Справа №489/9726/13-ц 06.11.2014 06.11.2014 06.11.2014
Провадження №22-ц/784/2278/14
Головуючий у 1 інстанції: Румянцева
Доповідач апеляційного суду: Шаманська
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського І.В., Шаманської
Н.О.,

при секретарі судового засідання -
Яценко Л.В.,

за участю: представника відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства
«Альфа Банк»

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 24 червня 2014 року за
позовом

публічного акціонерного товариства
«Альфа Банк»

(далі - ПАТ «Альфа Банк»)

до

ОСОБА_2,

ОСОБА_6,

ОСОБА_4

про звернення стягнення на предмет
іпотеки,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ПАТ «Альфа Банк»
звернулося з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6,
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначав, що 3 вересня 2007 р. між
Акціонерним комерційним
промислово-інвестиційний банк (далі -
АК «ПІБ»), правонаступником якого є ПАТ
«Альфа-Банк» та ОСОБА_2 був укладений
договір про іпотечний борг № 982-04/07
(далі - кредитний договір), за яким банк
надав відповідачу кредит у розмірі 80 000
доларів США для придбання ним
нерухомості строком до 1 вересня 2027 р.
зі сплатою за користування кредитом 13%
річних, а останній зобов'язався
погасити заборгованість в строки та
розмірах, передбачених умовами
вказаного кредитного договору.

29 січня 2008 р. між цими ж сторонами по
кредитному договору було укладено
договір № 107-04/08 про внесення змін до
договору про іпотечний борг № 982-04/07 від
3 вересня 2007 р.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 3 вересня 2007 р.
між АК «ПІБ» та ОСОБА_6 було укладено
іпотечний договір, за яким остання
передала в іпотеку банку належний їй
житловий будинок загальною площею 44,3
кв.м., житловою площею 8,9 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку
площею 538 кв.м., що знаходиться за тією ж
адресою.

Крім того, в забезпечення зобов'язань
за тим же кредитним договором 3
вересня 2007 р. між Банком та ОСОБА_2 і
ОСОБА_4 було укладено іпотечний
договір, за яким останні передали в
іпотеку банку належну їм на праві
спільної часткової власності (ОСОБА_2 -
2/3 частини, ОСОБА_4 - 1/3 частину)
земельну ділянку, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_2 систематично
порушував умови кредитного договору
та своєчасно не виконував взяті на себе
зобов'язання у зв'язку з чим, станом на
31 липня 2013 р. утворилось 550 877 грн. 08 коп.
заборгованості.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд в рахунок погашення
зазначеної заборгованості за
договором про іпотечний борг звернути
стягнення на предмет іпотеки - житловий
будинок, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, разом із земельною ділянкою,
площею 538 кв.м., на якій розташований
вказаний житловий будинок, а також
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки - земельну ділянку, площею 552
кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 а, шляхом проведення прилюдних
торгів за початковою ціною,
встановленою на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 24 червня 2014 р. у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на невірне застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
суду скасувати та задовольнити позов в
повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення осіб, які приймали участь у
розгляді справи, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає на підставі
наступного.

Так, судом встановлено, що 3 вересня 2007
р. між АК «ПІБ», правонаступником якого
є ПАТ «Альфа Банк», та ОСОБА_7 був
укладений договір про іпотечний борг №
982-04/07 (далі - кредитний договір), за яким
банк надав відповідачу кредит у
розмірі 80000,00 дол. США для придбання ним
нерухомості строком до 1 вересня 2027 р.
зі сплатою за користування кредитом 13%
річних, а останній зобов'язався
погасити заборгованість в строки та
розмірах, передбачених умовами
вказаного кредитного договору.

29 січня 2008 р. між цими ж сторонами по
кредитному договору було укладено
договір № 107-04/08 про внесення змін до
договору про іпотечний борг № 982-04/07 від
3 вересня 2007 р. щодо внесення змін до п.
3.3 кредитного договору.

Крім того, 26 липня 2010 р. між Банком та
ОСОБА_2 було укладено договір про
внесення змін № 983-045/10 по договору про
іпотечний борг № 982-04/07 від 3 вересня 2007
р. За умовами зазначеного договору про
внесення змін було змінено графік
погашення кредиту та зафіксовано
залишок заборгованості по тілу
кредиту станом на 26 липня 2010 р. в сумі
69000,11 доларів США

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між АК «ПІБ» та
ОСОБА_6 3 вересня 2007 р. було укладено
договір іпотеки, відповідно до якого
відповідачка передала в іпотеку банку
житловий будинок, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 разом із земельною
ділянкою площею 538 кв.м. (кадастровий
номер земельної ділянки :03:028:0003),
що знаходиться за тією ж адресою.

Також в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 3
вересня 2007 р між Банком та ОСОБА_2 і
ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки,
відповідно до якого відповідачі надали
в іпотеку земельну ділянку площею 552
кв.м. (кадастровий номер земельної
ділянки :03:028:0001), що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2-а.

Зі змісту ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК
України вбачається, що підставами для
дострокового стягнення суми боргу за
договором кредиту є порушення
позичальником своїх зобов'язань за
кредитним договором, що призвело до
утворення заборгованості.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Звертаючись з позовом про звернення
стягнення на предмет іпотеки, позивач
посилався на те, що відповідач ОСОБА_2
має заборгованість за кредитним
договором, яка складається з
заборгованості за кредитом - 503433,99 грн.,
заборгованості по відсоткам - 45206,57 грн.,
пені - 2236,52 грн.

Разом з цим, з матеріалів справи
вбачається, що до грудня 2012 р. ОСОБА_2
належним чином виконував свої
зобов'язання за кредитним договором.
Починаючи з січня 2013 р. встановлені
факти порушення відповідачем графіку
та розміру щомісячних платежів.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 та його
представник пояснили, що такі
порушення умов договору були
викликані тим, що боржника не
повідомили про зміну кредитора у
зобов'язанні, а АК «ПІБ» не приймав
платежі за кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається,
що дійсно 17 грудня 2012 р. між АК «ПІБ» та
ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір
відступлення прав вимоги, відповідно
до якого АК «ПІБ» відступило ПАТ
«Альфа-Банк» права вимоги по
кредитному договору від 03.09.2007р. №
982-04/07.

Проте в матеріалах справи відсутні
будь-які докази про направлення
боржнику повідомлення про перехід до
нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України
боржник має право не виконувати свого
обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні.

Вперше ОСОБА_2 дізнався про зміну
боржника у зобов'язанні у листопаді 2013
р., тобто після звернення позивача до
суду з позовом про звернення стягнення
на предмет іпотеки.

З матеріалів справи також
вбачається, що відповідач намагався
врегулювати спір на погасити
заборгованість протягом 6-ти місяців,
про що свідчать його звернення до Банку
у листопаді 2013 р. ( а.с. 102, 103).

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що відсутні підстави для
дострокового повернення тіла кредиту.

Відсутність підстав для дострокового
повернення тіла кредиту є підставою
для відмови у задоволенні позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Таким чином, основний висновок суду про
відсутність підстав для задоволення
позову відповідає фактичним
обставинам справи, а тому, колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Альфа Банк»
відхилити, а рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 24
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: