У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Закропивного О.В.,

Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - орган опіки та піклування
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації, про
визначення місця проживання дитини,
визначення графіку зустрічей батька з
дитиною та збільшення розміру
стягуваних аліментів; за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа -
орган опіки та піклування
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації, про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною, її
вихованні, визначення способу участі у
вихованні дитини та спілкуванні з нею,
зменшення розміру аліментів за
касаційною скаргою ОСОБА_3, подану
представником - ОСОБА_5, на рішення
Дарницького районного суду м. Києва
від 12 лютого 2014 року та
рішення апеляційного суду м. Києва від
24 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, зазначаючи, що
з 18 грудня 2004 року по 20 травня 2010 року
вона перебувала в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_4 Від шлюбу вони мають
дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після
припинення їх подружніх відносин
проживає з нею. З 26 травня 2010 року за
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 20 липня 2010 року відповідач
сплачує аліменти на утримання дочки у
розмірі 1 тис. 500 грн щомісячно.

Ураховуючи те, що у неї захворіла мати,
а потреби дочки перевищують визначений
розмір стягуваних аліментів, позивачка
просила збільшити розмір стягнутих
аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 до
2 тис. грн, а також просила визначити
місце проживання дочки ОСОБА_6 з нею та
встановити графік зустрічей батька
ОСОБА_4 з дитиною.

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зустрічним позовом, у якому
просив суд зобов'язати ОСОБА_3 не чинити
йому перешкод в участі у вихованні
дочки та з урахуванням нестабільного
його фінансового становища, мінімальні
доходи та хворобу його матері ОСОБА_8 і
потребі у додаткових витратах на ліки
від нього, єдиного сина, зменшити
розмір стягнутих з нього рішенням суду
аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 з 1
тис. 500 грн до 800 грн
щомісячно.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 12 лютого 2014 року позовну
заяву ОСОБА_3 задоволено частково.
Визначено місце проживання
малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
матір'ю, ОСОБА_3 Встановлено ОСОБА_4 час
спілкування із дочкою, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, без обов'язкової
присутності матері дитини під час
зустрічей за наступним графіком: ІІ, ІV
неділя щомісяця з 13 год. 00 хв. до
19 год. 00 хв. Зобов'язано ОСОБА_4
дотримуватися режиму харчування та
відпочинку дитини, не допускати
протиправних дій та негативних розмов
стосовно матері дитини - ОСОБА_3 У
задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_3 відмовлено. Зустрічний позов
ОСОБА_4 задоволено частково.
Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкод
ОСОБА_4 у спілкуванні з дочкою, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, не допускати
протиправних дій та негативних розмов
стосовно батька дитини, ОСОБА_4
Встановлено ОСОБА_4 час спілкування із
дочкою, ОСОБА_6 без обов'язковою
присутності матері дитини під
зустрічей за наступним графіком: кожну
ІІІ неділю щомісяця з 13 год. 00 хв. до 20
год. 00 хв.; два будніх дні на тиждень за
попередньою домовленістю з матір'ю
дитини, однак не менше двох годин, з 16
год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; у літній період
- 15 днів за попередньою домовленістю з
матір'ю дитини; в зимовий період
шкільних канікул - 7 днів за попередньою
домовленістю з матір'ю дитини, а також
дозволити ОСОБА_4 необмежене
спілкування з донькою за допомогою
телефонного, електронного та іншого
зв'язку, що не передбачає
безпосереднього фізичного спілкування
з урахуванням розпорядку дня та
зайнятості дитини. Надано дозвіл
ОСОБА_4 у день побачень (за графіком) з
дочкою ОСОБА_6 забирати її (з дому, зі
школи, курсів або інших закладів
навчання, оздоровлення, лікування)
особисто. Дозволено ОСОБА_4 кожного
року у святкові дні, а саме: в день
народження дочки, ОСОБА_6, 1 січня, 7
січня, 8 березня, за попередньою
домовленістю з матір'ю дитини, особисто
проводити час з дочкою (можливо за її
місцем проживання), але не менше двох
годин з урахуванням розпорядку дня та
зайнятості дитини. Зменшено розмір
стягуваних аліментів, визначений
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 20 липня 2010 року та стягнуто
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання дочки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 тис. грн.
щомісячно, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дня
набрання рішення суду законної сиди і
до повноліття дитини. У задоволенні
решти зустрічних позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
24 червня 2014 року рішення районного суду
в частині встановлення час спілкування
ОСОБА_4 з дочкою, ОСОБА_6, зазначені в
частинах 3, 8 резолютивної частини
рішення суду скасовано та ухвалено в
цій частині нове рішення. Визначено
ОСОБА_4 спосіб участі у вихованні дочки,
ОСОБА_6 без обов'язкової присутності
матері дитини під час зустрічей таким
чином: кожної середи з 19 год. 00 хв. до 20
год. 00 хв., кожної неділі з 11 год. 00 хв. до
18 год. 00 хв. У літній період 14
календарних днів за попередньої
домовленістю з матір'ю дитини, у
зимовий період (під час шкільних
канікул) 7 календарних днів за
попередньою домовленістю з матір'ю
дитини. У решті рішення суду залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі
представника - ОСОБА_5, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення в частині
зменшення розміру стягуваних
аліментів та ухвалити в цій частині
нове рішення про збільшення розміру
аліментів.

