Прокурор в судовому засіданні позов
підтримала та просила задовольнити.

Суд, вважаючи за можливе здійснити
розгляд справи за відсутності
відповідачів та представників третіх
сторін, заслухавши пояснення
позивачки, думку прокурора, дослідивши
матеріали справи, прийшов до висновку,
що позовна заява підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК
України батьки зобов'язані виховувати
дитину, піклуватися про її здоров'я,
фізичний, духовний та моральний
розвиток, що є найважливішими
обов'язками матері і батька, а також
повинні утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Статтею 12 Закону України «Про охорону
дитинства» від 26 квітня 2001 року
передбачено, що на кожного з батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення
батьків від виконання батьківських
обов'язків є підставою для покладення
на них відповідальності, встановленої
законом.

Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України
передбачає, що мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він ухиляються від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав є
найбільш суворою мірою
відповідальності, яка може бути
застосована до батьків у разі
постійного та злісного ухилення ними
від виконання своїх обов'язків.

Відповідачі є батьками
неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_5 народився під час їх
перебування у шлюбі, який був
розірваний між ними в 2010 році.

З того час вони перестали цікавитися
життям сина. Його батько виїхав, а мати
вийшла заміж за громадянина ОСОБА_6 і
також кинула сина. Позивачка, яка є
матір'ю ОСОБА_2, та бабусею ОСОБА_4,
забрала його до себе в с. Червоне
Жовтневого району Миколаївської
області і з того часу він постійно
проживає разом з нею; вона піклується
про нього, забезпечує, виховує,
доглядає. А його батьки за цей час
жодного разу не відвідали сина та не
надали йому ніякої матеріальної
допомоги.

У висновку від 20 серпня 2014 року
Турківська районна державна
адміністрація Львівської області (за
місцем відомої реєстрації відповідача
ОСОБА_3.) підтвердила доцільність
позбавленні його батьківських прав
відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4.

Таку ж думку висловила Шумська районна
державна адміністрація Тернопільської
області (за відомим місцем реєстрації
відповідачки) у своєму висновку від 8
серпня 2014 року щодо необхідності
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
відносно її сина ОСОБА_5.

Їх ухилення від виконання батьківських
обов'язків також підтверджується й
іншими дослідженими під час розгляду
справи доказами: характеристиками,
актами обстеження побутових умов
проживання, довідками сільських рад та
ін.

За досліджених доказів та встановлених
обставин суд вважає, що відповідачі
дійсно ухиляються від виконання своїх
батьківських обов'язків по вихованню
та утриманню сина, тому з метою захисту
його прав та інтересів, їх слід
позбавити батьківських прав відносно
нього.

Крім того, згідно зі ст. 243 СК України
над дітьми, які позбавлені
батьківського піклування і не досягли
чотирнадцяти років, встановлюється
опіка. Вона може бути встановлена
органом опіки та піклування, а також
судом у випадках, передбачених ЦК
України.

Так, за положеннями ст. 58 та ст. 60 ЦК
України опіка встановлюється над
малолітніми особами, які є сиротами або
позбавлені батьківського піклування,
та фізичними особами, які визнані
недієздатними. Суд встановлює опіку
над малолітньою особою, якщо при
розгляді справи буде встановлено, що
вона позбавлена батьківського
піклування, і призначає опікуна за
поданням органу опіки та піклування.
Опіка або піклування встановлюється за
місцем проживання фізичної особи, яка
потребує опіки чи піклування, або за
місцем проживання опікуна чи
піклувальника.

Виходячи зі встановлених під час
розгляду справи обставин суд приходить
до висновку, що в зв'язку з тим, що
малолітній ОСОБА_4 позбавлений
батьківського піклування, тому йому
необхідно призначити опікуна, на що
згідна позивачка в справі. Обставин,
які б виключали можливість їй бути
опікуном малолітнього онука, судом не
встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України
особа, позбавлена батьківських прав, не
звільняється від обов'язку щодо
утримання дитини. Одночасно з
позбавленням батьківських прав суд
може на вимогу позивача або за власною
ініціативою вирішити питання про
стягнення аліментів на дитину.

Окрім цього, враховуючи обов'язок
батьків утримувати свого сина до його
повноліття, передбачений ст. 180 СК
України, вимоги ст. 182 СК України, суд
прийшов до висновку, що кожен із
відповідачів зобов'язаний та має
можливість сплачувати аліменти на
утримання неповнолітнього сина в
твердій грошовій сумі - 500 грн.
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття.

Сплачувати аліменти вони повинні на
користь позивачки, оскільки
неповнолітня дитина знаходиться у неї
на утриманні та піклуванні.

Окрім цього, згідно зі ст. 88 ЦПК України
з відповідачів підлягає стягнення на
користь позивачки судові витрати,
понесені нею, у виді сплаченого при
подані до суду судового збору в сумі 243
грн. 60 грн., по 121 грн. 80 коп. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-216 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав
щодо їх сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
проживаючу в АДРЕСА_1, опікуном
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, кошти
(аліменти) на користь ОСОБА_1, на
утримання неповнолітнього ОСОБА_4, 27
серпня 2008 року року народження, у
розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 14
жовтня 2014 року і до його повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, кошти
(аліменти) на користь ОСОБА_1, на
утримання неповнолітнього ОСОБА_4, 27
серпня 2008 року року народження, у
розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 14
жовтня 2014 року і до його повноліття.

Стягнути в рівних частках із ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові
витрати у виді судового збору в
загальній сумі 243 (двісті сорок три) грн.
60 коп., по 121 грн. 80 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Жовтневий районний суд Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів після
проголошення рішення.

Суддя
Р.В.
Козаченко