Справа № 2119/249/2012
Провадження № 6/663/152/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
м. Скадовськ

Скадовський районний суд Херсонської
області в складі:

головуючого судді
Пухаль
ського С.В.,

при секретарі
Камчат
ній І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Скадовськ подання
старшого державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Скадовського РУЮ Херсонської області
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець ВДВС
Скадовського РУЮ Херсонської області
Синякова К.В. звернулася до суду з
поданням про тимчасове обмеження
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,
посилаючись на те, що на виконанні у
ВДВС Скадовського РУЮ знаходиться
виконавчий лист № 2119/249/2012, виданий
12.03.2012 року Скадовським районним судом
Херсонської області про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, аліментів на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
розмірі ? частини всіх видів заробітку.
Державним виконавцем вжито усіх,
передбачених чинним законодавством
заходів примусового виконання рішення,
проте боржник ухиляється від виконання
зобов’язань.

Старший державний виконавець ВДВС
Скадовського РУЮ Херсонської області
Синякова К.В. в судовому засіданні
підтримала доводи подання, також
зазначила, що зі слів стягувачки стало
відомо, що ОСОБА_1 має намір виїхати до
Російської Федерації.

Із матеріалів справи вбачається, що на
виконанні ВДВС Скадовського РУЮ
Херсонської області знаходиться
виконавчий лист, виданий 12.03.2012 року
Скадовським районним судом
Херсонської області про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, аліментів на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
розмірі ? частини всіх видів заробітку,
але не менше 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку щомісяця,
до досягнення дитиною повноліття,
починаючи з 18.01.2012 року.

Згідно розрахунку від 10.10.2014 року,
заборгованість ОСОБА_1 зі сплати
аліментів станом на 30.09.2014 року
становить 8167,69 грн.

Відповідно до ст. 6 Закону України “Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України”,
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадках, передбачених
пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Підставою для прийняття відповідного
рішення поданням зазначено положення
ст. 377-1 ЦПК України про тимчасове
обмеження боржника-фізичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень, за правилами
якої в разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, державний виконавець
має право звернутися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника фізичної особи
за межі України до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до роз'яснень Верховного
Суду України, викладених у Листі від
01.02.2013 року “Судова практика щодо
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України”, ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

З наведеного слідує, що необхідною
умовою для застосування видів
тимчасового обмеження у виїзді за
кордон є встановлення факту, що
боржнику відомо про рішення, яким на
нього покладені відповідні
зобов'язання, примусове виконання
якого здійснюється державною
виконавчою службою, факту ухилення
боржника від виконання зобов'язань за
рішенням суду, оскільки заборона
виїзду за кордон є одним з найсуворіших
заходів, що сприяє примусовому
виконанню судових рішень, так як
пов’язаний з обмеженням
конституційного права людини на вільне
пересування та вибір місця проживання.

Однак, матеріали справи не містять
достатніх даних, які б свідчили про те,
що вказаний боржник на час вирішення
подання умисно та злісно ухиляється
від виконання процесуальних рішень
державного виконавця. Сама по собі
наявність у боржника невиконаних
зобов'язань не є тотожним поняттям з
тим, що він ухиляється від них, як це
передбачено ст. 6 Закону України “Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України”.

Під ухиленням від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням, слід розуміти як пряму
відмову від виконання рішення, так і
інші винні дії, які свідчать про те, що
боржник ухиляється від виконання
зобов'язань.

Факт ухилення має підтверджуватись
сукупністю доказів, які державний
виконавець зазначає у поданні, до якого
мають бути долучені відповідні
письмові докази на підтвердження цих
обставин, зокрема, матеріали
виконавчого провадження про те, що
державним виконавцем вживалися усі
передбачені законом заходи по
виконанню рішення суду, але боржник
перешкоджає чи ухиляється від
виконання рішення.

Згідно ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Відповідно до п. 11 ч. 3 статті 11 Закону
України "Про виконавче провадження",
державний виконавець має право
викликати фізичних осіб з приводу
виконавчих документів, що знаходяться
у виконавчому провадженні, а в разі
неявки боржника без поважних причин
виносити постанову про його привід
через органи внутрішніх справ;
викликати фізичних осіб з приводу
виконавчих документів, що знаходяться
у виконавчому провадженні.

Розглядаючи подання та вирішуючи
питання чи дійсно боржник ухилявся від
виконання рішення суду, суд повинен
виходити із положень ч. 6 ст. 12 Закону
України “Про виконавче провадження”,
де зазначені обов'язки боржника,
зокрема, утримання від вчинення дій,
які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; надання у строк,
встановлений державним виконавцем,
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; своєчасна явка
за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Проте, державним виконавцем не надано
доказів на підтвердження умисного
ухилення боржника від виконання
боргових зобов’язань, не вказано, які
перешкоди вчинені з його боку для
проведення виконавчих дій державному
виконавцеві, обґрунтування ухилення
боржника від повного виконання
зобов'язання; не зазначено, які дії були
здійснені державним виконавцем щодо
виконання вимоги про сплату боргу,
тощо.

Наявні в матеріалах справи результати
перевірки державним виконавцем
майнового стану боржника, не можуть
свідчити про факт ухилення ОСОБА_1 від
виконання рішення суду. Наявність
статусу боржника у виконавчому
провадженні та непогашення боргу в
добровільному порядку не може
безумовно свідчити про ухилення
боржника від виконання покладених на
нього рішенням суду обов'язків.

Крім того, старший державний
виконавець Синякова К.В. в судовому
засіданні зазначила, що боржник ОСОБА_1
добровільно з’являється до відділу
державної виконавчої служби, при цьому
жодного разу не відмовлявся від
зобов’язань по сплаті аліментів, лише
зазначав, що сплачує їх по мірі
можливості, оскільки ніде не працює.

Також суд не приймає до уваги пояснення
державного виконавця про твердження
стягувачки про можливість виїзду
боржника до Російської Федерації,
оскільки не підтверджені належними та
допустимими доказами.

Таким чином, судом не встановлено
фактів та не надано беззаперечних
доказів, що ставлять під загрозу
питання примусового виконання
судового рішення та потребують
тимчасового обмеження права виїзду
боржника за межі України.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Враховуючи наведене та фактично
встановлені обставини справи, суд
вважає за необхідне відмовити у
задоволенні подання.

Відмова не позбавляє державного
виконавця на повторне звернення до
суду з наданням та врахуванням
вищевказаних даних.

Керуючись ст.ст. 293, 377-1 ЦПК України, суд,
-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Скадовського РУЮ Херсонської області
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_1 – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через
Скадовський районний суд Херсонської
області шляхом подачі в п’ятиденний
строк з дня винесення ухвали,
апеляційної скарги.

Суддя

Пухальський С.В.