У частині визначення місця проживання
дитини, способу спілкування батька з
дитиною судові рішення не
оскаржуються, а тому у касаційному
порядку не переглядаються (ч. 2 ст. 335 ЦПК
України).

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів
та відмовляючи у задоволенні решти
позовних вимог ОСОБА_3 і ОСОБА_4, суд
першої інстанції виходив із того, що у
ОСОБА_4 змінилося у сторону погіршення
матеріальне становище після ухвалення
рішення суду про стягнення аліментів
на утримання дитини.

Апеляційний суд погодився з таким
висновком, зазначивши також, що ОСОБА_4
надав докази, які вказують на те, що
його майнове становище погіршилось.

Залишаючи рішення районного суду в
частині задоволених зустрічних
позовних вимог ОСОБА_4 про зменшення
розміру аліментів, та відмови у позові
ОСОБА_3 про збільшення розміру
аліментів, апеляційний суд послався на
те, що у ОСОБА_4 суттєво зменшилися
доходи в порівнянні з доходами, які він
отримував на час ухвалення
попереднього рішення про стягнення з
нього аліментів на утримання дочки
ОСОБА_6

Проте погодитись із таким висновком
апеляційного суду про зменшення
розміру аліментів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення апеляційного суду в частині в
частині зменшення розміру аліментів не
відповідає.

Судом встановлено, що з 18 грудня 2004 року
по 20 травня 2010 року ОСОБА_3
перебувала в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4 Від шлюбу вони мають дочку
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після
припинення їх подружніх відносин
проживає з матір'ю. З 26 травня 2010 року за
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 20 липня 2010 року відповідач
сплачує аліменти на утримання дочки
ОСОБА_6 у розмірі
1 тис. 500 грн щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду може бути згодом
зменшено або збільшено за рішенням
суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006
року № 3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК
України розмір аліментів, визначений
судовим рішенням або за домовленістю
між батьками, суд може змінити за
позовом платника або одержувача
аліментів у зв'язку зі зміною
матеріального чи сімейного стану,
погіршення чи поліпшення здоров'я
когось із них. У новому розмірі
аліменти сплачуються з дня набрання
рішенням законної сили.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, ОСОБА_3 посилалась на те, що
ОСОБА_4 не надано безспірних, належних і
допустимих доказів, які б
підтверджували саме зміну, погіршення
матеріального або сімейного стану на
час його звернення з позовними
вимогами про зменшення розміру
аліментів.

У порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК
України апеляційний суд на зазначені
положення закону уваги не звернув, не
дав належної оцінки доводам
апеляційної скарги, не навів мотивів їх
відхилення та дійшов передчасного
висновку про залишення рішення
районного суду без змін у частині
зменшення розміру аліментів.

При цьому апеляційний суд не усунув
недоліків, допущених судом першої
інстанції, не встановив юридичні
важливі обставини, визначені ст. 192 СК
України, які б підтверджували саме
зміну, погіршення матеріального або
сімейного стану ОСОБА_4 Крім того,
ОСОБА_4 наявність таких обставин в силу
ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
що є його процесуальним обов'язком, під
час розгляду справи не доводились, а
висновки апеляційного суду в цій
частині судового рішення ґрунтуються
на припущеннях, що заборонено (ч. 4 ст. 60
ЦПК України).

При цьому доводи апеляційного суду
щодо позовних вимог ОСОБА_3 про
збільшення розміру аліментів судом
взагалі не досліджувались і не
оцінювались.

Оскільки апеляційний суд не встановив
фактичних обставин, які мають значення
для правильного вирішення справи, його
рішення в частині вирішення зустрічних
позовних вимог ОСОБА_4 про зменшення
розміру аліментів не відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України щодо
законності та обґрунтованості, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
його скасування з передачею справи в
цій частині на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану
представником - ОСОБА_5, задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
24 червня 2014 року в частині вирішення
позовних вимог ОСОБА_3 про збільшення
розміру аліментів та зустрічних
позовних вимог ОСОБА_4 про зменшення
розміру аліментів скасувати, справу в
цій частині передати на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

О.В.
Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта