Провадження № 2/752/1082/14
01.10.2014 року Голосіївський районний суд
міста Києва у складі головуючого судді
Фролова М.О., за участю секретаря
Титоренко А.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в місті Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Київської міської
ради третя особа: Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 про визнання права
власності в порядку спадкування, -
ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до
Голосіївського районного суду міста
Києва з позовом до Київської міської
ради (надалі - відповідач) з позовом, в
якому просить визнати за нею право
власності в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_3, на об'єкт нерухомого
майна - гараж, місце знаходження якого:
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилалася на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помирає, не
зареєструвавши об'єкт нерухомого
майна. В обумовлені законодавством
строки позивач як спадкоємець ОСОБА_3
звернулась із заявою про прийняття
спадщини до приватного нотаріуса КМНО
ОСОБА_2 Постановою ПНКМНО ОСОБА_2 від
26.09.2011 року було відмовлено позивачу у
видачі свідоцтва про право власності
на гараж. Підставою для відмови у
вчиненні нотаріальної дії була
відсутність державної реєстрації
Позивач зазначає, що вона не могла
надати нотаріусу правовстановлюючий
документ, оскільки право власності
ОСОБА_3 за життя не було зареєстровано.
В судовому засіданні, посилаючись на
наведені вище обставини представник
позивача позов підтримала та просила
позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, будучи належним чином
повідомлений, на адресу суду надіслав
заперечення, в яких просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.
Третя особа в судове засідання не
з'явилась, повідомлялась належним
чином, до суду надіслала клопотання про
можливість розгляду справи за її
відсутності та поклалась на розсуд
суду при вирішенні даного питання.
Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням
Голосіївського районного суду міста
Києва від 14.05.2010 року за ОСОБА_3 визнано
право власності на нерухоме майно -
гараж, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 (у дворі) (а. с. 12-14).
Окрім того встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла ОСОБА_3 відповідно до
свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1
Судом встановлено, що постановою від
27.09.2011 року ПНКМНО ОСОБА_2 позивачу було
відмовлено у вчиненні нотаріальної дії
Відповідно до ст. 4 ЦПК України суд,
здійснюючи правосуддя, захищає права,
свободи та інтереси фізичних осіб у
спосіб, визначений законами України.
Положеннями абз. 2 ст. 41 Конституції
України визначено, що право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Відповідно до ст. 331 ЦК України якщо
право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державнії реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 1
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року за
№ 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV), цей закон
регулює відносини, пов'язані з
державною реєстрацією прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.
Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV,
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 1. ст. 3 Закону № 1952-IV,
державна реєстрація прав є
При цьому, положеннями ч. 3 ст. 3 Закону
№ 1952-IV визначено, що права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 18 Закону
№ 1952-IV, підтвердженням виникнення
права власності при здійсненні
державної реєстрації прав на нерухоме
майно є свідоцтво про право власності
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять всі права і
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинялися внаслідок його смерті.
За статтею 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.
Відповідно до абзацу 12 п. 3.1 листа
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування» від
16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо за життя
спадкодавець не набув права власності,
то спадкоємець також не набуває права
власності у порядку спадкування. До
спадкоємця переходять лише визначені
майнові права, які належали
спадкодавцеві на час відкриття
спадщини. Для набуття права власності у
встановленому законодавством порядку
спадкоємець повинен здійснити дії, які
необхідні для набуття права власності
на визначене нерухоме майно, зокрема на
житловий будинок, іншу споруду.
З матеріалів справи вбачається, що
правовстановлюючи документи та
державна реєстрація на гараж відсутні.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
Таким чином, норма наведеної статті ЦК
України передбачає речево-правовий
спосіб захисту абсолютного цивільного
права права власності, який підлягає
застосуванню у разі, коли сторони спору
не перебувають між собою у
зобовязальних відносинах з приводу
спірного майна, і при цьому має місце
реальне оспорювання такого права
відповідачем, внаслідок чого власник
майна не може належним чином
реалізувати свої правомочності у
звязку з існуванням сумнівів або
претензій щодо спірного майна з боку
Таким чином, суд приходить до висновку,
що документи не є втраченими, а ОСОБА_3
не скористалась своїм правом щодо
державної реєстрації вказаного майна.
Окрім того, відповідно до ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу свої вимог
та заперечень. Судом встановлено, що
відповідач жодним чином не оспорює та
не порушує прав позивача.
Таким чином суд приходить до висновку,
що право власності на вказаний об'єкт
ніхто не порушує, воно ніким не
оспорюється, але у позивача відсутній
правовстановлюючий документ на майно.
Виходячи з вищевикладеного, а також
з'ясованих обставин, на які посилались
сторони, як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин,
та правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
дійшов до висновків про необхідність
відмовити повністю позивачу у
задоволенні позивних вимог.
Керуючись ст. 15, 16, 316, 328, ЦК України,
статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд,
у задоволенні позову ОСОБА_1 до
Київської міської ради третя особа:
Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
про визнання права власності в порядку
спадкування - відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
рішення яке було ухвалено без участі
особи, яка її оскаржує протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду міста Києва через
Голосіївський районний суд міста
Києва.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя