У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого: Дроботі В.В.

суддів: Власова С.О., Бисаги Т.Ю.

при секретарі: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою позивача товариства з
обмеженою відповідальністю "Кредитні
ініціативи" на рішення
Виноградівського районного суду від 04
березня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

ТОВ «Кредитні ініціативи» пред'явило
до ОСОБА_1 позов про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Позивач зазначав, що у 2006 році ВАТ
«Сведбанк» та відповідач уклали
кредитний договір, згідно якого
останній одержав кредит у розмірі 100 000
грн. Свої зобов'язання за даним
договором позичальник виконував
неналежно, внаслідок чого за ним
утворилась заборгованість у розмірі 100
957,14 грн.. У забезпечення виконання
грошового зобов'язання ОСОБА_1 передав
банку в іпотеку належну йому квартиру
в АДРЕСА_2 та земельну ділянку за цією
адресою.

Посилаючись на те, що згідно договорів
відступлення права вимоги до нього
перейшло право вимоги за іпотечним
договором позивач просив в рахунок
погашення заборгованості звернути
стягнення на предмет іпотеки шляхом
реалізації його на прилюдних торгах.

Рішенням суду у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення скасувати, ухваливши нове про
задоволення його вимог. Вказує на те, що
висновки суду не відповідають
обставинам справи. Окрім того, суд
неправильно застосував матеріальний
закон.

Колегія вважає, що скарга до
задоволення не підлягає з таких
підстав.

По справі є доведеними слідуючі факти
та обставини.

15 вересня 2006 року АКБ «ТАС-Комерцбанк»
та ОСОБА_1 уклали кредитний договір,
згідно умов якого відповідач одержав
кредит у розмірі 100 000 грн., взявши на
себе зобов'язання до 13 вересня 2016 року
щомісячно погашати кредит та
сплачувати проценти за його
користування.

У цей же день банк та позичальник з
метою забезпечення виконання даного
грошового зобов'язання уклали
іпотечний договір, згідно з яким
відповідач передав банку в іпотеку
належну йому двохкімнатну квартиру в
АДРЕСА_2 , а також земельну ділянку за
цією адресою площею 0,0110 га.

Правонаступниками АКБ
«ТАС-Комерцбанк» за вказаними вище
правовідносинами були слідуючі
фінансові установи: ВАТ «Сведбанк», ПАТ
«Сведбанк», ТОВ «Факторингова компанія
«Вектор Плюс» та позивач у даній справі
ТОВ «Кредитні ініціативи».

Останнє за договорами від 28 листопада
2012 року набуло права вимоги за
кредитним та іпотечним договорами ,
укладеними 15 вересня 2006 року між АКБ
«ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1

Зазначені обставини доведені і
сторонами спору не заперечуються.

Відмовивши у вимогах позивача про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд першої інстанції виходив з того, що
вартість іпотечного майна є значно
вищою ніж наявна заборгованість
відповідача, окрім того позивачем не
враховані при визначенні
заборгованості останні платежі
відповідача.

Вказаний висновок стверджується
матеріалами справи.

Як на підставу дострокового повернення
кредиту та звернення стягнення на
предмет іпотеки позивач посилався на
розрахунок заборгованості, яка станом
на 1 квітня 2013 року становила 100 957,14
(а.с.32).

З наданих відповідачем платіжних
документів видно, що він з травня 2013
року по червень 2014 року здійснив шість
платежів на погашення кредитної
заборгованості на загальну суму 12 100
грн. (а.с.135-138).

Ці платежі позивачем не враховані.

Суд першої інстанції при вирішенні
даного спору правильно послався на
положення ч.3 ст.39 ЗУ «Про іпотеку» та
роз'яснення яке міститься у п.41
постанови Пленуму ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ №5 від
30 березня 2012 року « Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів , що виникають з
кредитних правовідносин».

Згідно них суд вправі відмовити у
позові про звернення стягнення на
предмет іпотеки, якщо порушення
основного зобов'язання не завдає
збитків іпотекодержателю , не змінює
обсяг його прав, а також якщо сума
заборгованості за кредитом та вартість
іпотечного майна є неспівмірними.

Є доведеним, що предмет іпотеки:
квартира та земельна ділянка і надалі
продовжують залишатися у
іпотекодержателя, тобто позивача,
жодних змін в умови іпотечного
договору щодо прав позивача не внесено,
заборони щодо відчуження цих об'єктів
нерухомості внесені в Єдиний реєстр
заборон та іпотек.

Згідно загальнодоступних даних в
Інтернеті середня риночна ціна 1 кв.м.
житла в м. Виноградові на день розгляду
спору судом становить 567 доларів США.
Отже, орієнтовна вартість квартири
АДРЕСА_2 загальною площею 62,4 кв.м.
становить 35 380 доларів США або 424560 грн.
за курсом НБУ на цей день (а.с. 141).

Окрім того, предметом іпотеки є
земельна ділянка, належна позивачеві
(а.с.11).

Загальний розмір заборгованості за
кредитом з врахуванням платежів за
2013-2014 року складає 88 857 грн.

Отже, вартість іпотечного майна у п'ять
разів перевищує суму заборгованості за
кредитом .

Таким чином, висновок суду про
неспівмірність вказаних сум та
відсутність порушеного права
іпотекодержателя - позивача у даній
справі ґрунтується на матеріалах
справи.

Доводи скарги до уваги прийняті бути не
можуть.

Як кредитний так і іпотечний договори
є чинними, вони відповідачем не
оспорюються , погашення кредиту
свідчить про намагання відповідача
виконати грошове зобов'язання до
закінчення кінцевого терміну його дії,
прийняте судом першої інстанції
рішення не завдає збитків позивачеві,
іпотекодержателю двох об'єктів
нерухомості відповідача.

Відповідно до положень ч.1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін , якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Виноградівського районного
суду від 04 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили після її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: