печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року Печерський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Середи К.О.,

при секретарі - Герасименко М.М.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача Пилипенка
В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України", третя особа
ОСОБА_4 про визнання договору поруки
припиненим,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Печерського районного суду м. Києва із
позовом до публічного акціонерного
товариство «Державний Ощадний банк
України», третя особа: ОСОБА_4, про
визнання договору поруки припиненим. В
своєму позові просить визнати договір
поруки № 62, укладений 09 грудня 2010 року
між ним, публічним акціонерним
товариством «Державний Ощадний банк
України» та ОСОБА_4, припиненим та
стягнути з публічного акціонерного
товариство «Державний Ощадний банк
України» 243 грн. 60 коп. витрат з оплати
судового збору.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що спірний договір поруки
було укладено ним з метою забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_4 за
договором відновлювальної кредитної
лінії № 62, укладеного 09 квітня 2008 року
між останнім та публічним акціонерним
товариством «Державний Ощадний банк
України» на суму 1000000 грн. 00 коп. зі
сплатою 16,5 % річних. Разом з цим,
рішенням Апеляційного суду Черкаської
області від 18 листопада 2013 року
вищевказаний кредитний договір було
розірвано. Оскільки до розірвання
договору відновлювальної кредитної
лінії № 62 від 09 квітня 2008 року публічне
акціонерне товариство «Державний
Ощадний банк України» не звертався до
позивача щодо виконання ним
зобов'язань за договором поруки № 62 від
09 грудня 2010 року, то останній вважає, що
вказаний договір поруки припинився 18
листопада 2013 року та просить
задовольнити позов в заявлений ним
спосіб.

У судовому засіданні представник
позивача позов з викладених у ньому
підстав підтримав, просив
задовольнити.

Представник відповідача проти позву
заперечив, просив відмовити у його
задоволенні.

Третя особа в судове засідання не
з'явилася, про місце день і час розгляду
справи повідомлялася належним чином,
проте на адресу суду надійшов поштовий
конверт із відміткою поштового
відділення «за закінченням
встановленого строку зберігання».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про зміну свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України участь у
судовому засіданні є правом сторони у
справі.

Відповідно до ч. 2. ст.169 ЦПК України
неявка представника в судове засідання
без поважних причин або неповідомлення
ним про причини неявки не є перешкодою
для розгляду справи.

За викладених підстав, враховуючи
думку сторін, суд визнав можливим
провести розгляд справи у відсутності
третьої особи.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши письмові докази
по справі у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 09
квітня 2008 року між ОСОБА_4 та публічним
акціонерним товариством «Державний
Ощадний банк України» було укладено
договір відновлювальної кредитної
лінії № 62. На виконання умов вказаного
договору публічним акціонерним
товариством «Державний Ощадний банк
України» було надано ОСОБА_4 кредитні
кошти в розмірі 1000000 грн. 00 коп., зі
сплатою 16,5 % річних.

09 грудня 2010 року з метою забезпечення
зобов'язань за договором
відновлювальної кредитної лінії № 63
від 09 квітня 2008 року між ОСОБА_3,
публічним акціонерним товариством
«Державний Ощадний банк України» та
ОСОБА_4 було укладено договір поруки №
62, за яким ОСОБА_3 взяв на себе
зобов'язання відповідати солідарно в
повному обсязі перед кредитором за
повне і своєчасне виконання ОСОБА_4
зобов'язань за кредитним договором.

Рішенням Жашківського районного суду
Черкаської області від 21 серпня 2013
року, зокрема, було розірвано договір
відновлювальної кредитної лінії № 63,
укладений 09 квітня 2008 року між ОСОБА_4
та публічним акціонерним товариством
«Державний Ощадний банк України».

18 листопада 2013 року Апеляційним судом
Черкаської області рішення
Жашківського районного суду
Черкаської області від 21 серпня 2013 року
в частині розірвання договору
відновлювальної кредитної лінії № 63
від 09 квітня 2008 року залишено без змін.

