Номер провадження: 22-ц/785/8666/14
Головуючий у першій інстанції Пучкова
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого - Мартинової
К.П.,

суддів - Оверіної О.В.,
Кравця Ю.І.,

за участю секретаря -
Желєзнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Одеська
міська рада про виділення в натурі
частки домоволодіння, визнання права
власності на домоволодіння, стягнення
грошової суми, визначення порядку
користування земельною ділянкою,
припинення права спільної часткової
власності за апеляційною скаргою
ОСОБА_3, подану через представника
ОСОБА_5, на рішення Київського
районного суду м.Одеси від 20 серпня 2014
року,

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2010 року ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4,
тртя особа Одеська міська рада, який
уточнила в процесі розгляду справи, та
просила виділити в натурі 1/2 частку
домоволодіння АДРЕСА_1, що знаходиться
у спільній частковій власності її та
відповідача ОСОБА_4, визнати її право
власності на виділену частину
домоволодіння, стягнути на її користь
грошову суму, як різницю в ідеальній
долі, визначити порядок користування
земельною ділянкою, припинити право
спільної часткової власності.

Позивачка посилалася на те,
що їй на праві приватної спільної
часткової власності належить ? частина
домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно
договору дарування від 15 жовтня 2010
року. Інша частина вказаного
домоволодіння належить відповідачу
ОСОБА_4.

ОСОБА_3 просила виділити їй у
власність в натурі ? частину
домоволодіння та визначити порядок
користування земельною ділянкою
згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 4218
від 24 березня 2014 року.

Відповідач позов не визнав, у
письмовому поясненні на позов не
погодився з приватизацією спірного
житла у 1993-1994 роках та подальші
відчуження частини домоволодіння
іншим особам.

Справа розглянута у відсутності
відповідача та третьої особи.

Рішенням Київського районного
суду м.Одеси від 20 серпня 2014 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_3 у дохід держави
судовий збір у розмірі 1521 грн. 24 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
через свого представника ОСОБА_5,
просить рішення суду скасувати, тому
що воно ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги у
повному обсязі.

Справа в суді апеляційної
інстанції розглянута на підставі ч. 2
ст. 305 ЦПК України у відсутності
відповідача, який двічі не з»явився до
судового засідання, повідомлявся про
час та місце судового розгляду.
Відповідно до акту № 48 від 28.10.2014 року,
складеного та підписаного комісією
житлово-експлуатаційної організації
«Золотий Беріг» в складі голови,
секретаря та членів комітету ОСОБА_4,
який проживає по АДРЕСА_1 відмовився
від отримання судової повістки про
виклик та копії апеляційної скарги по
справі № 22ц/785/8666/14. Аналогічний акт №332
від 27.10.2014 року про відмову ОСОБА_4
отримати судову повістку про виклик до
судового засідання апеляційної
інстанції складено ТОВ «Експрес Мото
Україна», яке здійснює доставку
поштових відправлень. Відповідно до ч. 8
ст. 76 ЦПК України у разі відмови
адресата одержати судову повістку
особа, яка її доставляє, робить
відповідну помітку на повістці і
повертає її до суду. Особа, яка
відмовилася одержати судову повістку,
вважається повідомленою.
Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
доводи апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 41
Конституції України, кожен має право
володіти, користуватися
розпоряджатися своєю власністю. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Виходячи з положень частини
першої ст. 356 ЦК України право спільної
часткової власності - це право двох або
більше осіб за своїм розсудом володіти,
користуватися і розпоряджатися
належним їм в певних частках майном,
яке становить єдине ціле. Кожен учасник
спільної часткової власності володіє
не часткою майна в натурі, а часткою у
праві власності на спільне майно в
цілому. Ці частки є ідеальними і
визначаються відповідними відсотками
від цілого або в дробовому вираженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦПК
України право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою.

Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦПК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки з майна, що є у спільній
частковій власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України
до особи, яка набула право власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності, право
користування земельної ділянки, на
якій вони розміщені, без зміни її
цільового призначення в обсязі та на
умовах, встановлених для попереднього
землевласника / землекористувача/.

