Справа № 481/695/14-ц
Провадж.№ 2/481/386/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"02" червня 2014 р. Новобузький
районний суд Миколаївської області в
складі:

головуючого судді - Васильченко Н.О.,

за участю: секретаря - Юхименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі-продажу житлового
будинку дійсним та визнання права
власності на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

09.04.2014 року позивачка ОСОБА_1 звернулася
до суду з зазначеною позовною заявою до
відповідача ОСОБА_2, в якій посилаючись
на те, що 01.12.1999 року вона придбала у
відповідача ОСОБА_2 зазначений
житловий будинок на підставі договору
купівлі-продажу № 756, посвідченого
Вознесенською універсальною
товарно-сировинною біржею, однак у 2014
році при вирішенні питання щодо
продажу цього будинку їй було
роз'яснено нотаріусом про недійсність
укладеного нею договору
купівлі-продажу на біржі, оскільки така
угода нотаріально не посвідчена, при
цьому відповідач, як продавець
належного йому будинку, на протязі
тривалого часу, після її неодноразових
звернень до нього, ухилявся з різних
причин, посвідчити нотаріально раніше
укладену між ними на біржі угоду
купівлі-продажу, тому просила визнати
угоду, за якою продано їй вищевказаний
будинок, дійсною.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з'явилася, надала суду заяву про
можливість розгляду справи без її
участі, заявлені позовні вимоги
підтримала і просила їх задовольнити у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання
на виклик суду не з'явився, та не
повідомив суд про причини своєї неявки.
Про дату, час та місце розгляду судової
справи повідомлявся належним чином,
про що свідчить поштове повідомлення
про вручення судової повістки.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, на
підставі наявних доказів, що
відповідає положенням ч. 1ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши письмові докази, суд
приходить такого висновку.

Відповідно до договору купівлі-продажу
нерухомого майна за № 756 від 01.12.1999 року,
зареєстрованого Вознесенською
універсальною товарно-сировинною
біржею (м. Вознесенськ, Миколаївська
область) в журналі реєстрації біржових
угод з нерухомістю за № 756 від 01 грудня
1999 року, ОСОБА_2 як власник житлового
будинку, житловою площею 28,6 кв.м., з
туалетом цегляним Е, огорожею 3, 4, 5,
спорудами № 1, що розташований по
АДРЕСА_1, продав покупцю ОСОБА_1
належний йому будинок і сторони
підписали зазначений договір.

В силу ст.227 ЦК України в редакції
Закону 1963 року (діяла на момент
укладення сторонами договору від 15.02.2001
року) договір купівлі-продажу будинку
(квартири) повинен бути нотаріально
посвідчений, якщо хоча б однією з
сторін є громадянин.

Відповідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК України в
редакції Закону 1963 року якщо одна з
сторін повністю або частково виконала
угоду, що потребує нотаріального
посвідчення, а друга сторона
ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною.

Договір купівлі-продажу будинку за № 756
від 01.12.1999 року, про визнання якого
дійсним заявлено позивачкою ОСОБА_1, не
був нотаріально посвідчений, але
відповідно до чинного законодавства на
момент укладення угоди він підлягав
обов'язковому нотаріальному
посвідченню. Про те, що вказаний
договір належить нотаріально оформити,
як видно з доводів позивачки, їй стало
відомо лише у 2014 році від нотаріуса,
коли мала наміри продати куплений у
відповідача будинок, але останній
ухиляється від нотаріального
оформлення угоди.

Укладений між продавцем ОСОБА_2 та
покупцем ОСОБА_1 договір
купівлі-продажу нерухомого майна не
містить в собі протизаконних умов. В
угоді зазначено предмет продажу, його
характеристика, порядок передачі
предмета продажу у власність покупця,
визначена ціна продажу.

Сторонами за договором було досягнуто
згоди з істотних умов угоди, яка
повністю була виконана, як покупцем
(сплатила продавцеві обумовлену між
ними суму грошових коштів, вселилася в
будинок і користувалася ним з грудня 1999
року до теперішнього часу), так і
продавцем (отримав обумовлену суму
грошових коштів, звільнив житловий
будинок та передав його покупцю у
власність).

Позивач ОСОБА_1 на виконання п. 9
біржової угоди, 01 грудня 1999 року
зареєструвала своє право власності в
Новобузькій філії Миколаївського
міжміського бюро технічної
інвентаризації за р./№ 4218, що
підтверджується відповідним
реєстраційним посвідченням.

Судом встановлено, що будь-які
перешкоди для нотаріального
посвідчення договору на час його
укладення були відсутні, однак договір
не був посвідчений нотаріально в
зв'язку із неправильним тлумаченням на
той час ст. 15 Закону України «Про
товарну біржу», згідно якого угоди,
зареєстровані на біржі, не підлягають
нотаріальному посвідченню, що не
виключало дотримання при його
укладенні вимог ст. 227 ЦК УРСР 1963р.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України від 16
січня 2003 року, який діє з 01 січня 2004
року, Цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Згідно ст. 16 ЦК України 2003р. кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів є визнання права.

Такий спосіб захисту цивільних прав
був передбачений і ст. 6 ЦК УРСР 1963р.

Надані позивачкою в обгрунтування
заявлених вимог документи, свідчать
про те, що відповідач, який уклав з
покупцем ОСОБА_1 договір
купівлі-продажу 01.12.1999 року, ухиляється
від нотаріального оформлення цього
договору, що є підставою згідно до
вимог ч.2 ст.47 ЦК України, в редакції
Закону 1963 року для визнання такої угоди
дійсною.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі-продажу житлового
будинку дійсним та визнання права
власності на житловий будинок
підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 6 Закону
України «Про судовий збір» за подання
позовної заяви, що має одночасно
майновий і немайновий характер,
судовий збір сплачується за ставками,
встановленими для позовних заяв
майнового та немайнового характеру.

Так, позивачем у своєму позові заявлено
вимогу як немайнового характеру
(визнання дійсним договору
купівлі-продажу), так і вимогу
майнового характеру (визнання права
власності на житловий будинок).
Позивачем сплачено судовий збір лише
за майнову вимогу.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України з відповідача підлягає
стягненню на користь позивача понесені
останнім та документально
підтверджені витрати на оплату
судового збору у розмірі 487,20 грн.

В той же час судовий збір у розмірі 243,60
грн. за пред'явлення позовних вимог
немайнового характеру (про визнання
договору дійсним), які заявлені
позивачем, однак останнім не оплачені,
суд, враховуючи, що такі вимоги
підлягають задоволенню приймає
рішення про стягнення судового збору у
вказаному розмірі з відповідача на
користь держави.

Керуючись ст. ст.10, 11, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі-продажу
житлового будинку дійсним та визнання
права власності на житловий будинок, -
задовольнити повністю.

Договір № 756 від 01 грудня 1999 року
купівлі - продажу житлового будинку,
житловою площею 28,6 кв.м., з туалетом
цегляним Е, огорожею 3, 4, 5, спорудами №
1, що розташований по АДРЕСА_1, укладений
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований
Вознесенською універсальною
товарно-сировинною біржею (м.
Вознесенськ, Миколаївська область) в
журналі реєстрації біржових угод з
нерухомістю за № 756 від 01 грудня 1999
року, - визнати дійсним з визнанням за
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, права власності
на придбане майно

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до апеляційного суду
Миколаївської області через
Новобузький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення, заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку.

Суддя Новобузького районного
суду

Миколаївської області
Н.О. Васильченко