Ухвала

іменем україни

04 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,
Парінової І.К., Савченко В.О.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Акцент-Банк» на заочне
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 05 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Вінницької області від 19 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ
«Акцент-Банк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
кредиту від 09 липня 2008 року, внаслідок
чого утворилася кредитна
заборгованість у розмірі 24 869 грн 37 коп.,
яку просило стягнути з останнього на
користь банку.

Заочним рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 05
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Вінницької
області від 19 грудня 2013 року, позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1
на користь ПАТ «Акцент-Банк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 3 937 грн 67 коп., яка складається
з 1 804 грн 59 коп. -
заборгованість за кредитом, 310 грн 31
коп. - заборгованість за процентами за
користування кредитом, 330 грн 39 коп. -
заборгованість з комісії за
користування кредитом, 902 грн 25 коп. -
пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором, 500 грн - штраф
(фіксовано частина) та 90 грн 23 коп. -
штраф ( процентна складова); вирішено
питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ «Акцент-Банк»
просить ухвалені у справі судові
рішення у частині вирішення вимог про
стягнення пені та штрафу (процентна
складова) скасувати і ухвалити у цій
частині нове рішення, яким вказані
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення судів не
відповідають.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи
частково позовні вимоги, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що кредитна
заборгованість, яка виникла з вини
відповідача має бути стягнути на
користь банку з урахуванням зменшеного
розміру пені та штрафу (процентна
складова), який є непропорційно
великим.

Проте, повністю погодитися з такими
висновками судів не можна.

Судом установлено, що 09 липня 2008 року
між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір №АВ9АRX13490169,
згідно якого відповідач отримав кредит
у розмірі 3 042 грн зі сплатою 12% на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_1 взятих на себе за вказаним
договором зобов'язань, станом на 21
серпня 2013 року утворилася кредитна
заборгованість, розмір якої, згідно
розрахунку ПАТ «Акцент-Банк» становить
24 869 грн 37 коп.

Обґрунтовуючи розмір такої
заборгованості, позивач зазначав, що
вона складається з 1 804 грн 59 коп. -
заборгованість за кредитом, 310 грн 31
коп. - заборгованість за процентами за
користування кредитом, 330 грн 39 коп. -
заборгованість з комісії за
користування кредитом, 20 763 грн 73 коп. -
пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором, 500 грн - штраф
(фіксовано частина) та 1 160 грн 45 коп. -
штраф ( процентна складова).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
розірвання договору, відшкодування
збитків, сплата неустойки.

Так, відповідно до ст. 549 ЦК України,
штраф, пеня - це є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторі у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Отже, за положеннями зазначеної норми
матеріального права штраф і пеня є
різновидами неустойки, як
відповідальності за невиконання
зобов'язання.

При цьому законодавством не
забороняється забезпечення різними
видами неустойки різних зобов'язань
або застосування різних видів
неустойки до різнив порушень
зобов'язань.

Разом з тим, за правилами ч. 3 ст. 551 ЦК
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
значення для справи.

Істотними обставинами у розумінні ч. 3
ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема,
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу (наприклад,
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення виконання
зобов'язання).

Проте, суди попередніх інстанцій на
порушення вимог ст. ст. 213, 214, 303, 304, 316 ЦПК
України на зазначені положення закону
уваги не звернули, не встановили
дійсних прав і обов'язків сторін, які
випливають з кредитного договору й
відповідно до змісту договору не
визначилися з дійсним розміром
заборгованості за кредитним договором,
яка підлягає стягненню на користь
банку.

При цьому, зменшуючи розмір пені та
штрафу, суди взагалі не зазначили
істотних обставин, за наявності яких
можливе таке зменшення, й помилково
послалися на вимоги ст. 18 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
якою передбачені підстави зміни,
визнання недійсною несправедливої
умови договору, або всього договору в
цілому.

Таким чином, неповно з'ясувавши дійсні
обставини справи, суди допустили
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та
відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК
України є підставою для скасування
ухвалених судових рішень із передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
задовольнити частково.

Заочне рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 05
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Вінницької області
від 19 грудня 2013 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С. Олійник

Судді:

В.І. Амелін

В.П.Гончар

І.К. Парінова

В.О. Савченко