Відповідно до п. 4 ст. 120 ЗК України
у разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду кількома
особами право на земельну ділянку
визначається пропорційно до часток
осіб у праві власності жилого будинку,
будівель або споруд.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що домоволодіння
АДРЕСА_1 належить на праві спільної
часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Земельна ділянка, на якій розташоване
спірне домоволодіння ,не
приватизована.

Відповідно нотаріально
посвідченого договору дарування від 15
жовтня 2010 року ОСОБА_3 прийняла в дар
від ОСОБА_6 ? частину домоволодіння з
надвірними спорудами АДРЕСА_1, яке в
цілому складається з двох жилих
будинків площею 70,5 кв.м. під літ. «А»,
«В», надвірних господарських спору:
літ. «Б» -літня кухня, літ. «Г» - сарай,
літ. «Д» - літній душ, літ. «Е» -
вбиральня, літ. «З» - сарай, літ.«И» -
гараж, №1-5 - огорожа, 1-111 - мощення, 1У -
теплиця, розташовані на земельній
ділянці площею 1332 кв.м.

Право власності ОСОБА_3 на ?
частину домоволодіння АДРЕСА_1
зареєстровано в електронному Реєстрі
прав власності на нерухоме майно 21.10.2010
року / а.с. 7-10 том 1/.

Рішенням апеляційного суду
Одеської області від 30 жовтня 2012 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4
до управління житлово-комунального
господарства Одеської міської ради,
Київської районної адміністрації, КП
«Одеське міське бюро технічної
інвентаризації об»єктів нерухомості»,
ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання
недійсним рішення, ордеру,
розпорядження органу приватизації,
свідоцтв про право власності,
договорів дарування, визнання
неправомірними дій, стосовно
домоволодіння АДРЕСА_1 відмовлено / а.с.
112-115 том 1/.

Право користування та порядок
користування земельною ділянкою є
абсолютно протилежними поняттями.

У п. 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» від 16 квітня 2004 року за № 7
зазначено, у випадках, передбачених
статтями 86-89 ЗК, володіння,
користування та розпорядження
земельною ділянкою, яка перебуває в
спільній частковій власності,
здійснюються за згодою всіх
співвласників згідно з договором, у
разі недосягнення згоди - за рішенням
суду.

В абз. 1 п. 19 вказаної постанови
Пленуму Верховний Суд України
роз'яснив, що у справах за позовом
учасників спільної власності на землю
про встановлення порядку володіння й
користування спільною земельною
ділянкою, на якій розташовані належні
їм жилий будинок, господарські будівлі
та споруди, суд з'ясовує і враховує
можливість нормального користування
будинком і здійснення догляду за ним,
розташування господарських будівель,
споруд, необхідність зведення
будівель, розташування плодово-
ягідних насаджень співвласників,
можливість проходу з вулиці на подвір'я
тощо. Враховуються також вимоги
санітарних правил і правил
протипожежної безпеки. В разі
неможливості перенесення
співвласником господарських будівель
і насаджень на надану в його
користування частину ділянки суд має
обговорити питання про відповідну
грошову компенсацію.

Також, у відповідності до абз. 2
п. 19 цієї Постанови, при пред'явленні
вимог кожним з учасників спільної
власності про встановлення порядку
користування спільною земельною
ділянкою суд може залишити в спільному
користуванні лише ділянки, роздільне
користування якими встановити
неможливо.

Однак, абз. З п. 19 даної Постанови
передбачено, що абзаци 1 і 2 пункту 19
цієї Постанови (ті, що зазначені в цьому
позові) стосуються також випадків, коли
належні особам на праві спільної
власності жилий будинок, господарські
будівлі та споруди розташовані на
земельній ділянці, яка знаходилася в їх
користуванні до її приватизації або за
договором оренди.