Посилаючись на вказані обставини,
ОСОБА_3 вважає, що припинив свою дію й
договір поруки № 62 від 09 грудня 2010 року,
а тому просить визнати його припиненим.

Суд не погоджується із доводами ОСОБА_3,
викладеними ним у позовній заяві,
вважає їх необґрунтованими та
безпідставними виходячи з наступного.

Так, виходячи з характеру
правовідносин сторін, які регулюються
§ 2 гл. 71 ЦК України (Кредит), змісту норм
ст. ст. 598-599 та ст. 653 ЦК України, в яких
законодавець розрізняє поняття
«розірвання договору», з одного боку, і
«припинення зобов'язання», з іншого
боку, розірвання кредитного договору
не припиняє кредитні зобов'язання
боржника, у рамках якого боржник
зобов'язаний повернути суму кредиту,
сплатити проценти та пеню за порушення
строків виконання зобов'язання,
оскільки кредитне зобов'язання
належить вважати припиненим не з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про розірвання договору,
а з моменту виконання позичальником
усіх обов'язків перед банком, які
складають зміст цього зобов'язання.

Крім того, враховуючи те, що відповідно
до положень ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином, а отже
зобов'язання за кредитним договором
вважаються припиненими з моменту
сплати боржником кредиторові суми
кредиту за договором, процентної
ставки та пені за несвоєчасну виплату
процентів, не можна погодитися з
висновком суду про припинення
зобов'язань за договорами застави й
поруки у зв'язку з розірванням
договорів.

Таким чином, в силу зазначених правових
норм, за загальним правилом розірвання
договору припиняє його дію на майбутнє
та не скасовує сам факт укладення та
дії договору включно до моменту його
розірвання, а також зберігає в дії
окремі його умови щодо зобов'язань
сторін, спеціально передбачені для
застосування на випадок порушення
зобов'язань і після розірвання
договору, виходячи з характеру цього
договору, за яким кредитор повністю
виконав умови договору до його
розірвання.

Положеннями ст. 559 ЦК України
закріплено, що порука припиняється,
зокрема, після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимогу до
поручителя.

Пунктами 4.2, 4.5 договору поруки № 62
закріплено, що порука припиняється,
якщо кредитор протягом тридцяти шести
місяців (3 роки) від дня настання строку
виконання зобов'язань за кредитним
договором не пред'явить вимогу до
поручителя; не допускається припинення
поруки без припинення забезпеченого
нею зобов'язання.

Як зазначається представником
відповідача, з огляду на те, що ані
боржником за кредитним договором, ані
поручителем ОСОБА_3 не були виконані
вимоги банку про виконання договірних
зобов'язань, банк, не отримавши
задоволення своїх вимог на надіслані
на адресу поручителя претензії,
звернувся з відповідним позовом до
суду про стягнення з ОСОБА_3, яз з
поручителя за кредитним договором,
заборгованості у заявленому розмірі.
02.10.2014 Дніпровським районним судом м.
Києва у справі № 755/5256/14-ц позовні
вимоги банку були задоволені в повному
обсязі, проте станом на день розгляду
даного спору рішення суду не набрало
законної сили.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що у задоволенні позову
ОСОБА_3 до публічного акціонерного
товариство «Державний Ощадний банк
України», третя особа: ОСОБА_4 про
визнання договору поруки припиненим
слід відмовити, оскільки, враховуючи
забезпечувальний характер договору
поруки, положення наведених норм
чинного законодавства, відсутні
підстави для визнання припиненим
договору поруки № 62 від 09.12.2010 у зв'язку
з розірванням договору
відновлювальної кредитної лінії № 62
від 09.04.2008.

Керуючись ст. ст. 553, 559, 598, 599, 653 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України", третя
особа ОСОБА_4 про визнання договору
поруки № 62 від 09.12.2010 припиненим -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення через Печерський
районний суд м. Києва.

В разі подання апеляційної скарги,
рішення набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя
К.О. Середа