Таким чином, враховуючи
роз'яснення Верховного Суду України,
позивач ОСОБА_3, як співвласниця
житлового будинку, розташованого на
земельній ділянці, яка знаходиться в
спільному постійному користуванні з
ОСОБА_4, має право на встановлення
порядку користування нею шляхом
виділення конкретної земельної
ділянки кожному власнику відповідно до
частки належного житлового будинку для
його обслуговування до приватизації
цієї землі.

Згідно висновку судової
будівельно - технічної експертизи
Одеського науково- дослідного
інституту судових експертиз № 4218 від
24.03.2014 року, проведеної за ухвалою суду,
на період проведення судової
експертизи Договір дарування від 15.10.2010
року є чинним, експерт вважає за
доцільне запропонувати два варіанти
розподілу домоволодіння НОМЕР_1, а саме:

1.Згідно правовстановлюючого
документа співвласника ОСОБА_3 (1/2
частину в домоволодінні АДРЕСА_1;

2.У відповідність з Довідкою від
11.02.2014 року., згідно з якою 1/2 частина
домоволодіння НОМЕР_1 є житловий
будинок літ. «В» і теплиця IV.

Серед запропонованих експертом
варіантів розподілу домоволодіння
АДРЕСА_1, варіант розподілу, згідно
правовстановлюючого документу
співвласника ОСОБА_3, відповідно до
якого пропонується виділити ОСОБА_3 в
натурі 1/ 2 частину вказаного
домоволодіння, а саме: житловий будинок
літера «В» - 42427 грн., теплиця IV - 5391 грн.,
літня кухня літера «Б» - 10 633 грн.;
вбиральня літера «Е» - 1454 грн.; літній
душ літера «Д» - 5390 грн.; сарай літера
«Г» - 2414 грн.; 1/2 частина огорожі - 3038 грн.,
що складає 39/100, та на 11/10 менше ідеально
належної частки, у зв'язку з чим їй
передбачена сума грошової компенсації
- 28 818,00 грн.

Право власності на 1/2 частину
домоволодіння у ОСОБА_3 виникло та вона
є власником виключно на підставі
договору дарування від 15.10.2010 року.
Тобто підставою при виділу в натурі
частини домоволодіння є тільки
правовстановлювальний документ, який і
був використаний експертом при
проведенні експертизи.

Також даний варіант виділу в
натурі не потребує реконструкцій та
знесень, що не суперечить інтересам
співвласників домоволодіння.

Згідно висновку судової
будівельно - технічної експертизи
Одеського науково- дослідного
інституту судових експертиз № 4218 серед
запропонованих варіантів встановлення
порядку користування земельною
ділянкою доцільним є той для ОСОБА_3,
який повністю відповідає
вищевказаному варіанту виділу в натурі
домоволодіння, та включає в себе
наступне: Перша земельна ділянка «
3-18-19-20-21-22- 23-24-25-26-27-28-29-8-7-6-5-4-3» загальною
площею 554,93 кв. м; друга земельна ділянка
« 15-14-13-12-15 » загальною площею 48,32 кв. м;
Загальна площа земельних ділянок
становить 603,25 кв. м , що відповідає
належній ідеальній частці. Вхід на
територію земельної ділянки, що
пропонується виділити одному
співвласнику при запропонованому
першому варіанті визначення порядку
користування земельною ділянкою,
організувати з боку проїзду (з лівого
боку межі земельної ділянки НОМЕР_1).
Пропонований перший варіант
визначення порядку користування
земельною ділянкою, розташованою по
АДРЕСА_1 графічно відображений на
малюнку № 1 у додатку № 2 до даного
висновку та виділений зеленим
кольором.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог та на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об"єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

При встановлених обставинах,
відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 ЦК
України, 120 ЗК України, колегія суддів
прийшла до висновку про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про
виділення їй в натурі належну ? частину
домоволодіння НОМЕР_1 по вул. Дача
Ковалевського з визнанням за нею права
власності на виділені об»єкти
нерухомості та припиненням її права
власності у спільній частковій
власності, визначення порядку
користування земельною ділянкою за
вказаною адресою згідно висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № 4218 від 24.03.2014 року / а.с. 20-34
том 2/.

Висновок експертизи передбачає
виділ в натурі часток домоволодіння
АДРЕСА_1, що є спільною частковою
власністю сторін, з відокремленням
частин домоволодіння: житлового
будинку літ. «А» та житлового будинку
літ. «В».

Згідно висновку
судової-будівельно-технічної
експертизи самовільні прибудови не
були враховані при виділі в натурі
домоволодіння.

Вказаним висновком спеціалістами
встановлено, що житловий будинок літ.
«В» по АДРЕСА_1 який запропоновано для
виділу позивачці ОСОБА_3, не
експлуатується, знаходиться в
незадовільному стані та потребує
капітального ремонту.

Колегія суддів приходить до
висновку про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_3 стосовно присвоєння
виділеній їй частині домоволодіння по
АДРЕСА_1 оскільки до компетенції суду
не входить присвоєння адреси об»єкту
нерухомості та знаходиться в
компетенції Одеської міської ради.

Також не підлягають задоволенню
позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з
ОСОБА_4 компенсації у розмірі 28818 грн. як
вартості різниці в ідеальній долі. При
цьому колегія суддів враховує
конкретні обставини справи,
відсутність згоди іншого співвласника,
його матеріальне становище.

У разі виділу частки із майна, що є
у спільній частковій власності, щодо
особи, майно якої виділено в натурі,
спільна власність припиняється, але
зберігається щодо інших учасників
спільної власності які не бажають
реалізувати право на виділення своєї
частки із спільного майна.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, підлягають
присудженню з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. За проведення судової
будівельної експертизи, яка
проводилася за ухвалою суду,
позивачкою було сплачено в експертну
установу 1470 грн., що підтверджується
квитанцією. Вказані витрати
відповідно до 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України
віднесені законодавцем до судових
витрат, пов»язаних з розглядом справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч.
1 п.п. 3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3,
подану через представника ОСОБА_5,
задовольнити частково.

Рішення Київського
районного суду м.Одеси від 20 серпня 2014
року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя
особа - Одеська міська рада про
виділення в натурі частки
домоволодіння, визнання права
власності на домоволодіння, стягнення
грошової суми, визначення порядку
користування земельною ділянкою,
припинення права спільної часткової
власності задовольнити частково.

Виділити в натурі належну ОСОБА_3
1/2 частку у праві спільної часткової
власності, щодо домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1, що складається з
житлового будинку літ. «В» - загальною
площею 49,7 кв.м. та надвірних
господарських споруд: теплиця IV, літня
кухня літера «Б», вбиральня літера «Е»,
літній душ літера «Д», сарай літера «Г»,
1/2 частина огорожі.

Визнати за ОСОБА_3 право власності
на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 що
в цілому складається з житлового
будинку літ. «В» - загальною площею 49,7
кв.м. та надвірних господарських
споруд: теплиця IV, літня кухня літера
«Б», вбиральня літера «Е», літній душ
літера «Д», сарай літера «Г», 1/2 частина
огорожі.

Визначити порядок користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1 -
виділити ОСОБА_3 в користування
земельну ділянку площею 603,25 кв. м., яка
складається з двох земельних ділянок
зображених на малюнку № 1 в додатку № 2
до висновку судової будівельно -
технічної експертизи № 4218 від 24.03.2014
року, а саме: перша земельна ділянка «
3-18-19-20-21-22-23-24-25-26-27-28-29-8-7-6-5-4-3» площею 554.93
кв. м. та друга земельна ділянка
«15-14-13-12-15 » площею 48,32 кв.м. кв. м.).

Припинити право спільної
часткової власності ОСОБА_3 на 1/2
частину домоволодіння, що знаходяться
за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 понесені нею витрати, пов'язані
з проведенням судової будівельно-
технічної експертизи в сумі 1 470 (одна
тисяча чотириста сімдесят) грн.

В решті позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили з моменту його проголошення та
може бути оскаржене до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ним
законної сили.

Головуючий
К.П.
Мартинова

Судді

О.В. Оверіна

Ю.І. Кравець